Справа № 1-236/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2010 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області

в складі :

головуючого_______________судді ОСОБА_1

при ОСОБА_2

з участю ОСОБА_3

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, позапартійного, військовозобовязаного, ІНФОРМАЦІЯ_3, несудимого, перебуваючого в громадянському шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого електромонтером в КП «Фастівсвітло», мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 203 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5, дізнавшись 12 червня 2009 року від свого знайомого ОСОБА_6 про те, що в м. Білій Церкві, Київської області, по вул. Турчанінова, 4 звільняється зала, в якій були розміщені гральні автомати, та знаючи про те, що один з його знайомих шукає покупця на гральні автомати, вирішив зайнятися гральним бізнесом і, реалізовуючи цей свій намір, усно домовився з ОСОБА_7, на якого 15 червня 2009 року вже було оформлено договір оренди зали гральних автоматів за адрессою: м. Біла Церква, вул. Турчанінова, 4, про використання зазначеної зали у своїх інтересах.

25 червня 2009 року, тобто в день набрання чинності закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», ОСОБА_5 завіз до вказаної зали 23 гральні автомати, отримані від невстановленої досудовим слідством особи, і вподальшому через ОСОБА_6 організував діяльність зали, а саме ним при отримані коштів від діяльності зали сплачувалася винагорода за роботу ОСОБА_6, котрий кожного дня перевіряв діяльність зали, отримував виручку від роботи гральних автоматів, контролював технічний стан автоматів, а також через ОСОБА_6 виплачувалася винагорода за роботу ОСОБА_8 та ОСОБА_9, котрі, працюючи в указаній залі, виконували функції касирів-операторів, та при необхідності ним, через ОСОБА_6, передавалися ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виграші для клієнтів залу. Тобто ОСОБА_5, через ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, було організовано у вказаній залі проведення азартних ігор на встановлених у ній 23-х гральних автоматах, проведення ігор на яких було можливе лише при внесенні клієнтами грошових ставок, а виграші у грі повністю чи частково залежали від випадковості.

Вподальшому ОСОБА_5, дізнавшись у перших числах липня 2009 року про те, що здійснювану ним діяльність заборонено, нічого не повідомляючи про це ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, впорушення закону України від 15.06.2009 року, № 1334-У1, «Про заборону грального бізнесу в Україні», який набрав чинності 25.06.2009 року, продовжив займатися вказаною діяльністю через указаних осіб з метою отримання прибутку і здійснював її діяльність з 26 червня 2009 року до 21 год. о 6 липня 2009 року, коли працівниками СДСБЕЗ Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області під час перевірки зазначеної зали було встановлено факт здійснення гри на одному з установлених в ній автоматів під назвою «Пірати» громадянином ОСОБА_10, котрий, поставивши на гру ставку в розмірі 1000 гривень, вказану суму програв.

Допитаний судом ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у вчиненому і в повному обсязі підтвердив установлені досудовим слідством факт та обставини організації та здійснення забороненої законом діяльності, повязаної з проведенням азартних ігор на гральних автоматах. Показав, що дійсно, дізнавшись від ОСОБА_6 про те, що в м. Білій Церкві по вул. Турчанінова, 4 звільняється зала гральних автоматів, вирішив зайнятися гральним бізнесом і домовився з ОСОБА_7, на якого 15 червня 2009 року вже було оформлено договір оренди вказаної зали, про використання зазначеної зали у своїх інтересах. Вподальшому він завіз до зали 23 гральні автомати, які отримав від наглядно знайомого чоловіка на імя Андрій, і 26 червня 2009 року розпочав діяльність гральної зали, яку здійснював через ОСОБА_6, котрий кожного дня перевіряв діяльність зали, отримував виручку від роботи гральних автоматів, контролював технічний стан автоматів, та ОСОБА_8 і ОСОБА_9, котрі працювали у залі касирами-операторами. Зала пропрацювала до 6.07.2009 року і вказаного дня його діяльність була припинена працівниками міліції. У вчиненому розкаявся.

Повністю визнаючи себе винним у вчиненому, в повному обсязі погоджуючись з предявленим обвинуваченням та будучи детально ознайомленим з положеннями ст. 299 КПК України і наслідками її застосування, підсудний від подальшого дослідження доказів відмовився.

Суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена в судовому засіданні в повному обсязі предявленого обвинувачення, і що дії підсудного вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 1 ст. 203 КК України, як зайняття господарською діяльністю, щодо якої є спеціальна заборона, встановлена законом.

Обираючи підсудному покарання суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обтяжуючі та помякшуючі відповідальність обставини, особу підсудного.

ОСОБА_5 не судимий, повністю визнав себе винним, щиросердно розкаявся у вчиненому і активно сприяв розкриттю злочину. На його утриманні перебуває малолітня дитина.

Наведені обставини суд визнає такими, що помякшують відповідальність підсудного.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується формально позитивно.

Обставин обтяжуючих відповідальність підсудного суд не вбачає.

Враховуючи викладене суд вважає, що виправлення підсудного можливе за умови призначення йому покарання у виді штрафу в дохід держави з позбавленням права займатись діяльністю, повязаною з господарською діяльністю.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 203 ч. 1 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 63 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1071 грн., з позбавленням на 2 роки права займатись господарською діяльністю.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком чинності залишити попередній підписку про невиїзд з постійн6ого місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 15 діб.

Суддя: ,