Дата документу 22.08.2017 Справа № 554/6546/17
Провадження № 1-кс/554/5742/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2017 року м. Полтава
Досудовим розслідуванням установлено, що інспектор роти №1 Управління патрульної поліції у м. Полтаві ДПП НП України ОСОБА_4 27.07.2017 року, близько 22 год. 30 хв., перебуваючи на службі зупинив автомобіль Suzuki Grand Vitara д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 за підозрою останньої у вчиненні адміністративного правопорушення.
Під час спілкування ОСОБА_4 було запропоновано ОСОБА_6 пройти медичний огляд на стан сп`яніння в Полтавському обласному наркологічному диспансері. Остання на вказану пропозицію погодилася та пройшла відповідний медичний огляд.
У подальшому, 17.08.2017 року ОСОБА_4 по мобільному телефону запропонував ОСОБА_6 зустрітися поблизу місця її проживання.
Того ж дня, близько 23 год. 15 хв. та 18.08.2017 року, близько 00 год. 30 год., ОСОБА_6 двічі зустрічалася із ОСОБА_4 . Під час даних зустрічей ОСОБА_4 пред`явив ОСОБА_6 висновок Полтавського обласного наркологічного диспансеру, згідно якого остання під час керування автотранспортного засобу перебувала у стані сп`яніння від дії невідомої психотропної речовини.
Після цього, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 про негативні для останньої наслідки у разі складення відносно неї протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а саме штраф у розмірі 10 200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами.
Водночас, ОСОБА_4 почав вимагати від ОСОБА_6 надати йому неправомірну вигоду у розмірі 5 000 грн. за невжиття ним заходів щодо притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, упродовж строків накладення адміністративного стягнення, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 20.08.2017 року, близько 23 год., перебуваючи поблизу під`їзду №3 житлового будинку за адресою м. Полтава, вул. Боровиковського, 10, при особистій зустрічі з ОСОБА_6 знову висловив останній вимогу надати йому вищевказану неправомірну, яку необхідно було перерахувати на його особистий рахунок банківської карткиНОМЕР_2 .
Того ж дня, виконуючи вимогу ОСОБА_4 . ОСОБА_6 використовуючи свій мобільний телефон за допомогою системи «Приват24» перерахувала на рахунок банківської картки НОМЕР_2 неправомірну вигоду в сумі 4 975 грн. за вирішення питання щодо уникнення останньою адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.
У зв`язку із вищевикладеним 20.08.2017 року ОСОБА_4 затримано в порядку
ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3
ст. 368 КК України та повідомлено останнього про підозру у вчиненні вказаного злочину.
Під час затримання проведено особистий обшук ОСОБА_4 у ході якого виявлено та вилучено: зв`язку із трьома металевими ключами та одним магнітним ключем; пачка із цигарками «Мальборо»; службове посвідчення на ім`я ОСОБА_4 НОМЕР_3 у шкіряній обкладинці; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 серії ВІВ №036289; платіжна банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ; грошові кошти купюрою 20 грн.; платіжна банківська картка «Ощадбанк»
Окрім того, під час огляду місця події, проведеного 20.08.2017 на прилеглій території під`їзду №3 житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено мобільний телефон, що належить ОСОБА_4 , «Lenovo VIBE» з IMEI 1 № НОМЕР_6 та IMEI 2 № НОМЕР_7 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «МТС Україна».
Постановою прокурора у провадженні від 21.08.2017 року всі вищевказані вилучені предмети визнано речовими доказами.
У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив про його задовольнити, але вказав на виключення зі списку майна, яке підлягає арешту, зв`язки ключів. Пояснив, що на даний час з допомогою всіх банківських карток встановлюється причетність підозрюваного до вчинення злочину.
Власник майна в судовому засіданні просив частково задовольнити клолоптання, не арештовувати 2 картки банків, які не стосуються даного кримінального провадження.
Захисник в судовому засіданні просив не арештовувати 2 банківські картки, які на його думку, не стосуються даного кримінального провадження.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення органом досудового розслідування підозрюється ОСОБА_4 , якому 21.08.2017 року оголошено про підозру за ч.3 ст. 368 КК України.
22.08.2017 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Виходячи із аналізу положень пункту першого частини третьої статті 132 КПК України , статті 170 КПК України, слідчий , прокурор в ході розгляду клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні , в якому особі оголошено про підозру , має довести існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.
Розглядаючи клопотання прокурора по суті, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Так, із змісту клопотання та матеріалів , які його обґрунтовують , вбачається , що зазначені обставини підозри, які інкримінуються ОСОБА_4 , мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду від 21.08.2017 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу затримання від 21.08.2017 року, майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон «Lenovo VIBE», службове посвідчення на ім`я ОСОБА_4 НОМЕР_3 у шкіряній обкладинці; платіжну банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ; платіжну банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_4 ; платіжну банківську картку «ПриватБанк» (універсальна голд) № НОМЕР_5 , до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1