Справа № 359/9959/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/214/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 22 14.02.2017

УХВАЛА
Іменем України
14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

засудженого: ОСОБА_7 ,
представника Бориспільської ВК № 119: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні спільного подання виконуючого обов`язки начальника Бориспільської виправної колонії №119 та голови спостережної комісії про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, раніше судимого:
09.01.2014 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого з іспитовим строком на 2 роки;
08.05.2014 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі,
за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 07.07.2014 р. за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі.
В С Т А Н О В И Л А:
Неодноразово судимий ОСОБА_7 , останній раз засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 07.07.2014 р. за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України йому зараховано строк попереднього ув`язнення в період з 02.06.2014 року по 07.08.2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в строк відбування покарання.
Початок строку відбуття покарання - 02 червня 2014, кінець строку 27 березня 2018 року.

2/3 строку покарання засуджений відбув 27 листопада 2016 року, з урахуванням зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, згідно ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2016.

15 грудня 2016 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло спільне подання виконуючого обов`язки начальника Бориспільської виправної колонії №119 та голови спостережної комісії ОСОБА_9 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2016 року відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтування вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки засуджений вину за вироком визнав повністю і усвідомив суспільну небезпеку скоєного злочину та вважає призначене покарання справедливим.

Зазначає, що за час відбування покарання в Бориспільській ВК №119 має два заохочення, підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень.

Звертає увагу, що суд прийшов до хибного висновку про його нестабільну поведінку, та про наявність протиріч в характеристиках, які йому давала адміністрація БВК №119.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, думку засудженого та представника колонії, які просили задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

Чинне законодавство України встановлює дві підстави для можливого застосування до особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання:

1) відбуття мінімально необхідної частини відповідного покарання;

2) доведення свого виправлення засудженим сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Інших вимог чинний закон не передбачає.

Як вбачається з матеріалів справи, суд розглядаючи питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 з належною повнотою дослідив та перевірив наявні в матеріалах справи докази та, відповідно до вимог чинного законодавства, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Відповідно до матеріалів справи, за весь час відбування покарання в Бориспільській виправній колонії №119 засуджений ОСОБА_7 мав 1 стягнення, і лише протягом короткого проміжку часу, а саме з травня по квітень, він отримав два заохочення, що свідчить про нестабільність поведінки засудженого.

Крім того, умовно-дострокове звільнення застосовується до засудженого, який доведе своє виправлення ставленням до праці, однак, даних про те, що засуджений виконав вищезазначені вимоги закону матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни ухвали не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні спільного подання виконуючого обов`язки начальника Бориспільської виправної колонії №119 та голови спостережної комісії про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін.
Судді: