Справа №479/342/17 01.09.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000050, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2017 року, за апеляційною скаргою прокурора Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 01.06.2017 року.

Обвинувачений: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 . Обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.

Просить вирок суду змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Виключити з резолютивної частини вироку суду рішення про призначення ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 грн.

_________________________________________________________________

Провадження 11-кп/784/601/17 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9

Категорія: застосування примусових Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1

заходів виховного характеру

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2017 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Згідно ст.105 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру та передано його під нагляд м атері ОСОБА_10 строком на один рік за її згодою.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи прокурора.
Посилаючись на ст. 105 КК України та п. 16 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.01.2017р. №223-66/0/4-17 «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», зазначає, що суд першої інстанції безпідставно призначив ОСОБА_6 покарання.

Наголошує, що суд першої інстанції повинен був визнати обвинуваченого винуватим, а потім звільнити його від покарання без визначення його виду і розміру та застосувати примусові заходи виховного характеру.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 07 лютого 2017 року близько 17 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні гуртожитку Кривоозерського професійного аграрного ліцею, що розташований по вул. 1 Травня, 23 в смт. Криве Озеро Миколаївської області, з метою таємного викрадення чужого майна, зайшов до кімнати № 9, усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_11 вийшов з кімнати, дістав з кишені куртки гаманець потерпілого, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 1 000 грн., викрадене присвоїв та розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 збитків на вказану суму.

Суд першої інстанції враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 вперше скоїв кримінальне провадження середньої тяжкості, щиро розкаявся, його подальшу бездоганну поведінку після скоєння кримінального правопорушення, молодий вік, дійшов висновку, що він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Окрім того, суд першої інстанції вказуючи, що згідно досудової доповіді представника органу пробації з питань виконання покарань обвинувачений ОСОБА_6 не має шкідливих звичок, відчуває провину, шкодує про вчинене кримінальне правопорушення, змінив свою поведінку на краще, має плани на майбутнє та враховуючи вимоги ст. 65 КК України щодо необхідності й достатності призначення покарання для виправлення особи та попередження нових злочинів, дійшов висновку що відносно обвинуваченого слід застосувати ст. 105 КК України та звільнити його від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру - передати під нагляд матері за її згодою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини .

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив змінити вирок, пояснення захисника, який згодився з апеляційною скаргою прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та всебічно перевіреними в судовому засіданні доказами, що отримали відповідну оцінку у вироку та апелянтом не оспорюється.

Щодо твердження прокурора про те, що суд першої інстанції безпідставно призначив ОСОБА_6 покарання, є обгрунтованими з огляду на наведене.

Як вбачається з резолютивної частини вироку, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 за ч.1 ст. 185 КК України покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. При цьому на підставі ст. 105 КК України звільнив ОСОБА_6 від призначеного покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру та передав його під нагляд матері ОСОБА_10 строком на один рік за її згодою.

Відповідно до ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Отже суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині та керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Як видно з вироку, суд першої інстанції враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 вперше скоїв злочин, щиро розкаявся, його подальшу бездоганну поведінку після скоєння кримінального правопорушення, молодий вік, дійшов висновку, що він на момент ухвалення вироку не потребує застосування покарання та до нього можливо застосувати примусові заходи виховного характеру.

Але, при цьому суд першої інстанції визнаючи винним ОСОБА_6 безпідставно призначив йому покарання з визначенням виду і розміру, що суперечить законодавству.

З урахуванням наведеного, на підставі положень п.4 ч.1 ст.409, ст. 413 КПК України, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначення ОСОБА_6 покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 01.06.2017р. змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку рішення про призначення ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вважати ОСОБА_6 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Відповідно до ст.105 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру та передати його під нагляд матері ОСОБА_10 строком на один рік за її згодою.

В іншій частині вищезазначений вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: