Справа № 175/2195/16-к
Провадження № 1-кп/175/98/16
Вирок

Іменем України

16 серпня 2017 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

а також потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000979 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Кантелина Іллінецького району Вінницької області, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , з середньою спеціальною освітою, невійськовозобов`язаного, одруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

встановив:

14 квітня 2016 року у вечірній час ОСОБА_10 перебував за місцем свого тимчасового проживання у будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на вчинення розбійного нападу на раніше йому знайому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, у цей же день приблизно о 21.10 годині він прибув до будинку АДРЕСА_3 , де у дворі вказаного домоволодіння, з метою запобігти впізнанню з боку потерпілої або інших осіб, одягнув заздалегідь підготовлені невстановлені слідством матерчату маску з прорізами для рота та очей, а також матерчаті рукавички та, озброївшись металевим прутом, який підшукав у дворі будинку, розбив скло одного з вікон і проник до будинку, де в цей час у зальній кімнаті знаходилася ОСОБА_8 і переглядала телепередачу по телевізору.

Перебуваючи у будинку, ОСОБА_10 підійшов до потерпілої та, утримуючи у руці металевий прут, використовуючи перевагу у віці та фізичній силі, погрожуючи ОСОБА_8 застосуванням фізичного насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, почав вимагати від неї грошові кошти та цінності.

У той момент, коли обвинувачений впустив металевий прут, ОСОБА_8 стягнула з його голови матерчату маску та впізнала у нападнику ОСОБА_7 .

У свою чергу обвинувачений, не відмовившись від своїх злочинних намірів, дістав предмет, схожий на ніж, і погрожуючи його застосуванням, а також завдавши не менше 6 ударів ногою по тулубу потерпілої, продовжив вимагати від неї видати йому гроші та цінності.

Реально сприймаючи загрози своєму життю та здоров`ю, потерпіла ОСОБА_8 відвела ОСОБА_7 до передпокою та вказала на полицю в шафі, де вона зберігала грошові кошти.

Таким чином ОСОБА_10 , діючи умисно, застосувавши фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілої, шляхом розбійного нападу заволодів приналежними їй грошовими коштами в сумі 200 грн.

Після цього обвинувачений збив з ніг ОСОБА_8 , внаслідок чого остання під час падіння вдарилася головою об підлогу, потім умисно наніс їй не менше 3 ударів ногами по тулубу і попрямував до інших кімнат будинку з метою відшукування коштовних речей або грошей.

Скориставшись відсутністю нападника поруч із собою, ОСОБА_8 вибігла з будинку та направилася до своєї племінниці ОСОБА_11 , яка проживає у будинку АДРЕСА_3 , і повідомила останній про здійснений на неї напад ОСОБА_12 , який, не знайшовши грошей та цінних речей і помітивши відсутність потерпілої, залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

У результаті розбійного нападу потерпілій ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та синця у тім`яно-скроневій області ліворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

У судовому засіданні ОСОБА_10 свою провину не визнав і пояснив, що не вчиняв розбійного нападу на ОСОБА_8 , із якою був знайомий раніше, оскільки за наймом допомагав їй по господарству. Вважає, що справу проти нього сфабриковано, так як працівники поліції та потерпіла не раз говорили йому про те, що він має сидіти у тюрмі. 14.04.2016 року зранку і до 18.00 години він порався на огороді, а потім зайшов у будинок і більше його не покидав. Приблизно о 21.00 годині до нього прийшов дільничний інспектор і запитав про те, чим він займався ввечері, після чого пішов. Потім приблизно через 30-40 хвилин прийшли два працівники карного розшуку, які попросили дозволу зайти у приміщення та поглянути на його речі, а вже за третім приходом працівників поліції, ще до опівночі, його затримали, не пояснивши, за що. Взуття, про яке розповідали потерпіла і свідок ОСОБА_13 , у нього ніколи не було. Чому потерпіла надає показання саме проти нього, йому невідомо та вважає їх фантазіями. До допиту у суді свідка ОСОБА_14 вважав, що після 18.00 години не має алібі, так як мав сумніви щодо бажання ОСОБА_14 свідчити на його користь. Просить виправдати його та звільнити з під варти.

Провина ОСОБА_7 у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується наступними доказами.
Показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що 14.04.2016 року о 21.10 годині вона знаходилася вдома у буд. АДРЕСА_3 , де дивилася телевізор. О 21.13 годині, сидячи на лаві, вона почула гучний удар у вікно, однак подумала, що то звук від завантаження металу на вулиці. В цей час вона відчула тиск у праве плече, після чого побачила невідомого в масці на обличчі, який у лівій руці тримав металевий прут. Коли він спробував взяти прут у праву руку, зазначений предмет зачепився за рукавичку і випав на підлогу Скориставшись цим, вона швидко стягнула лівою рукою маску з обличчя нападника, в якому впізнала ОСОБА_7 , який проживав із нею на одній вулиці. На це обвинувачений розгнівався, почав висловлюватися грубою нецензурною лайкою та вдарив її, від чого вона впала на підлогу, а він вдарив її ногою та наказав не підводитися. У цей час вона побачила лезо ножа у руці ОСОБА_7 , який ввімкнув світло у кімнаті та почав вимагати 100000 грн. і золото, оскільки, з його слів, йому потрібно було врятувати доньку. Погрожуючи ножем спотворити обличчя, він спричинив їй ще один удар ногою, після чого комусь зателефонував та сказав, що вона не повідомляє про місцезнаходження грошей. Побоюючись за своє життя, вона вказала нападнику, де у шафі знаходяться гроші в сумі 200 грн., після чого обвинувачений вдарив її ногою чи коліном в область попереку. Внаслідок удару вона впала на підлогу, а ОСОБА_10 наніс їй ще один удар ногою по голові, після якого вона не підводилася та знаходилася у незмінному положенні. Потім обвинувачений знову комусь подзвонив і повідомив, що вона мертва. Доки він знаходився у іншій кімнаті, вона швидко втекла з будинку та побігла до племінниці ОСОБА_15 , якій розповіла, що на неї напав ОСОБА_10 , після чого викликали поліцію. Під час нападу обвинувачений неодноразово палив цигарки у будинку. Стверджує, що нападником був саме ОСОБА_10 , а не будь-яка інша особа, який протягом усього нападу вдарив її 10 разів ногами і один раз наступив ногою на руку. Крім того, під час нападу вона добре запам`ятала взуття нападника, а саме ботинки бежевого кольору грубої форми. Просить призначити ОСОБА_16 покарання, передбачене законом.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка в суді пояснила, що 14.04.2016 року близько 22.15 - 22.20 години до неї додому прибігла рідна тітка ОСОБА_8 , яка розповіла про те, що ОСОБА_10 , який винаймає житло у ОСОБА_13 , вчинив на неї розбійний напад. Зі слів тітки, обвинувачений вимагав у неї 100000 грн. і золото, наносив їй удари ногами, був у масці та рукавичках, озброєний металевим прутом і ножем. На її запитання, чи тітка впевнена, що нападником є саме ОСОБА_10 , остання беззаперечно підтвердила сказане, пояснивши, що зняла з його обличчя маску. У подальшому, після виклику поліції, вона була присутня при огляді місця події у будинку тітки в якості понятої, та в її присутності вилучалися недопалки цигарок, сірники та металевий прут.

Показаннями свідка ОСОБА_17 , яка в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_10 винаймав у неї житло з березня 2015 року. 14.04.2016 року приблизно о 19.00 годині обвинувачений виходив із дому до сусіда навпроти та невдовзі повернувся, а близько 23.00 години його забрали, як вона зрозуміла, до поліції. Про розбійний напад на ОСОБА_8 їй стало відомо від працівників поліції, які прибули до неї додому 15.04.2016 року приблизно о 02.30 годині та почали проводити слідчі дії, під час яких з літньої кухні, де проживав ОСОБА_10 , вилучили два ножа, куртку та недопалки цигарок. Працівники поліції запитували у неї про наявність у обвинуваченого взуття світлого кольору, про наявність якого вона підтвердила, пояснивши, що це ботинки грубої форми радянського виробництва. У подальшому, через декілька днів, потерпіла розповідала їй про обставини розбійного нападу та описувала взуття, в якому нападник був взутий та наносив удари. За цим описом вона зрозуміла, що це взуття відповідає наявному у ОСОБА_7 , про яке вона повідомляла поліцейським.

Показаннями свідка ОСОБА_18 , який у суді пояснив, що весною 2016 року приблизно о 22.20-22.30 годині за викликом він разом із слідчо-оперативною групою прибув на місце події по АДРЕСА_3 . За описом потерпілої, яка назвала ім`я нападника « ОСОБА_19 », який колись допомагав їй по господарству, особливості його голосу та діяльність, пов`язану з торгівлею на ринку, він зрозумів, що ним є саме ОСОБА_10 . У зв`язку з цим і з метою перевірки місцезнаходження останнього, приблизно о 22.50 годині він навідався до місця проживання обвинуваченого, який перебував удома і вечеряв.

Показаннями свідка ОСОБА_20 , який у суді пояснив, що 14.04.2016 року близько 19.00-20.00 години до нього додому прийшов ОСОБА_10 , який винаймав житло по сусідству, щоб позичити 50 грн., однак через відсутність грошей він дав йому лише цигарки. На наступний день від тещі йому стало відомо про те, що ОСОБА_19 затримали за те, що останній проник до будинку ОСОБА_8 і вимагав від неї гроші.
Матеріалами кримінального провадження № 0000979, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.04.2016 року, в якій ОСОБА_8 повідомила про розбійний напад, вчинений на неї 14.04.2016 року близько 21.20 години у будинку АДРЕСА_3 , в який невідомі особи, одна з яких чоловік на ім`я ОСОБА_19 (проживає по АДРЕСА_2 ) проникли шляхом розбиття віконного скла, та застосовуючи фізичне насилля та погрожуючи ножем, заволоділи грошима в сумі 200 грн. Один з нападників наніс близько 10 ударів по різним частинам тіла та 1 удар в область голови (а.п.8);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.05.2016 року, фото-таблицями до нього та відеозаписом цієї слідчої дії, відповідно до яких потерпіла ОСОБА_8 у присутності понятих і експерта за місцем свого проживання розповіла та на статисті показала про обставини події 14.04.2016 року, при яких ОСОБА_10 здійснив на неї розбійний напад, спричинивши тілесні пошкодження (а.п.89-114).

Матеріалами судового провадження № 1-кп/175/98/16 (справа № 175/2195/16-к), а саме висновком експерта № 1329е від 24 квітня - 05 травня 2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та синця в тім`яно-скроневій області ліворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день). Вказані тілесні ушкодження могли бути спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів). Враховуючи характер і локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ступінь ознак їх загоєння, а також дані медичної документації, можливо вказати, що вони могли утворитися незадовго до надходження до медичного закладу та не суперечать механізму їх утворення, на який указує потерпіла в ході проведення слідчого експерименту 17 травня 2016 року (т.1,аркуші судового провадження (далі а.с.п.219-221).

Наведені докази, які є належними, допустимими і достовірними, повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого.

Таким чином, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд суду сторонами, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши надані докази стороною обвинувачення, давши їм оцінку згідно з вимогами ст.94 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про повну доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті в редакції від 27 липня 2017 року, і його умисні дії кваліфікує за ч.3 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою та застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло.

Доводи ОСОБА_7 про свою непричетність до розбійного нападу, колегія суддів розцінює як спосіб захисту від обвинувачення з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, оскільки ці доводи спростовуються сукупністю покладених в основу вироку доказів, які дають підстави для висновку про причетність саме ОСОБА_7 до вчинення цього злочину, зокрема послідовними показаннями потерпілої ОСОБА_8 , які колегія суддів визнає об`єктивними, не маючими на меті обмовити обвинуваченого, на якого вона вказала в своїй заяві одразу після вчинення злочину (а.п.8).

Той факт, що у цій же заяві потерпіла вказала ще й на іншу невідому особу, колегія суддів розцінює як її помилку, що не впливає на висновок про винуватість обвинуваченого, оскільки в суді ОСОБА_8 пояснила, що чула розмову ОСОБА_7 і вважала, що він діє в групі осіб, однак нікого іншого у будинку

вона не бачила крім ОСОБА_7 , і у подальшому зрозуміла, що він розмовляв по телефону.

У зв`язку з вищенаведеним колегія суддів вважає безпідставною заявою обвинуваченого про наявність у потерпілої підстав для його обмови.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_21 , допитаний за клопотанням сторони обвинувачення, повідомив, що приблизно з 2015 року не раз бачив ОСОБА_7 разом із дружиною у насіннєвому магазині та на ринку в м. Підгородне, проте не був із ним знайомий і не спілкувався. Потім він неодноразово бачив обвинуваченого з тачкою на місці вивезення будівельних відходів поблизу місця його проживання, у зв`язку з чим у лютому-березні 2016 року познайомився з ним особисто та записав номер мобільного телефону останнього, аби у подальшому повідомити про чергове завезення відходів. 14 квітня 2016 року близько 17.00-18.00 години він телефонував ОСОБА_16 , проте останній не відповів на його дзвінок. Приблизно о 21.10 годині він навідався додому до ОСОБА_7 , якого покликала жінка, та після бесіди з яким через 15 хвилин пішов додому. Вранці наступного дня на місці вивезення будівельних відходів він побачив циганів, у зв`язку з чим знову подзвонив ОСОБА_16 , однак той не відповідав на дзвінки, а приблизно через два-три дні у насіннєвому магазині дружина обвинувачено розповіла про затримання ОСОБА_19 .

Такі показання свідка ОСОБА_14 колегією суддів розцінюються як недостовірні, спрямовані на забезпечення алібі обвинуваченому, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю доказів, у тому числі послідовними показаннями свідка ОСОБА_13 , яка у суді зазначила, що 14.04.2016 року до ОСОБА_7 будь-хто, окрім працівників поліції, не приходив і що 14.04.2016 року свідка ОСОБА_14 вона не бачила поблизу свого двору, а тим більше не кликала до нього ОСОБА_7 .

Ці показання свідка ОСОБА_13 підтверджуються інформацією оператора мобільного зв`язку, яка спростовує показання свідка ОСОБА_14 про те, що він телефонував 14.04.2016 року ОСОБА_16 , але не додзвонившись, особисто прийшов до нього за місцем проживання. Згідно цієї інформації такі дзвінки мали місце 13.04.2016 року, тобто за добу до розбійного нападу на ОСОБА_8 (т.1,а.с.п.232).

Аналіз показань ОСОБА_13 свідчить про те, що вони повністю узгоджуються з доказами, покладеними судом в основу вироку, а тому колегія суддів приходить до висновку про достовірність показань цього свідка.

Крім того, значних сумнівів у об`єктивності показань свідка ОСОБА_14 додали показання свідка ОСОБА_22 , який у суді зазначив, що у лютому 2015 року у нього виник конфлікт із ОСОБА_12 через демонтування останнім дверей із суспільного туалету, оскільки, зі слів обвинуваченого, ОСОБА_23 дозволив виконати зазначені дії. У цей же час сам ОСОБА_23 , який під`їхав на автомобілі, з приводу виниклої ситуації йому зазначив про те, що майно необхідно краще оберігати. Щодо цієї події він одразу звернувся із відповідною заявою до органів поліції.

Зазначене, на думку колегії суддів, свідчить про те, що свідок ОСОБА_23 повідомив суду недостовірну інформації також і щодо часу знайомства з ОСОБА_12 .

Показання свідка ОСОБА_14 у суді, на думку суду, обумовлені особистими стосунками з ОСОБА_12 і не спростовують доказів обвинувачення, а тому не приймаються судом до уваги.

Твердження обвинуваченого про тривалі неприязні відносини між ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , які вплинули на показання свідка ОСОБА_22 , колегією суддів залишаються поза увагою, оскільки не мають відношення до суті кримінального провадження.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного злочину та необхідність призначення йому покарання, передбаченого законом, і не вбачає підстав для винесення виправдувального вироку, на чому наполягав захисник у судових дебатах.

Разом з цим, судом установлено, що під час досудового розслідування було допущено ряд порушень вимог КПК України, що потягло недопустимість окремих доказів.

Так, 14 квітня 2016 року за участю понятих ОСОБА_11 і ОСОБА_17 був проведений огляд домоволодіння потерпілої ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 , під час якого вилучені недопалки цигарок «Прилуки», сірники та металевий прут (а.п.11-21). Крім цього, 15 квітня 2016 року за участю цих же понятих був проведений огляд за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме по АДРЕСА_2 , під час якого вилучені два ножі, недопалки цигарок, сірники та вітрівка (а.п.23-28).

У своєму письмовому клопотанні від 14.11.2016 року прокурор, як на докази причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину, посилався на ці протоколи слідчих дій, а також на висновки експерта № 193к від 24.04.2016 року і № 541 від 18-25 травня 2016 року (т.1,а.с.п.117).

Згідно з висновком експерта № 193к кров ОСОБА_7 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами ати-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО (а.п.82).

У висновку експерта № 541 зазначено, що на трьох недопалках цигарок «Прилуки», що були вилучені з місця події 14.04.2016 року, виявлені клітини слизової оболонки ротової порожнини та вставлена наявність слини, при серологічному дослідженні якої виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВ0, що не виключає можливості її походження від ОСОБА_7 , беручи до уваги його групову належність крові та слини, при дослідженні якої також був виявлений антиген Н (а.п.85-87).

За приписом ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухвалені судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частиною 7 статті 223 КПК України передбачено, що … обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії. Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження…
Однак, ці вимоги закону належним чином виконані слідчим не були.

Під час допиту в суді потерпіла ОСОБА_8 і свідок ОСОБА_26 підтвердили свої родинні зв`язки, але незважаючи на це ОСОБА_26 була запрошена працівниками поліції у якості понятої під час проведення такої процесуальної дії, як огляд місця події за адресою проживання її тітки ОСОБА_27 . Крім того, під час проведення огляду домоволодіння за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_26 також зазначена понятою, проте у суді вона вказала, що не була присутньою під час проведення цієї слідчої дії та не змогла пояснити походження її підпису у протоколі.

З огляду на це і виходячи з вимог ч.2 ст.86, ч.1 ст.89 КПК України, колегія суддів визнає протоколи оглядів місця події від 14 і 15 квітня 2016 року (а.п.11-21,23-28) недопустимими доказами, а тому виключає їх з доказової бази обвинувачення і не посилається на них у вироку.

Враховуючи те, що вказані докази суд визнає недопустимими та керуючись практикою Європейського суду з прав людини, яка закріплює принцип «Плодів отруєного дерева» (рішення у справах «Гефген проти Німеччини» від 30.06.2008 року та «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року), також визнає недопустимими похідні від них докази, а саме: постанову про визнання речових доказів від 15.04.2016 року (а.п.33), висновки експертів № 899 від 10-19 травня 2016 року та № 541 від 18-25 травня 2016 року (а.п.79-80,85-87), протоколи пред`явлення речей для впізнання від 20.05.2016 року (а.п.129-134,135-140), постанову про визнання речових доказів від 25.05.2016 року (а.п.141).

При ухваленні вироку колегія суддів не посилається на інші матеріали кримінального провадження, які були дослідженні в судовому засіданні за письмовим клопотанням прокурора від 14.11.2016 року (т.1,а.с.п.117), оскільки вони не мають доказового значення.

При визначенні виду і міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи та особу ОСОБА_7 , - раніше тричі притягався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, але в силу ст.89 КК України вважається не судимим, задовільно характеризується за місцем проживання, одружений, зі слів - фактично працював, з 11.11.2010 року знаходиться під диспансерно-динамічним наглядом лікаря-нарколога з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади, викликані зловживанням алкоголю. Синдром залежності», на обліку у лікаря психіатра не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання, суд не вбачає.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_7 , який вчинив особливо тяжкий злочин відносно особи похилого віку, а також думки прокурора і потерпілої щодо виду та міри покарання, колегія суддів вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.187 КК України, вважаючи, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Цивільний позов потерпілою і витрати на залучення експерта стороною обвинувачення не заявлялися.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_7 затримано 15 квітня 2016 року на підставі ухвали слідчого судді (а.п.62).

За приписом ст.209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Під час судового розгляду кримінального провадження колегією суддів установлено, що починаючи з 23 години 30 хвилин 14 квітня 2016 року ОСОБА_10 постійно перебував під контролем працівників поліції, що підтвердила у суді свідок

ОСОБА_28 огляду на зазначене і вимог ст.209 КПК України, колегія суддів визначає момент затримання ОСОБА_7 з 23 години 30 хвилин 14 квітня 2016 року, а не з 15 квітня 2016 року, як про це зазначено в ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу від 15 квітня 2016 року.

Згідно ч.5 ст.72 КК України, діючої в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VІІІ, який набрав чинності 21 червня 2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни і дана частина викладена у новій редакції, яка у разі засудження до позбавлення волі вже передбачає зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання день за день.
За приписом ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що, у тому числі, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, а тому колегія суддів вважає необхідним застосувати до ОСОБА_7 положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року) та зарахувати йому у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з моменту затримання по день набрання чинності Закону України № 2046-VІІІ від 18 травня 2017 року, тобто по 20 червня 2017 року включно.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.187 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 8 (вісім) років з конфіскацією всього майна, приналежного на праві власності.

Строк покарання обчислювати з моменту фактичного затримання у відповідності до ст.209 КПК України, тобто з 23 години 30 хвилин 14 квітня 2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 14 квітня 2016 року по 20 червня 2017 року включно.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Металевий прут, пофарбований у зелений колір, поміщений до поліетиленового пакету, п`ять недопалків цигарок «Прилуки» і шість сірників, поміщені до спецпакету № 2426118, три недопалки цигарок та чотири сірники, опечатані в пакет, які знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області по квитанції № 00000267 на підставі постанов слідчого Дніпровського РВП ОСОБА_29 від 15 квітня та 25 травня 2016 року, - після набрання вироком законної сили знищити як такі, що не мають матеріальної цінності.
Куртку (вітрівку) сірого кольору фірми «Родео» і два ножа, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_30 , - після набрання вироком законної сили залишити у її розпорядженні.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3