АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/78/17 Справа № 192/2188/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря с/з ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бережок, Турківського району Львівської області, який відбуває покарання в Солонянській виправній колонії №21 за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2010 року за ч.2 ст.121 КК України,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст.81 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , -

В с т а н о в и л а:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 ставить питання про скасування ухвали суду та просить суд апеляційної інстанції постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити та звільнити останнього умовно-достроково на невідбуту частину покарання.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає про допущену судом першої інстанції невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

На думку адвоката, відмова суду в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 з посиланням на відсутність систематичного характеру заохочень є необґрунтованим, оскільки чинним законодавством не передбачено характеристику та складові частини систематичного характеру заохочень.

Захисник ОСОБА_7 вказує, що на час розгляду клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, ОСОБА_6 не мав жодного стягнення.

Засуджений в апеляційній скарзі також просить ухвалу суду скасувати та задовольнити його клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення останнього від відбування покарання. Засуджений ОСОБА_6 зазначає про наявність у нього інвалідності ІІІ групи по туберкульозу та перебування на його утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, для яких являється єдиним опікуном.

ОСОБА_6 засуджений вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2010 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 13 серпня 2010 року по 13 січня 2011 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 13.08.2010 року, кінець строку 13 березня 2017 року, відбув 3/4 частини строку покарання.
01 червня 2016 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі посилаючись на те, що відбув достатній строк для умовно-дострокового звільнення.
Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання у зв`язку з тим, що протягом всього часу відбування покарання до ОСОБА_6 застосовано лише три заохочення, які були оголошені протягом 2013, 2014, 2016 років, має три стягнення за порушення режиму утримання, останнє з яких 06 листопада 2013 року за паління у не відведеному місці, характеризувався посередньо, не приймає участі в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, в зв`язку із чим суд першої інстанції не зміг визнати поведінку засудженого сумлінною.

Відмовляючи засудженому ОСОБА_6 в задоволенні його клопотання, суд першої інстанції виходив із того, що засуджений не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, оскільки наявне у засудженого заохочення має разовий, а не систематичний характер і є недостатнім для оцінки ставлення засудженого до праці.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який підтримав свою т захисника апеляційні скарги, просив їх задовольнити, ухвалу суду вважав незаконною та необґрунтованою і просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та просила ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 81 КК України підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

З вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Із матеріалів провадження, журналу судового зсідання та звукозапису судового розгляду вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Так, згідно характеристики та довідки про заохочення та стягнення, засуджений за період відбування покарання в Солонянській виправній колонії № 21 УДПтС України в Дніпропетровській області характеризується посередньо. На день розгляду заяви засуджений має три заохочення, які були оголошені протягом 2013, 2014, 2016 років.
Крім врахування поведінки і ставлення до праці засудженого за весь період перебування у виправних установах, колегія суддів враховує і дані щодо ступеню тяжкості, характеру та рівня суспільної небезпеки вчиненого засудженим злочину.

Відповідно до ст. 12 КК України, ОСОБА_6 засуджений за насильницький, умисний, тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, які згідно ст. 3 Конституції визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. За даний злочин, передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, при цьому, як об`єктивно вбачається, ОСОБА_6 призначений мінімальний строк покарання.

Також, колегія суддів приймає до уваги та погоджується із висновками суду першої інстанції, що вказані заохочення застосовувалися до засудженого протягом 2013, 2014, 2016 років, останнє - протягом останнього року, що безпосередньо передувало розгляду питання про можливість застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення. Таким чином, наявність лише 3 заохочень за період відбування покарання не може свідчити про сумлінне ставлення до праці та сумлінну поведінку засудженого, а також не є безумовним доказом, що засуджений довів своє виправлення.

Крім того, враховуючи мінімальний строк призначеного покарання, а також той факт, що до засудженого застосовано положення ч. 5 ст. 72 КК України та зарахування йому в строк відбування покарання один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, колегія суддів приходить до висновку, що строк фактично відбутого ОСОБА_6 покарання не є достатнім для його досягнення цілей покарання, зокрема загальної превенції, його кари, та не є співмірним за вчинений особливо тяжкий злочин.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення, оскільки наявність, в конкретному випадку, лише формально-юридичних підстав, факту інвалідності засудженого та наявність чотирьох дітей, не свідчить про його виправлення та не надає йому право на беззаперечне умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку є передчасним.

З огляду на вищевикладене, доводи ОСОБА_6 та його захисника про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого, колегія суддів розцінює як необґрунтовані. Ухвала суду є законною та обґрунтованою, тому підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 , про відмову в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст.81 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4