08.09.2017 Справа № 367/5630/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження, внесене 16.08.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002241 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, маючого не повну середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 30.12.2013 р. Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років (ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2016 р. невідбуту частину покарання замінено на 2 роки 3 місяці 20 днів обмеження волі),

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду Київської області надійшов обвинувальний акт щодо скоєння ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, та підписана сторонами угода про визнання винуватості від 23.08.2017 р.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, відбуваючи покарання в Ірпінському виправному центрі №132 (далі ІВЦ-132), за адресою: смт. Коцюбинське Київської області, вул. Залізнична 1, за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30.12.2013 р., згідно ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2016 р. у виді обмеження волі, отримав дозвіл для отримання медичної допомоги на короткочасний виїзд 15.08.2017 р. з 08.00 год по 16.00 год, до Комунального закладу «Ірпінська центральна міська лікарня», за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, 38. Також його було письмово попереджено про кримінальну відповідальність згідно з ч. 2 ст. 390 КК України за неповернення у встановлений строк до установи виконання покарання.

15.08.2017 р. приблизно о 08.30 год ОСОБА_5 направився до КЗ «Ірпінська центральна міська лікарня», але після відвідування цього медичного закладу, до 16.00 год, в установу відбування покарання самостійно не повернувся.

18.08.2017 р. о 22.30 год піл час проведення розшукових заходів ОСОБА_6 було знайдено поблизу будинку № 19 по вул. Мілютенка в м. Києві та доставлено до виправного центру для подальшого відбування покарання.

У зв`язку із наведеним ОСОБА_5 обвинувачується у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, - неповернення до місця відбування покарання особи, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, та якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду.

Під час досудового розслідування 23.08.2017 р. між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, в обсязі обвинувачення.

Сторони узгодили покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 390 КК України у виді позбавлення волі строком на 01 рік та на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Деснянського районного суду м.Києва від 30.12.2013 р., призначити остаточну міру покарання у виді позбавлення волі на строк 01 рік 90 днів.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, визнав повністю та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості. При цьому додав, що розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, вид та міру покарання, яка буде застосовано до нього у разі затвердження угоди.

Прокурор в судовому засіданні просив її затвердити.

Такої ж думки притримався захисник.

Заслухавши думку сторін, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також угоду про визнання винуватості, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити угоду про визнання винуватості, виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до статті 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, а тому укладення угоди між прокурором та обвинуваченим з їх ініціативи узгоджується з положеннями ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України. Угода за своїм змістом відповідає вимогам статті 472 вказаного Кодексу, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

На час набрання вироку законної сили обвинуваченого слід утримувати в Київському СІЗО № 13. Суд не вирішує питання щодо речових доказів та процесуальних витрат по справі оскільки суду не надано доказів їх наявності.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 390 КК України, ст.ст. 314, 370, 373, 374, 474, 475 КПК України суд, -

у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23.08.2017 р. між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, та призначити йому покарання у виді 01 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання шляхом часткового приєднання до покарання по даному вироку невідбутої частини покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30.12.2013 р. призначити у виді 01 (одного) року 90 (дев`яносто) днів позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з 23.08.2017 р.

ОСОБА_5 утримувати під вартою в Київському СІЗО № 13 до вступу вироку у законну силу.
На вирок до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з визначених ст.ст. 394, 473 КПК України підстав.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі неподання апеляційної скарги, а в разі її подання з дня вирішення апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення буде вручено обвинуваченому та прокурору.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення буде надіслано учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Суддя: ОСОБА_1