Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
21 червня 2017 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000370 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корсині, Рожищенського району Волинської області, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого начальником караулу ДПРЗ № 6 ДПРЧ № 13, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 , його адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_7 на вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 березня 2017 року відносно ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком суду, ОСОБА_5 визнано винуватим за ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн.

Звільнено ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ч.5 ст.74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, визначених п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 2838,92грн матеріальної та 5000грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні на загальну суму 6 248,28 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 28 серпня 2012 року о 09 годині 10 хвилин, керував автомобілем марки «Volkswagen Passat B4», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись з швидкістю до 60 км/год, автодорогою сполученням «Кузнецовськ- ВП «РАЕС» із сторони м. Кузнецовськ (нині м. Вараш) Рівненської області в напрямку ВП «РАЕС». Неподалік стели з відображенням назви ВП «РАЕС» не врахував дорожню обстановку та не впорався з керуванням, в порушення вимог п. 11.3 ПДР України, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-211040», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку, в наслідок чого останній отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

У поданих на вирок суду апеляційних скаргах: ОСОБА_5 та його захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вважають вирок суду незаконним та не обґрунтованим, з не відповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування своїх доводів покликаються на постанову Апеляційного суду Рівненської області від 23 травня 2013 року, відповідно до якої саме ОСОБА_7 визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, тоді як, за цим же фактом ДТП ОСОБА_5 притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України. Просять вирок скасувати, а провадження закрити за відсутністю в діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_7 , не оскаржуючи фактичних обставин справи, кваліфікації дій, доведеності вини та призначеного судом покарання ОСОБА_5 , вважає вирок в частині вирішення цивільного позову незаконним та не обґрунтованим. Доводить, що суд безпідставно відмовив в задоволенні такого позову в повній мірі, оскільки судом не взято до уваги документально підтверджених витрат на отримання правової допомоги. Просить вирок в цій частині скасувати, а цивільний позов задовольнити в повній мірі та стягнути з ОСОБА_5 на його користь 30 000 грн. моральної шкоди, 45 678 грн. 85 коп. матеріальної шкоди та 15 000грн. на залучення адвоката.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 щодо задоволення апеляційних скарг в його інтересах, доводи ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та вважає апеляційні скарги обвинуваченого і його захисників необґрунтованими, думку прокурора, який вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні й детально наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.
Не визнання ОСОБА_5 вини у вчиненому злочині колегія суддів розцінює як спосіб захисту останнього від пред`явленого йому обвинувачення.
Як на досудовому слідстві, так і в ході судового розгляду справи в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді ОСОБА_5 свою вину не визнав. Однак винуватість ОСОБА_5 підтверджується доказами, дослідженими в суді першої інстанції, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_7 , протоколом огляду місця події від 28.08. 2012 року (а.с.38 т.2), схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.08.2012 року (а.с.46 т.2) та фототаблицями до нього (а.с.39-45, 97-103 т.2), висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 8408 від 30.12.2013 року (а.с. 148-156 т.2) з якої вбачається, що в первинний момент зіткнення у контакт увійшли ліва кутова частина переднього бампера автомобіля марки«Volkswagen Passat B4» та ліва передня частина переднього бампера автомобіля марки «ВАЗ-211040», при цьому повздовжня вісь автомобіля марки«Volkswagen Passat B4» знаходилась під кутом близько 160 градусів по відношенню до повздовжньої осі автомобіля марки «ВАЗ-211040», проти напрямку руху годинникової стрілки, а місце зіткнення автомобілів знаходиться повністю на правій смузі автодороги сполученням «Кузнецовськ- ВП «РАЕС», по напрямку на м. Кузнєцовськ (Вараш), в місці закінчення слідів гальмування автомобіля марки «ВАЗ-211040» при цьому в момент зіткнення ліве переднє колесо даного автомобіля знаходилося на осьовій лінії дорожньої розмітки. Дана обставина підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 07.11.2013 року (а.с.111-112 т.2).
Таким чином, визнаючи ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального законів, які визначають кваліфікацію дій винної особи, та які регулюють питання щодо наведення доказів на підтвердження встановлених ним обставин.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та апеляційних скарг його адвокатів, що при розгляді кримінального правопорушення судом першої інстанції були допущені істотні порушення кримінального та кримінального процесуального законів, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.
За вимогами ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, зокрема, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. В поданих апеляційних скаргах стороною захисту та під час апеляційного розгляду не наведено переконливих доводів щодо порушень кримінального та кримінального процесуального законів, допущених судом, які б стали підставою для скасування чи зміни вироку.
Також не заслуговують на увагу доводи захисту щодо невинуватості ОСОБА_5 через наявну в матеріалах провадження постанову Апеляційного суду Рівненської області від 23.05.2013 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 за ст. 124 КУпАП, оскільки дії ОСОБА_5 є причинно-наслідковим зв`язком між виникненням дорожньо-транспортної пригоди, шкідливими наслідками, які настали, та порушенням ним вимог п. 11.3 ПДР України.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно призначено ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу, яке відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, за своїм видом та розміром є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого і на підставі ст. 49, 74 КК України правомірно звільнено від призначеного покарання в зв`язку з закінченням строку притягнення його до кримінальної відповідальності.
Доводи потерпілого про задоволення цивільного позову в повній мірі є безпідставними, оскільки цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , розглянутий судом першої інстанції у відповідності до вимог закону. Так, згідно з п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням даних факторів, тяжкістю наслідків ДТП, судом обґрунтовано визначено розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого в розмірі 5000 грн. Що стосується стягнень матеріального характеру то судом першої інстанції вірно стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 документально підтверджені витрати понесені на лікування останнього внаслідок ДТП в розмірі 2 838 грн.. 92 коп. В решті позовних вимог суд першої інстанції правомірно відмовив, оскільки автомобіль марки «ВАЗ-211040», д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 , яка не є цивільним позивачем у даному кримінальному провадженні, а правова допомога загальною вартістю 15 000 грн. надавалась потерпілому не тільки в кримінальному провадженні, а і в справі про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вирок законним та обґрунтованим. Підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги ОСОБА_5 , захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 березня 2017 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_1