Справа № 151/989/16-к
Провадження № 1-кп/151/58/16

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2016 року
Чечельницький районний суд Вінницької області
в складі : головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4 , та його мами, як законного представника ОСОБА_5 та захистника обвинуваченого ОСОБА_6
потерпілих: ОСОБА_7 та його мами ОСОБА_8 , як законного представника; ОСОБА_9 та його мами ОСОБА_10 , як законного представника; ОСОБА_11 та його батька ОСОБА_12 , як законного представника; ОСОБА_13 та її мами ОСОБА_14 , як законного представника
В С Т А Н О В И В:
14.11.2016 року близько 18 години 00 хвилин обвинувачений неповнолітній ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні Чечельницького районного будинку культури, який розташований в смт.Чечельник по вул.Героїв Майдану,29, умисно,з корисливих мотивів з курток верхнього одягу, що знаходились в концертному залі, таємно викрав мобільні телефони, а саме : з кишені куртки, що належить ОСОБА_7 викрав його мобільний телефон марки "G SMART SAGA S3" загальною вартістю 1800 грн., з кишені куртки, що належить ОСОБА_9 , викрав його мобільний телефон марки "Nokia C-5-23", загальною вартістю 600 гривень., з кишені куртки, що належить ОСОБА_13 , викрав її мобільний телефон марки "SAMSUNG GT-C3300К" загальною вартістю 800 гривень., з кишені куртки, що належить ОСОБА_11 , викрав його мобільний телефон марки "Nokia X2-02" загальною вартістю 300 гривень. Вказані телефони заховав у напівзруйнованій будівлі, що знаходиться по вул.1-го Травня , без номера в смт.Чечельник. 15.11.2016 року ОСОБА_4 показав працівникам поліції, де залишив викрадені телефони, після чого вони були вилучені працівниками поліції.
Вказані дії ОСОБА_4 ,органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.
22 листопада 2016 року між потерпілими: ОСОБА_7 та його мамою ОСОБА_8 , як законним представником; ОСОБА_9 та його мамою ОСОБА_10 , як законним представником; ОСОБА_11 та його батьком ОСОБА_12 , як законним представником; ОСОБА_13 та її мамою ОСОБА_14 , як законним представником та обвинуваченим ОСОБА_4 , та його мамою, як законним представником ОСОБА_5 за участю захистника обвинуваченого ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілими та підозрюваним.
Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення за ст.185 ч.2 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України та призначенням більш мякого виду покарання, ніж ті, що призначені санкцією ст.185 ч.2 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, та отримана згода обвинуваченого та його законного представника на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з потерпілими затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 за згодою його мами, як законного представника ОСОБА_5 та потерпілими: ОСОБА_7 та його мамою ОСОБА_8 , як законним представником; ОСОБА_9 та його мамою ОСОБА_10 , як законним представником; ОСОБА_11 та його батьком ОСОБА_12 , як законним представником; ОСОБА_13 та її мамою ОСОБА_14 , як законним представником повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміють права обвинуваченого, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_15 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 22 листопада 2016 року про примирення між потерпілими : ОСОБА_7 за згодою його мами ОСОБА_8 , як законного представника; ОСОБА_9 за згодою його мами ОСОБА_10 , як законного представника; ОСОБА_11 за згодою його батька ОСОБА_12 , як законного представника; ОСОБА_13 за згодою її мами ОСОБА_14 , як законного представника та законного представника підозрюваного ОСОБА_5 за згодою підозрюваного ОСОБА_4 , за участю захисника підозрюваного ОСОБА_6 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ч.1ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Речові докази - мобільні телефони марки: "G SMART SAGA S3", "Nokia C-5-23", "SAMSUNG GT-C3300К" ,Nokia X2-02" залишити власникам ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Чечельницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя :підпис
З оригіналом вірно.Суддя ОСОБА_1