Єдиний унікальний номер 725/3279/16-к
Номер провадження 1-кп/725/138/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.12.2016 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
представників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
перекладача: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000788 від 25.05.2016 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, студента Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця с.Кадубівці, Заставнівського району, Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_2 , студента Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича, з повною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вчинили умисне кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
Так, 24.05.2016 року о 22 год. 60 хв. ОСОБА_11 , перебуваючи на спортивному майданчику, що розташований на території Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 в районі 2-го провул.Кармелюка м.Чернівці разом із ОСОБА_10 , розмовляли про нестачу грошових коштів на власні потреби. В ході вказаної розмови в останніх виникла домовленість щодо вчинення злочинних дій з метою особистого збагачення.
В подальшому, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , вступивши в злочинну змову та перебуваючи біля гуртожитку, що знаходиться по 2-му провул.Кармелюка,3 м.Чернівці, спровокували сутичку з двома студентами Буковинського державного медичного університету громадянами Індії, які проходили повз них, а саме: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В ході даної сутички ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_12 , почали наносити останньому удари по різним частинам тіла. Зокрема, ОСОБА_10 , обійшовши потерпілого ОСОБА_12 ззаду, наніс йому кілька ударів по обличчю та по тулубу зліва, після чого кинув його на землю та схопив ззаду руками, щоб той не міг підвестись. В свою чергу ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_12 , якого ОСОБА_10 утримував на землі та, реалізовуючи їх мету особистого збагачення, дістав з лівої кишені штанів потерпілого його мобільний телефон марки «Huawei Ascend G610» ІМЕІ: НОМЕР_1 , чорного кольору, вартістю 2500 гривень, в якому знаходилась сім картка «Life» ( НОМЕР_2 ), вартістю 10 гривень та сім картка «Киівстар» ( НОМЕР_3 ), вартістю 10 гривень, на рахунках яких грошей не було.
Після вчиненого ОСОБА_9 та ОСОБА_14 з місця вчинення кримінального правопорушення пішли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим своїми умисними діями завдали потерпілому ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 2520 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України не визнав. Суду показав, що того дня вони разом із ОСОБА_14 йшли з тренування по боксу та провул.Кармелюка м.Чернівці зустріли двох громадян Індії. Між ними виник конфлікт, який переріс у бійку. Він та ОСОБА_14 наносили удари потерпілому, оскільки той голосно кричав. Під час бійки непомітно для нього випав його мобільний телефон. Також зазначив, що він бачив як ОСОБА_14 піднімав з землі якийсь мобільний телефон, наміру вчиняти грабіж у них не було.

Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України також не визнав. Суду показав, що ввечері вони разом із ОСОБА_9 повертались із тренування. По провул.Кармелюка м. Чернівці вони зустріли двох індусів, між ними відбувся словесний конфлікт, оскільки один із них з ним зіштовхнувся. Почалась бійка. В ході конфлікту він побачив на землі телефон і підняв його, чий він був він не бачив. В подальшому індуси почали кричати на незрозумілій їм мові, у зв`язку з чим вони з ОСОБА_16 втекли.

Потерпілий ОСОБА_12 суду показав, що пізно ввечері в травні 2016 року він разом із другом перебував по провул.Кармелюка м.Чернівці. Там вони зустріли обвинувачених. Останні наносили йому удари в обличчя та в груди. Під час бійки у нього в кармані був телефон. Коли він лежав на землі, його телефон забрали, хто саме забрав телефон він не пам`ятає. На даний час претензій до обвинувачених не має.

Крім показів потерпілого, вина ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, дослідженими та проаналізованими судом, а саме:

-Витягом з ЄРДР № 0000788 від 25.05.2016 року про надходження заяви про кримінальне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_12 повідомив, що 24.05.2016 року біля 22 год. 50 хв. двоє невстановлених осіб, перебуваючи біля гуртожитку, що по другому провул.Кармелюка, 3 м.Чернівці, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та виразилось в нанесенні йому ударів в область грудей, відкрито заволоділи його мобільним телефоном марки «Huawel G 610», чорного кольору, вартістю 2500 гривень. Після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд (а.с.1 Том 1);

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.05.2016 року, з якого вбачається, що 24.05.2016 року ОСОБА_12 повідомив про відкрите викрадення його мобільного телефону (а.с.9 Том.1);

-Протоколом огляду місця події від 24.05.2016 року, в ході якого було оглянуто територію по 2-му провул.Кармелюка, 3 біля гуртожитку, вході якого ОСОБА_12 видав мобільний телефон марки «Lenovo», чорного кольору, який з його слів впав у невідомого чоловіка, який відкрито заволодів його мобільним телефоном (а.с.10 Том 1);

-Протоколом огляду документів від 25.06.2016 року, в ході якого було оглянуто гарантійний талон № від 05.01.2016 року, який було видано на мобільний телефон марки «Huawei G610-U20 Ascend Black», серійний номер « НОМЕР_1 » (а.с.24-25 Том 1);

-Протоколом огляду речей від 25.05.2016 року, в ході якого було оглянуто коробку від мобільного телефону марки «Huawei G610-U20 Ascend Black» та виявлено написи: модель ««Huawei G610-U20», чорного кольору, imei НОМЕР_1 та S/N: НОМЕР_4 (а.с.27-29 Том 1);

-Протоколом огляду речей від 25.05.2016 року, в ході якого було оглянуто коробку від мобільного телефону марки «Lenovo» та виявлено написи: imei: НОМЕР_5 та imei: НОМЕР_6 (а.с.31 Том 1);

-Висновком судово-медичної експертизи №779 від 26.05.2016 року, з якого вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_17 виявлено тілесні ушкодження: синці в нижній третині лівого плеча по задній поверхні; в паховій ділянці справа. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті не менш як двократної травмуючої дії твердих тупих предметів або ударів об такі, можливо внаслідок нанесення ударів кулаками рук , по строку та обставинах можуть відповідати вказаному в постанові, а також як вказує потерпілий і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.39 том 1);

-Висновком судово-медичної експертизи №780 від 25.05.2016 року, з якого вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження: синці в лобній ділянці справа; по передній поверхні правого передпліччя в середній третині. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті не менш як двократної травмуючої дії твердих тупих предметів або ударів об такі, можливо внаслідок нанесення ударів кулаками рук, по строку та обставинах можуть відповідати вказаному в постанові, а також як вказує потерпілий і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.43 том 1);

-Протоколом добровільної видачі та огляду від 25.05.2016 року, в ході якого ОСОБА_10 в присутності понятих добровільно видав мобільний телефон марки «Huawei», чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 та пояснив, що даний телефон він разом із своїм другом ОСОБА_18 відкрито забрали у громадянина Індії (а.с.44 Том 1)

-Протоколом огляду речей від 26.05.2016 року, в ході якого було оглянуто мобільний телефон марки «Lenovo», imei: НОМЕР_5 та imei: НОМЕР_6 (а.с.47-49 Том 1);

-Протоколом пред`явлення для впізнання від 25.05.2016 року, вході якого ОСОБА_17 в присутності понятих впізнав ОСОБА_19 як особу, яка 24.05.2016 року відкрито заволоділа мобільним телефоном його друга ОСОБА_12 (а.с.57-60 Том 1);

-Протоколом пред`явлення для впізнання від 25.05.2016 року, вході якого ОСОБА_12 в присутності понятих впізнав ОСОБА_19 як особу, яка 24.05.2016 року нанесла йому тілесні ушкодження та відкрито заволоділа його мобільним телефоном (а.с.61-63 Том 1);

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.05.2016 року, в ході якого ОСОБА_17 показав як 24.05.2016 року до них підійшли двоє хлопців спортивної тіло будови та нанесли їм по декілька ударів. Після цього один з хлопці схопив його друга ОСОБА_12 , повалив його на землю, закрив рота руками, щоб той не міг кричати та почав щось шукати руками в його кармані, звідки витягнув мобільний телефон (а.с.70-74 Том 1);

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.05.2016 року, в ході якого ОСОБА_12 показав як 24.05.2016 року до них підійшли двоє хлопців спортивної тіло будови та нанесли їм по декілька ударів. Після цього один з хлопців обійшов його ззаду та закрив йому рот, після чого наніс йому декілька ударів, від яких він упав на землю. Потім один з хлопців схопив його руками ззаду, а інший, нанісши йому ще декілька ударів, почав шукати щось шукати по кишенях, звідки забрав його мобільний телефон (а.с.75-81 Том 1);

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 15.06.2016 року, в ході якого ОСОБА_12 та ОСОБА_17 показали як 24.05.2016 року до них підійшли двоє хлопців спортивної тіло будови та нанесли їм по декілька ударів та відкрито заволоділи мобільним телефоном потерпілого (а.с.158-162 Том 1);

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ст.186 ч.2 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він відкрито викрав чуже майно (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, вірною є кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.2 ст.186 КК України, оскільки в судовому засіданні встановлено, що він відкрито викрав чуже майно (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Невизнання вини обвинуваченими суд розцінює як спосіб захисту власних інтересів, а також як спробу уникнути відповідальності.
Аналізуючи досліджені судом докази, що надані сторонами обвинувачення та захисту, суд не приймає до уваги доводи обвинувачених та їх захисників про те, що їх дії слід кваліфікувати за ст.125 КК України, оскільки вони не мали на меті викрадати мобільний телефон потерпілого, а лише переплутали його з власним, суд відхиляє з огляду на таке.
Так, відповідно до роз`яснень, що містяться у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України N10 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику в справах про злочини проти власності ", грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. Грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Такі насильницькі дії, вчинені під час грабежу, повністю охоплюються частиною другою статті 186 КК і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК не потребують.

Як було встановлено судом, з показів потерпілого ОСОБА_12 під час його допиту в суді 27.12.2016 року та проведеного слідчого експерименту під час досудового розслідування, потерпілий усвідомлював протиправний характер дій обвинувачених, які одночасно із завданням йому ударів забрали його мобільний телефон.

Суд вважає покази потерпілого щодо факту застосування відносно нього насильства обвинуваченими, під час якого ними було відкрито викрадено його мобільний телефон правдивими, оскільки вони були послідовними як на стадії досудового розслідування під час проведення слідчого експерименту, так і в суді, та повністю узгоджуються з протоколом проведення слідчого експерименту від 26.05.2016 року, в ході якого ОСОБА_17 відтворив зазначені обставини, а також з протоколом проведення слідчого експерименту від 15.06.2016 року спільно з ОСОБА_12 та ОСОБА_17 та протоколами пред`явлення для впізнання від 25.05.2016 року, вході яких ОСОБА_12 та ОСОБА_17 впізнали ОСОБА_9 як особу, яка наносила тілесні ушкодження та заволоділа мобільним телефоном.

Крім того, факт спрямованості умислу обвинувачених саме на відкрите викрадення майна підтверджується показами самого ж обвинуваченого ОСОБА_10 , який суду показав, що він не бачив чий то був телефон.

Суд зауважує, що покази обвинувачених є суперечливими та неузгодженими. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_9 вказував на те, що він взагалі не помітив як випав його телефон та одночасно зазначив, що пізніше, як вони відбігли, він помітив, що мобільний телефон, який вони забрали не його. Обвинувачений ОСОБА_10 суду вказував на те, що після того як вони помітили, що телефон, який вони забрали чужий вони залишили його під деревом у парку, оскільки не хотіли повертатись. Разом із тим в матеріалах кримінального провадження наявний протоколом добровільної видачі та огляду від 25.05.2016 року, в ході якого ОСОБА_10 в присутності понятих добровільно видав мобільний телефон марки «Huawei», чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 . Наведене свідчить про неправдивість показів обвинувачених.

З урахуванням вище викладеного, суд вважає, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження кваліфікація дій обвинувачених за ст.186 ч.2 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, те що, згідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ст.186 ч.2 КК України є тяжким. Крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, його вік: на момент вчинення злочинів - неповнолітній, по місцю проживання характеризується позитивно.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.66, ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, те що, згідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ст.186 ч.2 КК України є тяжким. Крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, його молодий вік, по місцю проживання характеризується позитивно.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.66, ст.67 КК України, судом не встановлено.

Статтею 17 Закону від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція), дотримання принципу верховенства права є однією з умов демократичного суспільства.
Зокрема, п. 1 ст. 5 Конвенції зазначено: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом».
У справі «Гарькавий проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що, коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція.
Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненному злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини скоєного злочину, беручи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та особи винних, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченим покарання в межах санкції статті обвинувачення.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Крім того, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинувачених можливе без ізоляції їх від суспільства, застосувавши відносно них ст.ст.75,76 КК України та звільнивши від призначеного покарання з випробуванням.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання обвинувачених за вчинені протиправні діяння, а й для їх виправлення.
Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України ОСОБА_9 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_10 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речовий доказ: гарантійний талон № від 05.01.2016 року, який зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ: коробку від мобільного телефону марки «Huawei», яка передана на зберігання ОСОБА_12 залишити у його власності.

Речовий доказ: коробку від мобільного телефону марки «Lenovo», яка передана на зберігання ОСОБА_9 залишити у його власності.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Lenovo», imei: НОМЕР_5 та imei: НОМЕР_6 , яки переданий на зберігання ОСОБА_9 залишити у його власності.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Huawei», чорного кольору, imei: НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_12 залишити у його власності.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1