АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні приміщенні суду в м. Києві 10 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року,

за участі: прокурора представника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова SJNF НОМЕР_2 , власником та володільцем якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_5 , в задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя вказав, що згідно з наданими слідчому судді матеріалів кримінального провадження вбачається, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування даного кримінального провадження, зокрема для збереження майна - речового доказу по даному провадженню, клопотання слідчого слід задовольнити частково, накласти арешт на зазначений автомобіль.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу в якій просить поновити пропущений з поважних причин строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль «Nissan Juke».

Щодо строку апеляційного оскарження, ОСОБА_5 зазначає, що про наявність ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року не знала, і лише 13 травня 2017 року з Регіонального сервісного центру (колишнє МРЕВ ДАІ) надійшла відповідь, що автомобіль знаходиться під арештом згідно з згаданою ухвалою слідчого судді.
ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що автомобіль «Nissan Juke» придбала 17 грудня 2013 року, відповідно до договору купівлі - продажу транспортного засобу, що посвідчений довідкою - рахунок НОМЕР_4 автомагазину ПП «Транс-сервіс-Л» м. Умань та відповідно отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в Уманському ВРЕР УДАІ УМВС України в Черкаській області.
Зазначає, що автомобіль перебував в її власності та вільно експлуатувався і лише в травні 2017 року отримала повістку до СВ Шевченківського ВНП ГУ НП в м. Києві та дізналась від слідчого, що першим власником автомобіля подано неправдиві документи про отримання кредиту в банку та автомобіль знаходиться в заставі банку.
Вказує на те, що судом не враховано того, що в даномукримінальному провадженні не стоїть питання про неправомірність набуття ОСОБА_5 у власність зазначеного автомобіля. ОСОБА_5 зазначає, що вона є добросовісним набувачем.

ОСОБА_5 вважає, що слідчим суддею незаконно застосовано до її майна поняття речового доказу, та визнання її автомобіля речовим доказом та накладення на нього арешту з підстав того, що слідство вважає авто речовим доказом, що порушує права законного власника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора, яка заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Відповідно до частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 12 лютого 2015 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, а пронаявність цієї ухвали остання дізналися 13 травня 2017 року і це не спростовується матеріалами провадження, токолегія суддів вважає, що в такому випадку строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.

Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Шевченківським РУ ГУ МВС України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 17 жовтня 2013 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0015821, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 червня 2013 року між ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», (далі-Банк) та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - Позичальник) було укладено Кредитний договір №22179485, відповідно до якого Позичальник отримав грошові кошти в розмірі 182 959,00 гривень. Відповідно до Кредитного договору кредит надавався Позичальнику для придбання транспортного засобу марки: «Nissan Juke», номер кузова НОМЕР_5 , у продавця ТОВ «Карат авто» (код за ), розташованого за адресою: м. Київ, вул. Цитадельна, 6/8.
Цього ж дня, а саме 20 червня 2013 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальником по Кредитному договору, було укладено Договір застави транспортного засобу № 22180190, відповідно до якого Позичальник надав у заставу банку автомобіль марки «Nissan Juke», з номером кузова: НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 , заставною вартістю 261 370 гривень.
Згідно з умовами Кредитного Договору, кредит надавався Позичальнику строком до 20 червня 2018 року. Протягом цього строку Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені цим Договором.
У зв`язку з невиконанням Позичальником своїх зобов`язань щодо сплати кредитної заборгованості у серпні-вересні 2013 року, у відповідності до пункту 3.1.2 статті 3 договору застави № 22180190, Банком було прийнято рішення провести проведення позапланового огляду предмету застави. При спробі здійснення зазначеного було отримано відомості про те, що автомобіль марки «Nissan Juke», реалізовано.
Внаслідок реалізації вказаного автомобіля Банку завдано майнову шкоду.
За інформацією УДАІ ГУ МВС України в м. Києві автомобіль марки «Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_7 , номер кузова НОМЕР_5 , який є заставним майном Банку, 26 червня 2013 року був відчужений і знятий з реєстрації для продажу.
17 грудня 2013 року, автомобіль марки «Nissan Juke», номер кузова НОМЕР_5 , зареєстрований за громадянкою ОСОБА_11 і їй видано д.н.з. НОМЕР_1 .
Таким чином, предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, є заставне майно, а саме автомобіль марки «Nissan Juke», з номером кузова: НОМЕР_5 , щодо якого ОСОБА_10 вчинив неправомірні дії.

11 лютого 2015 року слідчий СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_9 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль марки «Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова SJNF НОМЕР_2 , власником та володільцем якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_5 , із забороною останній розпоряджатися будь-яким чином даним майном та використовувати його.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року вищевказане клопотання органу досудового розслідування задоволено частково та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова SJNF НОМЕР_2 , власником та володільцем якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого, можливості відчужувати певне його майно до скасування майна у встановленому КПК України порядку. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь - якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого з метою забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Разом з тим, колегія суддів Апеляційного суду міста Києва приходить до висновку про те, що дослідивши обставини кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до помилкового висновку про необхідність в накладенні арешту на марки «Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_1 , з огляду на те, що вказане майно є речовим доказом по даному провадженню.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий ОСОБА_8 звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.
Разом з цим, на переконання колегії суддів слідчий, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження речового доказу, першочергово має визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій має зазначити підстави визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій слідчим на момент звернення з відповідним клопотанням вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.

Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, а іншої мети ініціатором клопотання не зазначено та не доведено доданими до клопотання матеріалами, а надана постанова прокурором в судовому засіданні апеляційної інстанції про визнання вищевказане майно речовим доказом, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки остання датована 16 травням 2017 року, тобто поза межами строків звернення з відповідним клопотанням.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як необґрунтована, а апеляційну скаргу задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого як такого, що внесене до суду із порушенням вимог ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах порушуватиме баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження та задовольнити її апеляційну скаргу.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Nissan Juke», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова SJNF НОМЕР_2 , власником та володільцем якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_5 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотанняслідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль марки «NissanJuke», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_8 , власником та володільцем якого є ОСОБА_5 , - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/2901/2017 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1