Справа № 452/3237/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/635/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2017 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, жителя АДРЕСА_1 , на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 7 квітня 2017 року відносно нього по ч. 1 ст. 393 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 7 квітня 2017 року відносно нього та виправдати його.

Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 7 квітня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України та призначено покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання із покаранням, призначеним за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року, зміненого ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 02.03.2017 року, яким ОСОБА_6 вважати засудженим за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі і звільнений на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на один рік, виконувати самостійно, визначити остаточне покарання позбавлення волі 3 (три) роки 7 (сім) місяців.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі і звільнений на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на один рік, виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено тримання під вартою до вступу вироку у законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 14.08.2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 14 серпня 2016 року по 05 квітня 2017 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. На думку обвинуваченого, вказаний вирок є незаконним та необґрунтованим. Вказує, що у його діях немає складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України. Зазначає, що діяв в державних інтересах, а саме хотів попередити про злочин, тож вважає, що він не винен і його слід виправдати.

При апеляційному розгляді справи обвинувачений підтримав вимогу та доводи апеляційної скарги.

Прокурор заперечив вимоги по апеляції.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , 16.10.2016 року близько 19 год., будучи особою, яка перебуває у попередньому ув`язненні та не маючи права залишати межі ізолятора тимчасового тримання Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області, маючи умисел на втечу з місць позбавлення волі, скориставшись відсутністю нагляду за його діями з боку працівників ізолятора тимчасового тримання Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, без належного дозволу та відсутності законних підстав, самовільно, через отвір в стіні, покинув камеру №3 ізолятора тимчасового тримання Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області, тим самим вчинив втечу з під варти.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого, прокурора, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ч. 1 ст. 393 КК України передбачає відповідальність за втечу з місця позбавлення волі або з-під варти, вчинену особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі або арешту чи перебуває в попередньому ув`язненні.

Під час досудового та судового розслідування достовірно встановлено, що згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушенні від 17.10.2016 року, ОСОБА_6 затримано 17.10.2016 року о 14 год. 20 хв. Він перебував під вартою в ізоляторі тимчасового тримання Самбірського ВП ГУ НП в камері №3 звідки втік через отвір в стіні, який утворився внаслідок розбирання частини стіни. В камері були відсутні три арештовані, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 . На їх ліжках були зроблені макети.

Даний факт ствердили на досудовому слідстві та в суді обвинувачений ОСОБА_6 та свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 393 КК України.

При цьому, колегія суддів вважає, що мотиви викладені в апеляційній скарзі щодо втечі з метою попередження про злочин є безпідставними та надуманими, а суд першої інстанції в повному об`ємі дослідив обставини справи та дав їм належну оцінку.

Апеляційний суд при перевірці справи не виявив допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, на які покликається апелянт, які тягнули б за собою скасування чи зміну вироку.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 393 КК України та призначив йому покарання яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, з врахуванням вимог ст. 70 КК України, є необхідне та достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції вірно врахував тяжкість вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який свою винуватість у скоєнні злочину визнав повністю, раніше неодноразово судимий.

При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну вироку.

Проте, суд невірно застосував ч.5 ст.72 КК України в частині строку зарахування, оскільки такий строк слід рахувати по день набрання вироку законної сили.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 7 квітня 2017 року відносно ОСОБА_6 по ч.1 ст. 393 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 14.08.2016 року по день набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дняі позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з моменту проголошення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)

Копія відповідає оригіналу.
Ухвала вступила в законну силу 16.06. 2017 р.
Суддя ОСОБА_2
Копія ухвали оформлена 20.06. 2017 р.
Помічник судді ОСОБА_13