Справа № 297/1033/17
УХВАЛА
про відмову в задоволенні клопотання
12 травня 2017 року м. Берегово

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000356 від 10.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:
Заступник начальника СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучені речі в ході огляду місця події 10 травня 2017 року в будинку АДРЕСА_1 , а саме прозорий полімерний пакет із речовиною рослинного походження зеленувато-сірого кольору схожу на скручене листя коноплі, сім уламків медичних шприців, прозорий полімерний пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, полімерну банку з надписом «100% Creatine 500 Gr» з порошком білого кольору та полімерну банку з надписом «100% Micronized Creatine» з порошком білого кольору.
Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000356, 10 травня 2017 року о 19:20 годин в АДРЕСА_1 , з письмового дозволу ОСОБА_5 , слідчим СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 проведено огляд житла та прилеглих до нього приміщень, в ході якого виявлено та вилучено вищевказані речі. З метою збереження речових доказів, заступник начальника СВ просив накласти арешт на вилучені речі.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з підстав, наведених в такому, просили накласти арешт на вказані в клопотанні речі. Слідчий зазначив, що ці речі визнані речовим доказом, однак постанову про визнання речовим доказом в судовому засіданні надати не зміг.

Заслухавши думку учасників розгляду клопотання, дослідивши матеріали, якими слідчий обґрунтовує його доводи, слідчий суддя приходить до наступного.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження відповідними особами таким майном.

При цьому, до клопотання не додано документ, який підтверджує право власності на майно, на яке слідчий просить накласти арешт.

Разом з тим, ні слідчим, ні прокурором не обґрунтовано необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. Так, до клопотання не додано доказ визнання речовими доказами речей, на які слідчий просить накласти арешт, такий також не надано і в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, так як слідчим не доведено наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження речей, на які просить накласти арешт, а саме прозорого полімерного пакету із речовиною рослинного походження зеленувато-сірого кольору схожу на скручене листя коноплі, семи уламків медичних шприців, прозорого полімерного пакету із порошкоподібною речовиною білого кольору, полімерної банки з надписом «100% Creatine 500 Gr» з порошком білого кольору та полімерної банки з надписом «100% Micronized Creatine» з порошком білого кольору, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309, 370-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:
В задоволенні клопотання заступника начальника СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000356 від 10.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1