ВИРОК
іменем України
24 березня 2017 рокуСправа №451/1140/16-к
Провадження № 1-кп/451/16/17
Радехівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю обвинуваченої - ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Рівне, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, не депутата, освіта середня, не працююча, не одружена, раніше судима 16.10.2015 року Радехівським районним судом Львівської області за ч.2 ст.185 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік,-
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 9.04.2016 року близько 7 години 30 хвилин, з метою викрадення чужого майна шляхом вільного доступу через хвіртку, яка була привідкритою, зайшла на територію господарства ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , звідки таємно, з корисливих мотивів та повторно, оскільки попередня судимість за корисливий злочин не погашена і не знята у встановленому законом порядку, вчинила крадіжку металевої господарської тачки, вартістю 500 гривень, чим завдала матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на вказану вище суму.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України не визнала та суду пояснила, що вночі з 8 квітня до 9 квітня 2016 року вона відпочивала із друзями на «Басейні», що знаходиться в м.Радехів Львівської області біля стадіону. Зранку в стані алкогольного сп`яніння, вжила приблизно одну пляшку горілки, поверталася із відпочинку. Коли йшла біля господарства ОСОБА_7 , з яким була добре знайома, побачила на його подвір`ї тачку. Тоді вона зайшла через привідкриту хвіртку на територію господарства та взяла тачку і повезла її додому. Тачку взяла для власних потреб, щоб вивезти сміття від будинку та мала намір її повернути. Через два дні приїхали працівники поліції та вилучили тачку, яка знаходилась в сараї. Намір взяти тачку виник раптово, оскільки їй потрібно було вивезти сміття. Вона проживає з 2011 року у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , до цього проживала в м.Луцьку при церкві, взагалі виховувалась без батьків в школі інтернаті в м.Рівне, яку закінчила у 2006 році, батьків не знає. Її фактичний чоловік є інвалідом ІІ групи, вона йому допомагає по господарству, готовить їжу, на її думку без її догляду він один проживати не зможе. Просила її суворо не карати та не позбавляти її волі, оскільки шкоду потерпілому відшкодувала, претензій до неї він не має.
Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він проживає з 2011 року з ОСОБА_9 у фактичних шлюбних відносинах за адресою АДРЕСА_1 . Він є інвалідом ІІ групи та без неї не зможе функціонувати, оскільки вона йому готовить їсти, прибирає та ходить до аптеки за медикаментами. В ніч з 8 на 9 квітня 2016 року з нею не був, йому невідомо взагалі було де вона перебувала цієї ночі, а лише після повернення додому вона йому повідомила місце свого перебування. Його сусід ОСОБА_10 повідомив йому, що мер міста Радехова ОСОБА_11 звертався до нього із проханням прибрати приналежну до їх території ділянку, шляхом прибирання сміття. Він про це сказав ОСОБА_12 , яка на другий день привезла додому тачку, якою вони вивозили сміття, та через день її вилучили працівники поліції. Йому невідомо звідки вона її привезла, тому він не приймав жодних мір щодо її повернення. Тачка була нею привезена з метою вивезення сміття та повернення власнику. Сміття вивезли, а повернути тачку не встигли, така на наступний день була вилучена працівниками поліції.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засідання суду показав, що в квітні 2016 року із його подвір`я, яке знаходиться в АДРЕСА_2 , пропала тачка. До подвір`я був вільний доступ. Із ОСОБА_5 у дружніх відносинах не перебував. Тачку виявили через два дня працівники поліції та повернули її. ОСОБА_5 тачки не повертала. Просив її не позбавляти волі, оскільки вона попросила у нього вибачення, яке він прийняв та претензій до неї не має.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засідання просив суд при призначенні міри покарання врахувати, що обвинувачена є сиротою, думку потерпілого у якого відсутні претензії до обвинуваченої та який просив не позбавляти її волі, та не призначити обвинуваченій міру покарання у виді позбавлення волі. Крім цього звертав увагу суду, що вона вперше вчинила крадіжку велосипеда через відсутність коштів для існування, тому на його думку за викрадену тачку у розмірі 500 гривень це жорстоке покарання у виді позбавлення волі, незважаючи на те, що обвинувачена перебувала на умовно іспитовому строку покарання.
Незважаючи на невизнання своєї вини, винність обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, підтверджується протоколом слідчого експерименту із фото таблицями до нього від 26 вересня 2016 року, проведеним із участю обвинуваченої ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_7 , при якому відображені всі дії, які мали місце в квітні 2016 року під час викрадення тачки / а.к.п.41-44 зворот).
Вказаний доказ визнається судом належним та допустимим.
Твердження обвинуваченої на те, що вона взяла тачку для вивезення сміття та мала намір її повернути, а не здавати на металолом, розцінюється судом як форма захисту обвинуваченої з метою уникнення відповідальності, оскільки як ствердив свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні, що сміття вони разом із ОСОБА_5 вивезли, проте тачку так і не повернули, така була вилучена працівниками поліції.
Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.
Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, передбачених ст.ст.66, 67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання; а також те, що обвинувачена повторно 9 квітня 2016 року вчинила корисливий злочин, будучи звільненою 16 жовтня 2015 року від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково терміном на один рік, що свідчить про її суспільну небезпечність, небажання стати на шлях виправлення та схильність до вчинення злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
З урахуванням вищезазначеного правила, враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_5 вчинила злочин у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про схильність останньої до протиправної поведінки, тому відповідно до нового покарання за цим вироком, суд вважає з урахуванням обставин про особу обвинуваченої, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Радехівського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2015 року.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення злочину, особи обвинуваченої, суд вважає, що виправлення обвинуваченої неможливе без ізоляції її від суспільства, а необхідним і достатнім покаранням для її виправлення й попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
засудив:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання у виді двох років позбавлення волі частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Радехівського районного суду Львівської області від 16.10.2015 року та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді двох років одного місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання засудженої обчислювати з моменту її фактичного затримання після набрання вироком законної сили.
Речові докази: металеву господарську тачку, яка передана на зберігання ОСОБА_7 , залишити у користуванні законного володільця.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області, шляхом подання її через Радехівський районний суд Львівської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.