Справа № 489/3854/16-к
кримінальне провадження
№1-кп/489/118/17
УХВАЛА
26 січня 2017 р. м. Миколаїв
Ленінський районній суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ;

обвинуваченого: ОСОБА_4 ;

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту складеного відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, працюючого оператором машини для миття ДП НВКГ "Зоря"-Машпроект", раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, суд приходить до висновку, що судовий розгляд не може бути призначений з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.283 КПК України, обвинувальний акт є формою закінчення досудового розслідування та формою звернення прокурора до суду.

При, цьому обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України, яка передбачає, що обвинувальний акт повинен зокрема містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п.5 ч.1 ст.291 КК України).

Проте, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту досудовим слідством не сформульовано ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні злочинів за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України, що є порушенням вимог ст. 291 КПК України, згідно яких, в обвинувальному акті обов`язково має бути сформульовано висунуте обвинувачення.

Згідно з чинним кримінальним процесуальним законом обвинувачений має право знати у чому він обвинувачується, а обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом.

Неконкретність обвинувачення порушує право особи на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначені обставини стали і підставою для апеляційного оскарження вироку суду прокуратурою області, яка в апеляційній скарзі посилається на те, що відсутність належного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, а саме положення ч.1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, кримінального процесуального кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

А у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, обвинувальний акт підлягає повернення прокурору для виконання вимог ст.291 КПК України.

Керуючись ст.314, 372 КПК України,-
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт складений відносно ОСОБА_4 повернути прокурору для виконання вимог ст.291 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя