АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/457/17 Справа № 190/2193/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення,

за участю учасників провадження:

прокурора: ОСОБА_7

засудженого в режимі відеоконференції: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

В мотивувальної частині ухвали, суд вказав, що ОСОБА_6 засуджений за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2014 року, за ч.1 ст.121, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, 23.02.2016 року ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області строк попереднього ув`язнення з 21.05. 2010 по 18.04. 2011 р та з 09.06. 2014 по 13.11. 2014 р зараховано до строку покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Суд першої інстанції дослідивши матеріали особової справи прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання та зазначив, що 30.09.2016р. засуджений був заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці та йому було оголошено подяку.

13.01.2016р.було накладено стягнення - попередження, окрім цього 29.04.2015р. згідно рапорту НВ СПС ПВК № 122 залишив стрій відділення, участі в програмах диференційного виховного впливу не бажає приймати, схильний до непередбачуваних вчинків, не до кінця визнає суспільну небезпеку скоєного злочину, позитивних намірів на життя після звільнення не виказує.

Згідно витягу з протоколу № 6 від 23.05.2016р. засідання адміністративної комісії ПВК № 122 засудженому відмовлено в поданні матеріалів щодо переведення в установу мінімального рівня безпеки як порушнику режиму утримання.

Рішенням комісії П`ятихатської ВК № 122 від 30.06.2016р. засудженому відмовлено в поданні матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі на підставі ст.82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити клопотання про його умовно дострокове звільнення.

В обґрунтування апеляційної скарги засуджений вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що він має одне стягнення, погашене в законному порядку та одне заохочення, вказує що вину визнав повністю та має позитивні наміри на життя після звільнення. Крім того, зазначає, що він працевлаштований до комплексної бригади майстерень за професією зварювальник, до роботи ставиться відповідально.

Зазначає, що 08 грудня 2016 року в П`ятихатської ВК №122 була проведена адміністративна комісія з приводу застосування щодо засудженого ст. 81 КК України, згідно висновку якої до нього можливе застосування умовно-дострокового звільнення як до особи, що довела своє виправлення.

Вислухав суддю - доповідача, доводи засудженого ОСОБА_6 , який просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати ст. 81 КК України, тобто застосувати умовно дострокове звільнення, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_6 має заохочення та стягнення, окрім цього залишав стрій відділення, участі в програмах диференційного виховного впливу не бажає приймати, схильний до непередбачуваних вчинків, не до кінця визнає суспільну небезпеку скоєного злочину.

Адміністративною комісією П`ятихатської ВК № 122 засудженому було відмовлено в поданні матеріалів щодо переведення в установу мінімального рівня безпеки як порушнику режиму утримання.

Крім того, рішенням комісії П`ятихатської ВК № 122 засудженому було відмовлено в поданні матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі на підставі ст.82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення.

Згідно характеристик П`ятихатської ВК № 122 характеризується задовільно.

Відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, суд обґрунтовано виходив з того, що до засудженого за час відбуття покарання було застосовано стягнення, участі у заходах виховного впливу які проводяться в установі не приймає участі.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_6 раніше вже неодноразово судимий, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до нього вже застосовувалось, належних висновків останній для себе не зробив та знову вчинив тяжкий злочин в період іспитового строку що, на думку колегії суддів, свідчить про суспільну небезпечність особи.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції було правильно встановлено, що клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задоволенню не підлягає, оскільки засуджений ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, що свідчить про відсутність виправлення з боку останнього в контексті вимог ст. 6 КВК України.

В контексті вимог ст. 6 КВК України, так як сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, що не вбачається у поведінці засудженого, тому на думку колегії суддів рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

За таких обставин апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 539 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2016 року, якою відмовлено в задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 , про умовно дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду:
---------------------- --------------------- ---------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4