В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 300/836/16-к

Провадження № 1-кп/300/75/2016

13.12.2016 р. смт.Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в особі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомир, мешканця АДРЕСА_1 , працює в ТОВ ВК «Марк» на посаді водія, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 статті 286 КК України, встановив:
04 серпня 2016 року близько 14 години 20 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи ввіреним йому технічно-справним транспортним засобом, а саме: вантажним автомобілем марки «RENAULT» моделі «PREMIUM 420 DCI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , завантаженим металопластиковими конструкціями вагою 5176 кілограм, рухався по автодорозі «М-06» сполученням «Київ-Чоп», зі сторони м. Житомир, у напрямку м. Мукачево, Закарпатської області. Під`їжджаючи до кілометрового знаку 721 км мінус 367,4 м автодороги «М-06» сполученням Київ-Чоп», рухаючись зі швидкістю 84 км/год на спуску по «Абранському» перевалі, що перед населеним пунктом с. Абранка, Воловецького району, Закарпатської області, де дорога має заокруглення праворуч, перед під`їздом до якого встановлений дорожній попереджувальний знак 1.3.1. «Декілька поворотів» водій ОСОБА_4 , діючи всупереч вимог п.п.2.3. «б»; 2.9 «б»; 10.1.; 12.1. та п.34.1.1. «Правил дорожнього руху», будучи самовпевненим, керуючи транспортним засобом у стані стомлення, проявив неуважність до дорожньої обстановки , що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не втримав автомобіль у межах своєї смуги руху, перетнув дорожню горизонтальну розмітку 1.1., що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, та допустив виїзд на зустрічну смугу руху з послідуючим зіткненням із зустрічним автомобілем марки «LDV» моделі «MAXUS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який разом з пасажиром ОСОБА_7 , рухався в напрямку м. Львів , по своїй смузі руху.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «LDV» моделі «MAXUS» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи №76 від 13.09.2016 року отримала тілесні ушкодження у вигляді полі травми: ВЧМТ, багато уламкового перелому кісток черепа, ЗТГК, забою легень, відкритого перелому правого передпліччя, закритого перелому правого стегна, забійних ран, саден та синців тулуба, кінцівок.
Зазначені тілесні ушкодження виникли при ДТП в результаті зіткнення мікроавтобуса із зустрічним вантажним авто по механізму удару-тертя об тверді предмети (конструкції) в салоні автомобіля, являються характерними для ДТП, і вкладаються в час природи, що мала місце 04.08.2016 р. За ступенем тяжкості вищезазначені тілесні ушкодження, згідно п.2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті.
Крім цього, в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «LDV» моделі «MAXUS», реєстраційний номер НОМЕР_2 потерпілий ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи №388/2016 від 18.09.2016 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого уламкового перелому нижньої третини діалізу лівої плечової кістки, рани лівого плеча, струсу головного мозку, рани та садна лобної ділянки голови справа, рани та садна передньої поверхні правого колінного суглобу, садна нижньої поверхні живота справа, передньої правого колінного суглобу, садна нижньої поверхні живота справа, передньої поверхні лівого колінного суглобу, забою правої стопи. Ушкодження у гр. ОСОБА_6 є наслідком контактів з тупими твердими предметами, могли бути причинені 04.08.16 р. від ударів до частин салону автомобіля під час ДТП - лобового зіткнення з іншим автомобілем. За своїм характером та степенем тяжкості вищезазначені тілесні ушкодження, згідно п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р., кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечні для життя в момент заподіяння.
Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п.2.3. «б»; 2.9. «б»; 10.1.; 12.1. та п.34.1.1 Правил дорожнього руху України, якими визначено:
- п.2.3. «б» - для забезпечення безпеки руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п.2.9. - водієві забороняється: б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу;
- п.10.1. - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п.12.1. - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
- дорожня горизонтальна розмітка п.34.1.1. (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які вїзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.
Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог п.п.2.3. «б»; 2.9. «б»; 10.1.; 12.1. та п. 34.1.1 Правил дорожнього руку України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, зокрема отриманням ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою її смерть, та заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження.
Потерпілий ОСОБА_6 претензій майнового характеру та про відшкодування моральної шкоди від злочину обвинуваченому не пред`являв, оскільки шкода була відшкодована добровільно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у злочині визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому.
З`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, котрі просили визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які визнаються обвинуваченим, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, переконавшись у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши положення ч.3 статті 349 КПК України, що у випадку ухвалення вироку без дослідження цих обставин в судовому засіданні, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав, що винуватість ОСОБА_4 у злочині доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.
Відповідно до ч.2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ч.3 статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості злочину, особу винуватого та обставини які обтяжують і пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд, на підставі пункту 1, ч.1 статті 66 КК України, визнав щире каяття обвинуваченого у злочині, активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування шкоди особі, яка потерпіла від злочину, добровільне відшкодування частини витрат на проведення судових експертиз.
Обставин, що обтяжують покарання суд не встановив.
Суд бере до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вчинив злочин вперше, позитивно характеризується по місцю проживання та по місцю роботи, клопотання мешканців будинку в якому проживає обвинувачений, трудового колективу та керівника підприємства на якому він працює про застосування до ОСОБА_4 покарання не пов`язаного з позбавленням волі.
Крім того суд бере до уваги, що ОСОБА_4 має на утриманні перестарілу матір, єдиний годувальник в сім`ї.
Призначаючи покарання суд також враховує, що злочин, який вчинено обвинуваченим ОСОБА_4 , відноситься до категорії необережних злочинів.
На підставі встановлених судом обставин справи суд вважає, що до обвинуваченого слід застосувати основне покарання в межах санкції визначеної ч.2 статті 286 КК України у виді позбавлення волі.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного та всі обставини справи в сукупності, в тому числі позицію прокурора, обвинуваченого, захисника, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання і він може бути звільненим від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
На підставі п.5 ч.9 статті 100 КПК України речові докази в справі, зокрема: автомобіль марки LDV «Maxus», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 підлягає поверненню потерпілому ОСОБА_6 , а контрольний пристрій (тахограф) без маркування з наявним на ньому № 1324.04 та двома штрих-кодами 1. 02035568, 2. підлягає поверненню власнику ТОВ ВК «Марк», тахокарту, яка знаходиться в справі залишити в матеріалах справи.
Судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 3980 гривень стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Заставу, внесену ОСОБА_8 в сумі 72 500 гривень згідно з ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12.08.2014 року повернути заставодавцю в сумі 72 500 (сімдесят дві тисячі п`ятсот) гривень, на підставі ч.11 статті 182 КПК України.
З урахуванням особи обвинуваченого та обставин справи суд визнав недоцільним обирати запобіжний захід щодо нього.
Керуючись статтями 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд присудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши для нього іспитовий строк тривалістю два роки.
Відповідно до пунктів 2, 3 ч.1 статті 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази в справі, зокрема: автомобіль марки LDV «Maxus», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 повернути потерпілому ОСОБА_6 , контрольний пристрій (тахограф) без маркування з наявним на ньому № 1324.04 та двома штрих-кодами 1. 02035568, 2. повернути власнику ТОВ ВК «Марк», тахокарту, яка знаходиться в справі залишити в матеріалах справи.
Судові витрати по справі за проведення судових експертиз в сумі 3980 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят) гривень стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави у відповідності з вимогами ч.2 статті 124 КПК України.
Заставу, внесену ОСОБА_8 в сумі 72 500 гривень згідно з ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12.08.2014 року повернути заставодавцю в сумі 72 500 (сімдесят дві тисячі п`ятсот) гривень, на підставі ч.11 статті 182 КПК України.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Воловецький районний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1