АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/4871/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/44/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі 01 березня 2017 року апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000692на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року відносно :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Апостолове, Дніпропетровської області, гр. України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працює, проживає без реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
якого визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на шість років.
Строк відбуття покарання рахувати з 10 червня 2016 року згідно протоколу затримання.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахувано строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_6 , починаючи з 10 червня 2016 року, до набуттям вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід стосовно засудженого ОСОБА_6 залишено без змін, у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази: два марлевих тампона з речовиною червоного кольору, два кухонних ножа, стілець, що зберігаються в камері схову при Нікопольському ВП знищити. Джинсові брюки, спортивні штани та жіночу кофту повернути потерпілій ОСОБА_8 .
Учасники судового провадження:

прокурор- ОСОБА_9

обвинувачений - ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , просить вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_6 від 26 жовтня 2016 року по справі № 182/4871/16-кза звинуваченням ОСОБА_6 за ст. 121 ч. 1 КК України скасувати, справу направити на новий розгляд в іншому складі суду

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним при наступних обставинах.

10 червня 2016 року приблизно о 15 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту, який виник між ним та його сестрою ОСОБА_8 , на грунті з`ясування побутових сімейних стосунків, навмисно, без мети вбивства, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, взявши зі столу кухонний ніж, правою рукою наніс удар в область живота своєї матері ОСОБА_10 , яка в цей час перебувала в приміщенні літньої кухні на території вказаного домоволодіння. Від отриманого удару потерпіла ОСОБА_10 впала на підлогу. А ОСОБА_6 , знаходячись в положенні стоячи над нею, наніс три удари ножем в область лівого плеча останньої. В цей час, ОСОБА_8 , бажаючи зупинити злочинні дії ОСОБА_6 схопила стілець і вдарила ним по голові ОСОБА_6 . Але, ОСОБА_6 не бажаючи припиняти свої злочинні дії, наніс три удари ножем в обласать грудної клітини ліворуч та лівого передпліччя ОСОБА_8 . В той момент, коли потерпіла ОСОБА_10 підвелася з підлоги і покинула приміщення літньої кухні, ОСОБА_6 взяв з кухонного гарнітуру інший кухонний ніж, і утримуючи його в правій руці, наніс удар в область грудної клітини ліворуч потерпілої ОСОБА_8 .
Внаслідок своїх злочинних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної стінки ліворуч з поверхневим ушкодженням стінки сліпої кишки та напрямком ранового каналу зверху вниз, зліва направо, внутрішньочеревної гематоми, які відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. А також три сліпі колото різані поранення лівого плеча, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Потерпілій ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення на передній поверхні грудної клітини ліворуч, по передньо-пахвинній лінії, в місці проекції 3-го міжребер`я з ушкодженням верхньої частки легені, лівобічний гемоторакс, які відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. А також непроникаючі колото-різані поранення: на лівій бічній поверхні грудної клітини, в місці 5-го міжребер`я по задньо-пахвинній лінії, два на задньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя, у нижній його третині, на задній поверхні, в місці проекції ліктьового суглоба, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я..
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 посилається на те,що даний вирок суду є необгрунтованим, суперечить фактичним обставинам справи і підлягає перегляду в порядку апеляційного провадження.

Зазначив, що з позицією суду викладеною у вироку захист і сам підсудний не згоден- і вважають, що суд, провівши неретельне судове слідство, не взяв до уваги, а точшіте порахував це як неправдиву лінію захисту підсудного, факт нанесення тілесних ушкоджень у стані перевищення меж необхідної оборони.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд обгрунтував свій вирок на факти, які були викладені в ході первинних слідчих дій, проведених, на думку захисту, недосвідченим слідчим і закріпивши свідчення підозрюваного ОСОБА_6 з урахуванням подальшої кваліфікації, в сторону обвинувачення за ст. 121 ч. 1 КК України. тобто в діях органу, що проводив досудове слідство не було об`єктивності, що в свою чергу призвело до необхідності повторних слідчих дій у вигляді слідчого експерименту відтворення обстановки і обставин події, а також додаткової судово-медичної експертизи. Але нічого подібного проведено не було і суд прийняв рішення, яке на думку захисту не можна вважати об`єктивним та всебічним.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді кримінального провадження:

Захисник ОСОБА_7 наполягав на задоволенні апеляційної скарги, просить скасувати вирок і направити справу на новий судовий розгляд.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу свого захисника.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, прохав колегію суддів залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , вирок суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, прослухавши в стадії підготовки справи до апеляційного розглядутехнічний запис перебігу судового засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ._ ОСОБА_7 не підлягає задоволенню виходячи з наступного

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції дотримані, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його визнано винним за викладених у вироку обставин, підтверджується сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку відповідно до вимог ст.94 КПКУкраїни.

Судом першої інстанції кримінальне провадження розглянуто у межах пред`явленого обвинувачення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України, а доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності та необґрунтованості вироку є безпідставними .

Як на докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, суд обґрунтовано послався на покази обвинуваченого, свідків, потерпілих та ряд письмових доказів по кримінальному провадженню які отримано у відповідності до вимог КПК України та досліджених в суді першої інстанції.

Так судом досліджено всі обставини справи: допитані обвинувачений, всі потерпілі, всі свідки, досліджені письмові докази, що підтверджено матеріалами справи, журналом судових засідань і звукозаписом судових засідань, що міститься на технічному засобі фіксування судового провадження

У відповідності з вимогами ст.374 КПК України, в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції проаналізувавши зібрані по справі докази обґрунтував правильність висновків щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено та навів мотиви, по яким не прийняв до уваги доводи сторони захисту, та обвинуваченого щодо відсутності вини обвинуваченого, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України обґрунтувавши кваліфікуючі ознаки .

Тому необґрунтованим є наведене в апеляційній скарзі захисника твердження про неповноту, однобічність та необ`єктивність досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

На думку колегії суддів, сукупності викладених у вироку доказів достатньо для того, щоб зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні злочиу передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, навіть при невизнанні обвинуваченим своєї вини.

Так, у вироку суду міститься формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначено місце, час, спосіб вчинення та мотив злочину, наведено докази на яких ґрунтується висновок суду про винуватість ОСОБА_6 , суд дав правильну юридичну оцінку зібраним в справі доказам, а наведені у вироку докази спростовують доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про те, що він не вчиняв інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, та пояснив, що з вересня 2015 року з ним і матір`ю стала спільно проживати його сестра ОСОБА_11 . Між ними часто виникали конфлікти через те, що він офіційно не працює та ніби-то живе за рахунок своєї сестри та матері, що не відповідало дійсності, оскільки він постійно мав заробітки, хоча і не стабільні. Раніше він виніс з двору трубу і здав як металобрухт. Купив цигарок та разом з сусідом випив пива приблизно по 2 л біля магазину, який розташований через хату від їх будинку. Потім повернувся додому і дивився телевізор у літній кухні, де також була його мати. Прийшла ОСОБА_12 і почала на нього кричати спочатку за те, що він здав трубу у брухт, а потім вдарила його по голові стільцем за те, що він не реагував на її крик. На столі лежав ніж, він схопив його і він вдарив матір, а потім сестру. Стверджує, що був непритомний через удари по голові, тому не пам`ятає обставин нанесення ударів ножем. Ніж викинув через паркан біля гаражу у дворі. Вважає, що він просто захищався від ударів ОСОБА_13 саме її дії спровокували його поведінку, умислу на завдання тяжких тілесних ушкоджень він не мав.
Колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України доведена дослідженими та наведеними у вироку достовірними доказами
Так, потерпіла ОСОБА_10 суду пояснила, що її син, що проживав спільно з нею та дочкою з племінником, майже постійно випивав, не працює багато років. З ранку 10.06.2016 року її син з сусідом біля двору пили. Після одержаних тілесних ушкоджень вона не все пам`ятає, вона не зрозуміла навіть в який момент її син вдарив ножем в живіт і за що. Від удару вона впала на підлогу. До неї підбігла донька, яка знаходилася в кухні. Як син завдав удари ножем доньці вона вже не бачила. Претензій до сина матеріального характеру вона не має.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що з вересня 2015 року вона проживає в будинку матері, де також жив її брат. З яким у неї постійно виникали конфлікти через те, що він випивав, не хотів працювати і не шукав собі роботу. Вона повернулася додому, вірніше її підвезла на мопеді ОСОБА_14 . Коли вона увійшла в приміщення літньої кухні, обвинувачений був там. Вона почала висловлювати йому претензії, а він узяв зі столу кухонний ніж та вдарив ножем матір, яка сиділа за столом та готувала їжу. Мати впала на підлогу. Тоді вона схопила стілець в нанесла йому удар по голові, та захищалася від того, щоб він не вдарив її, але він наніс їй удари в область ліктя. А потім вдарив ножем з лівої сторони та пошкодив легені. Швидку допомогу викликала ОСОБА_15 . Стверджує, що раніше він не бив їх з матір`ю і вони не очікували, що він може вдарити їх ножем. В її присутності у нього взагалі не було конфлікту з матір`ю, бо вона просто мовчала.
Свідок ОСОБА_14 допитана у судовому засіданні , суду пояснила, що підвезла додому свою коліжанку ОСОБА_8 і зайшла в гості. ОСОБА_12 тільки увійшла в кухню почала говорити ОСОБА_16 , що він стільки років не працює, сидить у них на шиї. Вона помітила лише, що обвинувачений перебував у дуже агресивному стані і взяв ніж, який лежав на столі і вдарив бабусю, яка в той момент просто сиділа і чистила часник. Вона впала на підлогу і почала кричати. Тоді вона побачила кров. А ОСОБА_12 нанесла удар стільцем ОСОБА_16 а він вдарив ножем і її, але момент нанесення удару вона не бачила, бо вибігла з приміщення кухні. Потім він поводився спокійно і вона навіть спитала у нього що він накоїв, разом з усіма він поїхав у лікарню.
В судовому засіданні у суді першої інстанції обвинувачений не заперечував того , що він наносив удари ножем потерпілим ,що підтвердив і в апеляційному суді, свідок вказувала на те , що саме обвинувачений наносив удари ножем потерпілим ,потерпілі вказали на обвинуваченого, як на особу яка нанесла їм тілесні ушкодження.
Пояснення потерпілих та свідка є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, не викликають будь-якого сумніву у їх достовірності та в своїй сукупності вказують на вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення. Крім того, допитуючи свідків та потерпілих, суд попередив їх про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України та надав можливість всім учасникам процесу задавати їм питання.
Спростовуючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про непричетність до кримінального правопорушення, що йому інкримінуюється, суд послався на докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, які є допустимими і підстав сумніватися у їх достовірності по справі колегія суддів не вбачає.
Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з їх оцінкою захисником в апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду. Тому доводи в скарзі захисника щодо неправильної оцінки доказів судом у вироку, на упередженість суду нічим не підтверджені і є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом допущено однобічність та неповноту судового слідства, суттєві порушення вимог кримінально процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність- безпідставні, нічим не підтверджені і надумані..
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого злочину при обставинах вказаних у вироку, підтверджується сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні доказів, у тому числі письмових ,яким дана належна правова оцінка, та які містяться в матеріалах кримінального провадження досудового розслідування належним чином досліджені у суді першої інстанції і вказані у вироку суду .

Так, згідно протоколу огляду місця злочину, яким є територія домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме приміщення літньої кухні ( а.п.10-18 з фототаблицею), де зафіксовані плями речовини бурого кольору, яку вилучено на марлеві тампони, а також вилучено 2 кухонних ножа зі слідами речовини бурого кольору, стілець з плямами бурого кольору та зламаною ніжкою. При цьому син потерпілої ОСОБА_8 видав одяг потерпілої, а саме: джинсові брюки з плямами бурого кольору, жіночу кофту, яка містила механічні пошкодження та нашарування речовини бурого кольору.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №178 від 23.08.2016 року ( а.п.105-108) у потерпілої ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення на передній поверхні грудної клітини ліворуч, по передньо-пахвинній лінії, в місці проекції 3-го міжребер`я з ушкодженням верхньої частки легені, лівобічний гемоторакс, які відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та яке виникло від травмуючої дії предмета, що мав колото-ріжучі властивості ( гострий кінець та ріжучий край, яким міг бути клинок ножа та інші предмети, що мають аналогічні властивості). А також непроникаючі колото-різані поранення: на лівій бічній поверхні грудної клітини, в місці 5-го міжребер`я по задньо-пахвинній лінії, два на задньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя, у нижній його третині, на задній поверхні, в місці проекції ліктьового суглоба, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Давність спричинення виявлених тілесних ушкоджень може відповідати строку 10.06.2016 року, як зазначено в медичних документах. Згідно висновку судово-медичної експертизи №181 від 17.08.2016 року ( а.п.112-116) у потерпілої ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної стінки ліворуч з поверхневим ушкодженням стінки сліпої кишки та напрямком ранового каналу зверху вниз, зліва направо, внутрішньочеревної гематоми, які відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. А також три сліпі колото різані поранення лівого плеча, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Усі тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії предмета, що мав колото-ріжучі властивості (гострий кінець та ріжучий край, яким міг бути клинок ножа).
В той же час виявлені тілесні ушкодження у обвинуваченого ОСОБА_6 ( т.1а.кп.120,121) у вигляді забійної рани волосистої частини голови,садна спини ліворуч, гематома спини праворуч,які могли виникнути від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі об такі предмети і відносяться до телеснихушкоджень легкого ступеня тяжкості.
Суд першої інстанції дослідивши і проаналізувавши всі докази у сукупності вірно прийшов до висновку про те , що не може прийняти до уваги доводи обвинуваченого і його захисника в частині того, що обвинувачений захищався від неправомірних дій потерпілої ОСОБА_8 і вимушений був узяти ніж і завдати їй тілесні ушкодження. Оскільки вказані обставини повністю спростовуються дослідженими доказами. Так, свідок ОСОБА_14 ,пояснила, що перший удар ОСОБА_6 наніс своїй матері ОСОБА_10 яка взагалі не приймала участі у сварці між ним та потерпілою ОСОБА_17 . Лише після того. як ОСОБА_10 впала на підлогу, ОСОБА_12 схопила стілець та завдала удари по голові і спині обвинуваченого, бажаючи припинення його протиправних дій.Таким чином, життю та здоров`ю обвинуваченого дії ОСОБА_18 нічим не загрожували. Але обвинувачений схопив ніж, а не інший предмет, що був під рукою, бажаючи настання таких наслідків у вигляді завдання тілесних ушкоджень ,умисно наносить кілька ударів .Один із яких був проникаючим, в ліву частину грудей потерпілої ОСОБА_8 , де розташовані життєво важливі органи. Суд першої інстанції також звернув увагу на те , що під час досудового розслідування і в судовому засідання обвинувачений не зазначив послідовність нанесення ударів потерпілим, посилаючись на те, що не пам`ятає цих обставин.Судом першої інстанції також досліджено і взято до уваги обставини нанесення телесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 знаряддя злочину , локалізацію, кількість телесних ушкоджень
Викладене свідчить про цілеспрямованість дій обвинуваченого, а саме про умисел, на спричинення тяжких тілесних ушкоджень.
Докази, які б викликали сумнів в об`єктивності показань допитаних в суді свідків, потерпілих відсутні. Натомість, докази, зібрані по кримінальному провадженню, є достовірними, допустимими і достатніми. Ніяких даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом або сфальсифіковані, немає. Судом першої інстанції чітко встановлено склад злочину у тому числі і об`єктивну сторону злочинів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ні з боку захисту, ні з боку обвинуваченого не було надано додаткових доказів, не було заявлено обгрунтованих клопотань про необхідність дослідження додаткових доказів як у суді першої інстанції, так і не надходило обгрунтованих клопотань про дослідження доказів у суді апеляційної інстанції

Посилання захисника і обвинуваченого на необхідну оборону і перевищення її меж з боку обвинуваченого є бездоказовими і безпідставними з огляду на вимоги ст. 36 КК України та положення п.п. 2,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №1 «Про судову практику в справах про необхідну оборону».
Судом проаналізовані вище вказані положення закону у співставленні з фактичними обставинами справи , з яких видно , що під час скоення злочину обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту, який виник між ним та його сестрою ОСОБА_8 , на грунті з`ясування побутових сімейних стосунків, навмисно, без мети вбивства, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, взявши зі столу кухонний ніж, правою рукою наніс удар в область живота своєї матері ОСОБА_10 , яка в цей час перебувала в приміщенні літньої кухні на території вказаного домоволодіння. Від отриманого удару потерпіла ОСОБА_10 впала на підлогу. А ОСОБА_6 , знаходячись в положенні стоячи над нею, наніс три удари ножем в область лівого плеча останньої. В цей час, ОСОБА_8 , бажаючи зупинити злочинні дії ОСОБА_6 схопила стілець і вдарила ним по голові ОСОБА_6 . Але, ОСОБА_6 не бажаючи припиняти свої злочинні дії, наніс три удари ножем в обласать грудної клітини ліворуч та лівого передпліччя ОСОБА_8 . В той момент, коли потерпіла ОСОБА_10 підвелася з підлоги і покинула приміщення літньої кухні, ОСОБА_6 взяв з кухонного гарнітуру інший кухонний ніж, і утримуючи його в правій руці, наніс удар в область грудної клітини ліворуч потерпілої ОСОБА_8 і зроблено обгрунтований висновок про те , що вина ОСОБА_6 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 121 КК України доведена,кваліфікація саме за ч.1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння є вірною. Мотивом вчиненням правопорушення стали неприязнені стосунки, які виникли раптово під час сварки , ініціатаром якої стала саме потерпіла ОСОБА_8 .
Колегія суддів також приходить до висновку, що здійснюючи таку кількість ударів ножем та приймаючи до уваги їх локалізацію, а саме той факт, що більшість поранень у потерпілих знаходяться в життєво важливих ділянках тіла, обвинувачений ОСОБА_6 не міг не усвідомлювати особливо небезпечний характер таких дій і їх можливі наслідки, діяв умисно і мав умисел саме на спричинення тяжких телесних ушкоджень тобто його дії передбачені ч.1 ст.121 КК України і не вбачає в його діях будь-яких ознак самозахисту та перевищення меж необхідної оборони.
Крім того, Верховний Суд України неодноразово висловлював свою правову позицію з приводу стану необхідної оборони (Постанова №5-12кс14), згідно якої для вирішення питання відсутність чи наявність стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.
До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.
В той же час співвідношення телесних ушкоджень у потерпілих жінок, яким спричинено тяжкі телесні ушкодження і у обвинуваченого якому спричинені телесні ушкодження легкого ступеня тяжкості свідчать, що ОСОБА_6 не зазнавав суспільно небезпечного посягання достатньої інтенсивності з боку потерпілих, яке було реальним, і внаслідок його поведінки не мав підстави побоюватися за своє життя. Дії ОСОБА_6 не відповідають вимогам частини першої та частини другої статті 36 КК України щодо права особи на необхідну оборону з метою захисту охоронюваних законом своїх прав та інтересів шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди для припинення цього посягання.
Застосований засіб захисту та заподіяння шкоди у виді тілесних ушкоджень у потерпілих , за даних конкретних обставин кримінального провадження не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про те, що обвинувачений діяв в межах ст.36 КК України, не можуть беззаперечно свідчити про його невинуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тим більше не можуть бути підставою для скасування вироку.
Що стосується призначеного покарання обвинуваченому, то згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Як витікає з вимог ст.65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено згідно з вимогами ст.ст. 50,65 КК України.
Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції у повній мірі врахував суспільну небезпечність скоєного злочину, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, враховує наслідки вчиненого, які потягли спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілим, які є його близькими родичами, спільно проживали, суд врахував також поведінку обвинуваченого безпосередньо після вчинення злочину, а саме те, що він не намагався ухилитися від відповідальності та уникнути покарання, поїхав разом з потерпілими до лікарні, скоїв тяжкий злочин стосовно близьких родичів, жінок, фактично вперше, згідно ст. 89 КК України , має постійне місце проживання за яким характеризується задовільно. (т.1 а.кп.135), перебуважє на обліку у лікаря- психіатора з 1979 року з приводу розладу особистості, обусловленої епілепсією (,а.кп.124,т.1) на обліку в лікаря нарколога не перебуває (т.1, а.кп.125), відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 162 ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим хроболивим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим станом психіки в період, якій відноситься до інкримінуємого йому діяння, не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше та виявляє тепер легкі органічні когнитивні розлади. Він міг і може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (а.п.73-76,т.1) , є осудним.
Судом першої інстанції враховано думку потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_8 , які наполягали на призначенні покарання у вигляді позбавлення волі,в той же час суд врахував те , що ініціатором побутової сварки стала потерпіла ОСОБА_8 . Суд врахував і те , що ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння, про що зазначено у висновку № 53 щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеному 10.06.2016 року о 16 год. 50 хвил. ( т.1,а.кп.25). У відповідності зі ст. 66 КК України обставин, що пом`якшує покарання судом не встановлено. Відповідно до ст. 67 КК України встановлено обставини, що обтяжують покарання до яких віднесено- скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, усі обставини кримінального провадження, відсутність підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1,75 КК України,призначено покарання у вигляді позбавлення волі , що в зазначеному випадку колегія суддів вважає саме таким, яке є необхідним і достатнім для досягнення встановленої ч.2 ст. 50 КК України мети і можливе лише в умовах ізоляції обвинувачениго,тоб-то призначене покарання ОСОБА_6 , його вид і строк визначено судом правильно і є справедливим за своїм видом і розміром.
Істотних порушень кримінально процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по кримінальному провадженню судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування або зміни , колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404,405,407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України - залишити без змін.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,- тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3