У Х В А Л А

10 жовтня 2014 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника скаржниці ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність військового прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В :

06.10.2014 року до Білоцерківського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність військового прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В своїй скарзі ОСОБА_5 вказує на те, що 26.09.2014 року вона отримала лист військової прокуратури Білоцерківського гарнізону № 2-1445 від 19.09.2014 року, яким їй відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР про злочин за ст.. 425 КК України. Скаржниця вказує про те, що на даний час дані відомості про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені та просила суд зобов`язати прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення злочину, передбаченого ст.. 425 КК України відповідно до її заяви про злочин.

Скаржниця та її захисник в суді скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги, вказував, що наявні матеріали перевірки по даному злочину, є постанова про відмову у порушенні кримінальної справи за ст.ст. 115, 120, 129 КК України від 10.04.2014 року. Дані обставини, зазначені заявницею, вже перевірялися.

Відповідно до ч. 1 ст. 305 КПК України подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування не зупиняє виконання рішення чи дію слідчого, прокурора.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Як вбачається із матеріалів перевірки, в них є постанова про відмову у порушенні кримінальної справи за ст.ст. 115, 120, 129 КК України від 10.04.2014 року (а.с. 148-149, т. 2). Проте, на думку суду, перевірка проводилася саме за ст.ст. 115, 120, 129 КК України, а скаржниця просить внести до ЄРДР відомості про злочин за ст. 425 КК України.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали перевірки та наглядове провадження № 401-32-32-09, суд приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність військового прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань задовольнити.

Зобов`язати військову прокуратуру Білоцерківського гарнізону внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які надійшли за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 425 КК України.

Ухвала оскарження не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1