Справа № 185/9179/16-к
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

підсудного - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

фахівця в галузі права - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу у відношенні ОСОБА_4 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального висновку, 07 серпня 2011 року приблизно о 21.20 год., водій ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем LEXUS IS 250 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Артема зі сторони проспекту Панфілова у напрямку проспекту Тітова, в Київському районі м. Донецька.

Проїжджаючи по регульованому світлофорним об`єктом перехресті частини вул. Артема з проїзною частиною проспекту Звільнення Донбасу, водій ОСОБА_4 , діючи в порушення вимогою п. 12.3. ПДР України, що вказує: 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
При виникненні небезпеки для руху в вигляді пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзду частину вул. Артема, зліва на право руху автомобіля, на заборонений червоний сигнал світлофору для пішоходів, ОСОБА_4 , діючи необережно, проявляючи злочинну самовпевненість, несвоєчасно прийняв міри для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого, передньою частиною кузова керуючого ним автомобіля скоїв наїзд на вищевказаного пішохода, в зв`язку з чим, пішохід ОСОБА_7 був смертельно травмований.

В судовому засіданні фахівець в галузі права ОСОБА_6 заявив клопотання про направлення кримінальної справи у відношенні ОСОБА_4 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на додаткове розслідування, мотивуючи це тим, що під час судового розгляду встановлена неповнота та неправильність досудового слідства, яка унеможливлює подальший розгляд справи, доки ця неповнота не буде усунута під час проведення додаткового розслудівання.

Прокурор поклався на розсуд суду щодо задоволення даного клопотання.

Підсудний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали заявлене клопотання.

Вирішуючи дане клопотання, суд виходить з наступних положень КПК України (в редакції 1960 року), Конституції України та рішень Європейського суду.

Частиною 3 статті 62 Конституції України закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 22 КПК України (в редакції 1960 року) встановлено, що прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, що також було не взято до уваги слідчим та залишилося поза увагою прокурора при вивченні справи перед спрямуванням до суду.

Статтею 65 КПК України (в редакції 1960 року) встановлено, що доказом у справі, в тому числі, є свідчення та покази обвинуваченого, які не було взято до уваги слідчим під час проведення досудового розслідування.

Згідно пункту 1.3 ПДР України закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України.

Пунктом 1.4 ПДР України зазначено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують правила ДР України.

Відповідно до пункту 1.7 ПДР України, водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності.

В судовому засіданні з`ясовано, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення взагалі не містить посилання на місце наїзду на пішохода. У зв`язку з цим, суд не може встановити, чи мав місце наїзд в зоні пішохідного переходу, чи ні.

Досудовим слідством з`ясовано, що 07 серпня 2011 року приблизно о 21 годині 20 хвилині, ОСОБА_7 1989 року народження (віком 22 роки), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння середньої тяжкості (висновок СМЕ 1922) переходив вулицю Артема, що в Київському районі м. Донецька в невстановленому для пішохода місці, на заборонений (червоний) сигнал світлофору. Як з показів водія ОСОБА_4 , так і з показів свідка ОСОБА_8 , які являються безпосередніми та єдиними очевидцями розвитку механізму дорожньо-транспортної події, пішохід ОСОБА_7 переходячи вулицю, зупинився в районі дорожньої розмітки двійна сполошна лінія. Після зупинки пішохід ОСОБА_7 поновив свій рух та до місця наїзду на нього автомобілем рухався від 1 до 2 секунд.

В постанові про призначення судової експертизи від 06 грудня 2011 року (а.с. 194-196), слідчим встановлюється момент виникнення небезпеки для руху водія ОСОБА_4 , який суперечить показам ОСОБА_4 та ОСОБА_9 та ПДР України.

Експертом та слідчим, не було взято до уваги вимоги параграфу № 4 ПДР України, які в даній дорожній ситуації повинні застосовуватися до пішохода ОСОБА_7 , який в даній ситуації повинен був додержуватися та неухильно виконувати вимоги п. 4.7, п. 4.9, ч.ч. а,б п. 4.14, ч. е, п. 8.7.3 ПДР України, а саме:

- п. 4.7 Пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч;

- п. 4.9 У місцях, де рух регулюється, пішоходи повинні керуватися сигналами регулювальника або світлофора.

У таких місцях пішоходи, які не встигли закінчити перехід проїзної частини дороги одного напрямку, повинні перебувати на острівці безпеки або лінії, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, а у разі їх відсутності - на середині проїзної частини і можуть продовжити перехід лише тоді, коли це буде дозволено відповідним сигналом світлофора чи регулювальника та переконаються в безпеці подальшого руху ;

- ч.ч. а,б п. 4.14 Пішоходам забороняється:

а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху;

б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід;

- ч. е, п.8.7.3 Сигнали світлофора мають такі значення:

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Таким чином, юридичне розуміння правовідносин водія та пішохода в даній дорожній ситуації регулюється вимогами п. 1.3 та п. 1.4 ПДР України.

При вказаній дорожній ситуації до водія ОСОБА_4 «повинно буди застосовано юридичне розуміння дій пішохода ОСОБА_7 , як обумовлене виконанням ОСОБА_7 вимог п. 4.7, п. 4.9, ч.ч. а,б п. 4.14, ч. е, п.8.7.3 відповідних ПДР України».

Досудовим слідством не встановлено, коли і в якому місці пішохід ОСОБА_7 порушив вимоги п. 4.9 ПДР України.

Судом встановлено, що при проведенні відтворення обстановки та обставин події за участю водія ОСОБА_4 від 17 листопада 2011 року з боку слідчого були допущенні суттєві порушення вимог чинного законодавства при проведенні даної слідчої дій, а саме технічний прилад рулетка, згідно даного протоколу довжиною 30 метрів, мала технічні невідповідності, а саме починалася не з «0» показника, а з іншої відмітки, про що свідчить запис у розділі заяви та зауваження протоколу відтворення обстановки та обставин події, а саме мовою оригіналу «Указанные мной продольные расстояния указаны мной с погрешностью до 5 метров».

При вивченні протоколу відтворення обстановки та обставин події від 17 листопада 2011 року за участю водія ОСОБА_4 встановлено, що зазначене в протоколі місце наїзду водієм ОСОБА_4 на пішохода ОСОБА_7 , в повздовжньому напрямку неспроможне з технічної точки зору, оскільки розташоване кінцеве положення автомобіля Lexus, зафіксоване на схемі ДТП знаходиться перед вказаним місцем наїзду. Вказаний факт в подальшому було підтверджено висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) за результатами проведення додаткової комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 08 липня 2014 року № 2389/8138/14-52.

Аналогічне порушення щодо неспроможності місця наїзду слідством вказано і в протоколі відтворення обстановки та обставин події від 19 листопада 2011 року за участі свідка ОСОБА_8 .

Вищенаведені обставини, свідчать про те, що під час проведення вказаних слідчих дій були допущені порушення вимог кримінально-процесуального кодексу України (в редакції 1960 року). Оскільки вказані слідчі дії були покладені в основу проведених в подальшому експертиз та висуненню на підставі них обвинувачення, суд вважає, що це свідчить, що під час провадження дізнання та досудового слідства були допущені такі порушення вимог кримінально-процесуального кодексу України (в редакції 1960 року), без усунення яких не можливо постановити обвинувальний чи виправдувальний вирок.

Висунуте обвинувачення ОСОБА_4 складене в порушення вимог ст.ст. 132, 223 КПК України (в редакції 1960 року), а саме без встановлення місця скоєння злочину, що є обов`язковою складовою, які слідство повинно встановити та зазначити у вищевказаних процесуальних документах при притягненні особи до кримінальної відповідальності.

Суд звертає увагу, що постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року було доручено органу досудового слідства СВ ДТП СУ ГУНП в Донецькій області провести відтворення обстановки та обставин події,яка мала місце 07 серпня 2011 року, але, як вбачається з повідомлення від 19 травня 2017 року, виконати вищевказану постанову не можливо, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють твої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Донецьк віднесений до території на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, так як проводиться антитерористична операція.

Суд зазначає, що підсудний у кримінальному провадженні повинен мати право на розгляд його справи з належною ретельністю, і що положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покликані не допускати в кримінальних справах надто тривалого перебування підсудної особи в стані невизначеності щодо своєї долі (п. 89 рішення ЄСПЛ від 02 березня 2006 року у справі «Нахманович проти Росії», та п. 71 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Іванов проти України»).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку.

Суд приходить до висновку про необхідність скасування обраного раніше ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, у зв`язку з тим, що кримінальне переслідування відносно ОСОБА_4 триває вже майже 6 років, крім того підсудний своєю процесуальною поведінкою протягом всього цього часу довів, що не має намірів ухилятися від слідства чи будь-яким іншим чином заважати слідству.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що клопотання фахівця в галузі права про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 281 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання фахівця в галузі права про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування задовольнити.

Кримінальну справу у відношенні ОСОБА_4 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - направити прокурору Донецької області для організації проведення додаткового розслідування.

При здійсненні додаткового досудового розслідування необхідно:

1. Провести відтворення обстановки та обставин події за участю водія ОСОБА_4 , для здобуття належних та допустимих даних щодо механізму розвитку дорожньо-транспортної події, згідно показів водія ОСОБА_4 та перевірки його показів на місці дорожньо-транспортної події, а також встановлення належного місця наїзду водієм ОСОБА_4 на пішохода ОСОБА_7 .

2. Провести відтворення обстановки та обставин події за участю свідка ОСОБА_8 , для здобуття належних та допустимих даних щодо механізму розвитку дорожньо-транспортної події, згідно показів свідка ОСОБА_8 , та перевірки її показів на місці дорожньо-транспортної події, а також встановлення належного місця наїзду водієм ОСОБА_4 на пішохода ОСОБА_7 .

3. Встановити додаткових свідків та очевидців дорожньо-транспортної події. В разі їх встановлення допитати їх за обставинами дорожньо-транспортної події, для з`ясування (встановлення) додаткових фактичних даних для спростування або підтвердження вини водія ОСОБА_4 .

4. В разі встановлення додаткових очевидців дорожньо-транспортної події провести за їх участю відтворення обстановки та обставин події, для з`ясування (встановлення) додаткових фактичних даних для спростування або підтвердження вини водія ОСОБА_4 , а саме механізму розвитку дорожньо-транспортної події, згідно їх показів, та перевірки даних показів на місці дорожньо-транспортної події.

5. Допитати в якості свідків слідчого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_11 , для з`ясування та перевірки свідчень водія ОСОБА_4 в частині застосування слідчим ОСОБА_10 неналежного технічного приладу рулетки при проведенні відтворення обстановки та обставин події за участю водія ОСОБА_4 17 листопада 2011 року.

6. Встановити повні анкетні дані (згідно протоколу відтворення обстановки та обставин події за участю водія ОСОБА_4 від 17 листопада 2011 року, прізвища яких не читається) та допитати в якості свідків понятих, які були присутні при проведенні відтворення обстановки та обставин події за участю водія ОСОБА_4 17 листопада 2011 року, для з`ясування та перевірки свідчень водія ОСОБА_4 в частині застосування слідчим ОСОБА_10 неналежного технічного приладу рулетки при проведенні відтворення обстановки та обставин події за участю водія ОСОБА_4 17 листопада 2011 року.

Скасувати запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд ОСОБА_4 .

Постанова може бути оскаржена сторонами до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 діб з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_1