У Х В А Л А
29.03.2017 Справа №607/12768/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №0000429 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України,-
в с т а н о в и в :
14 листопада 2016 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000429 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта немає, провадження підсудне цьому суду.

Інші учасники кримінального провадження підтримали думку прокурора та просили призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Суд, ознайомившись з обвинувальним актом та заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання вважає, що даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, проводиться судовий розгляд.

Згідно ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
З аналізу обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, вбачається відсутність викладення всіх обставин кримінального правопорушення, з огляду на вимоги ст.91 КК України про обов`язковість їх доказування, втім, ці обставини скоєння правопорушення мають істотне значення для правової кваліфікації дій обвинуваченого.
Разом з тим, в обвинувальному акті, всупереч положень ч.2 ст.291 КПК України, відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення із зазначенням події злочину, обставин вчинення кримінального правопорушення, способу його вчинення, які прокурор вважає встановленими, як такі, що вказують на наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, та на підставі яких формулювалось в подальшому обвинувачення щодо останнього та визначалась правова кваліфікація кримінального правопорушення.

Так, відповідно до статті 388 КК України, відчуження має місце в тому випадку, коли майно на оплатній чи безоплатній основі передається у володіння іншим особам, до яких переходить право власності на це майно (продаж, міна, дарування, позика, рента, передача учасником господарського товариства майна як внеску до статутного фонду тощо).

Втім, в обвинувальному акті взагалі не описані обставини відчуження ОСОБА_4 заставного майна, так само не вказані вартість та якість майна, яким можливо було замінити заставне майно, що є неналежним викладенням фактичних обставин скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Крім того, в обвинувальному акті не зазначено місце скоєння злочину, що позбавляє суд можливості в ході підготовчого судового засідання перевірити чи дотримано правил підсудності при направленні обвинувального акту до суду.
Відсутність визначення конкретних обставин скоєння злочину, тобто відсутність обов`язкових елементів складу інкримінованого кримінального правопорушення, обумовлює неможливість ефективного захисту від обвинувачення (порушення права на захист, передбаченого ст.20 КПК України) та забезпечення швидкого та повного судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 є неконкретним та таким, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України й свідчить про істотне порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

На думку суду зазначені порушення вимог закону порушують права обвинуваченого на захист, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, яке сформульоване та викладене в обвинувальному акті, що є суттєвою гарантією справедливого розгляду та вирішення справи і права забезпечення обвинуваченого на захист.
Єдиним носієм обвинувачення є обвинувальний акт, а його недоліки, які полягають у викладених суперечностях, невідповідностях та неповноті, перешкоджають призначенню справи до розгляду, оскільки це суперечить загальним засадам кримінального провадження ( ст.7 КПК України), які відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України мають бути застосовані судом у випадках, коли положеннями КПК України не регулюються або неоднозначно регулюються питання кримінального провадження.

Крім того, в порушеня вимог ч.2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті не зазначено ім`я, по батькові слідчого і прокурора, а вказано лише їх ініціали та в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано імен та по батькові свідків.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у разі невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні повертає обвинувальний акт прокурору.

На думку суду, вказані обставини свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, що унеможливлює призначення кримінального провадження з даним обвинувальним актом до судового розгляду, а тому підлягає поверненню прокурору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.91,291,314,337 КПК України, суд,-

постановив:
обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000429 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України - повернути прокурору Тернопільської місцевої прокуратури, у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1