Справа № 349/1469/16-к
Провадження № 1-кп/349/26/17
В И Р О К
іменем України
22 лютого 2017 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000323 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, який не працює, визнаний інвалідом третьої групи, судимого вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2014 року за ч.2 ст.190 , ст.71 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці 29 днів, у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднане з проникненням у приміщення (сарай).

Злочин вчинено при таких обставинах.

ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2014 року за ч.2 ст.190 , ст.71 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці 29 днів, повторно вчинив крадіжку, з проникненням в приміщення сараю.

В ніч на 10 серпня 2016 року ОСОБА_3 , з метою особистого збагачення , вирішив вчинити крадіжку майна із господарства ОСОБА_8 , що знаходиться по сусідству із його господарством в с.Любша Рогатинського району Івано-Франківської області . Знаючи, що у вказаному господарстві тривалий період часу ніхто не проживає в цей же день приблизно о 23 год. 00 хв. він зі сторонни городу проник до господарства. З метою викрадення майна зняв навісний замок з вхідних дверей сараю, які не було закрито на ключ та незаконно проник до приміщення сараю. З вказаного приміщення він таємно викрав 15 чавунних труб, діаметром 100 мм, довжиною 3 м. кожна, вартістю 350 грн. за одну трубу, які належать ОСОБА_5 , яка є сестрою ОСОБА_8 . Вказані труби він почергово переніс із сараю на територію свого господарства. В результаті вчинених злочинних дій ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 5 250 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе виним, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним злочину, зокрема зазначив, що з метою збагачення та вирішення своїх матеріальних проблем 10 серпня 2016 року вчинив крадіжку 15 чавунних труб із сараю, що знаходиться по сусідству із його господарством. Зазначив , що в данному господарстві тривалий час ніхто не проживає. У вчиненому щиро розкаюється, під час досудового розслідування та судового провадження добровільно відшкодував завдану потерпілій майнову шкоду, просив суд суворо не карати та не обирати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а застосувати до нього особисте зобов`язання .

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин, які викладені у обвинувальному акті, а інші учасники судового провадження не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин , які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 за ч.3 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненного повторно, поєднаного з проникненням в приміщення (сарай) кваліфіковано правильно, а його вина у вчиненому злочині доведена .

У відповідності до вимог ст.66 КК України при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, суд визнає: щире каяття, визнання вини обвинуваченим та добровільне відшкодування завданої майнової шкоди.
Обставиною, яка обтяжує покарання у відповідності до вимог ст.67 КК України, суд визнає: рецидив злочинів. Зазначену в обвинувальному акті обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку суд не бере до уваги, оскільки, як встановлено в судовому засіданні в господарстві в якому обвинувачений вчинив крадіжку тривалий час ніхто не проживав і йому не було відомо , що власником викрадених ним чавунних труб є особа похилого віку ОСОБА_5 .

При призначенні покарання обвинуваченому суд також враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, відомості про особу винного, який будучи неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності , належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив аналогічний злочин; по місцю проживання характеризується негативно; його стан здоров`я: визнаний інвалідом третьої групи , перебуває на обліку в психіатра з діагнозом: легка розумова відсталість.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №344/2016 від 14 грудня 2016 року на період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину ОСОБА_3 перебував і перебуває на даний час в стані, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд застосовує частину третю статті 65 КК України, відповідно до якої підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу .
За змістом ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.
Призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України, суд враховує наявність декількох обставин, що пом`якшують йому покарання, зокрема: визнання ним вини та добровільне відшкодування завданої потерпілій майнової шкоди і які визнаються судом такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також дані про особу обвинуваченого, його стан здоров`я , який є інвалідом третьої групи, виявляє ознаки легкої розумової відсталості.
На підставі наведеного суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст.185 КК України. Покарання у виді обмеження волі буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст.50 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 4 050, 00 грн. майнової та 1 000,00 грн. моральної шкоди.
З письмової заяви потерпілої вбачається , що їй відшкодовано завдану майнову та моральну шкоду, до обвинуваченого претензій немає, у зв`язку з чим відмовляється від позову.
Статтею 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими цим Кодексом (ст. 129 КПК України), але якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані (що має місце в даному випадку), до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Враховуючи вище наведене та те, що цивільний позов задоволено обвинуваченим в добровільному порядку після його пред`явлення, а тому відповідно до ст. 174, п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України провадження за цивільним позовом необхідно закрити у зв`язку з відмовою потерпілої від позову та прийняттям відмови судом.
Речові докази та документи суду не надавались.

Під час судового провадження учасники процесу не заявляли клопотань стосовно грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані.

Ухвалою слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2016 року підозрюваному ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту , строком на два місяці, до 19 лютого 2017 року.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про обрання обвинуваченому цього ж виду запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Захисник, законний представник обвинуваченого та обвинувачений заперечували щодо задоволення клопотання, просили обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання .
На думку суду клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно приписам частини 4 статті 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються судом під час судового провадження за клопотанням прокурора.
Як передбачено статтею 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, у тому числі, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Оскільки суд обирає обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, обвинувачений ніде не працює, маючи судимість, на шлях виправлення не став, продовжує вчиняти злочини, наявні ризики вважати, що він може продовжувати вчиняти злочини до набрання вироком законної сили, а тому щодо обвинуваченого необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Керуючись ст.ст. 368 -370, 373- 374 КПК України,

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його прибуття до місця відбування покарання в порядку виконання вироку.
Провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди закрити у зв`язку з відмовою потерпілої від позову та прийняттям відмови судом.
До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зобов`язати ОСОБА_3 не залишати своє житло за адресою: с.Любша Рогатинського району Івано-Франківської області, у період часу з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. кожного дня; не відлучатись із села без дозволу прокурора або суду та повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1