АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"30" березня 2017р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000009 щодо;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Городенка, Івано-Франківської області, мешканця АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 186 КК України.
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 12 грудня 2016 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначено покарання, із застосуванням
ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу, змінено з домашнього арешту на триманні під вартою в Чернівецькій установі
Провадження №11-кп/794/106 /17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія ч.2 ст.186 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
виконання покарань № 33 відділу Державної пенітенціарної служби України у Чернівецькій області, взявши його під ватру в залі суду.
Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 - 1145 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 1000,00 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.
Вирішена доля речових доказів.
В судовому засіданні першої інстанції встановлено, що 10.01.2016 року, близько 16:00 год. обвинувачений ОСОБА_7 , вступивши в попередню змову з особою, судове провадження відносно якого зупинено до його розшуку та матеріали виділено в окреме провадження, знаходячись неподалік мосту через річку «Прут», на розі вулиць Заводської та Г.Шлях, у м. Чернівці, підійшли до ОСОБА_11 та нанесли останньому три удари рукою в область обличчя, від яких він впав на землю. Після чого відкрито заволоділи майном потерпілого, а саме: телефоном марки «Samsung» вартістю 500,00 грн., в якому знаходилася картка мобільного оператора МТС № НОМЕР_1 вартістю 10 грн., золотим кільцем вартістю 500,00 грн., та грошима в сумі 170,00 грн., а всього на загальну суму 1180,00 грн. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, 28.03.2016 року, близько 14:30 год. обвинувачений ОСОБА_7 , за попередньою змовою з особою, судове провадження відносно якого зупинено до його розшуку та матеріали виділено в окреме провадження, знаходячись біля меблевого заводу, по вул. Хотинській, 2, у м. Чернівці, підійшли до ОСОБА_10 . Після чого, особа, судове провадження відносно якого зупинено до його розшуку та матеріали виділено в окреме провадження, наніс останньому один удар рукою в область голови, від якого потерпілий впав на землю. Після чого ОСОБА_7 та особа, судове провадження відносно якого зупинено до його розшуку та матеріали виділено в окреме провадження, відкрито заволоділи майном потерпілого, а саме: телефоном марки «Samsung» вартістю 500,00 грн., в якому знаходилася картка мобільного оператора МТС вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходились гроші в сумі 10,00 грн., грошовими коштами в сумі 600,00 грн., 1600 білоруських рублів, один долар США, паспортом громадянина України та довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру, а всього завдали матеріальних збитків на загальну суму 1145,00 грн. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
На вказаний вирок суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та в його інтересах захисник ОСОБА_6 , подали апеляційні скарги. Обвинувачений ОСОБА_7 , не погоджується з вироком районного суду у зв`язку з тим, що призначене районним судом покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вказує на те, що свою вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, завдану матеріальну та моральну шкоду злочином потеплілому ОСОБА_10 відшкодував в повному обсязі, та щиро просив у нього вибачення за скоєне ним, районним судом було встановлено, що він не застосовував насильницьких дій до потерпілих, а став лише співучасником даних дій в чому розкаюється, та жалкує про вчинене. Не оспорюючи свою вину, обвинувачений ОСОБА_7 просить апеляційний суд змінити вирок районного суду в частині міри покарання з реального позбавлення волі на позбавлення волі з іспитовим строком, на підставі ст. 75 КК України, також просить врахувати суд апеляційної інстанції обставини, що пом`якшують покарання, а саме, його молодий вік, позитивну характеристику за місцем проживання, те що він мав місце роботи, хоча неофіційно, щиро розкаявся у вчиненні злочину, відшкодував завдану шкоду, на досудовому розслідуванні сприяв розкриттю даного злочину, своїми діями не завдав тілесних ушкоджень, та не застосовував до потерпілих насильство.
Захисник ОСОБА_6 просить змінити вирок районного суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинене кримінальне правопорушення та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши від відбування покарання із випробуванням, у зв`язку з неврахуванням районним судом факту, що потерпілий ОСОБА_11 вказав суду, що в нього немає ніяких претензій майнового характеру до ОСОБА_7 , та просив суд його суворо не карати, а потерпілий ОСОБА_10 , вказав, що обвинувачений ОСОБА_7 не застосовував до нього насильство, не завдавав йому ніяких тілесних ушкоджень, що свідчить про його незначну участь у інкримінованих йому злочинах та є свідченням того, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, районним судом також залишено поза увагою наявність декількох пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, обвинувачений повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , та захисника які просили задовольнити апеляційні скарги, міркування прокурора, яка вважає вирок суду законним та обґрунтованим, та просить вирок районного суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.
Винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, що наведені у вироку підтверджується дослідженими в суді доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку.
Оскільки в поданих апеляціях апелянти не оспорюють обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 колегія суддів керуючись ст.404 КПК України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляціях.
Стосовно призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що воно призначено судом йому у відповідності до вимог ст. 65, 66 КК України з урахуванням характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даних про його особу, а також всіх обставин справи.
Призначення районним судом розміру покарання, із застосування покарання ст. 69 КК України, вказує про врахування усіх можливих обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі тих, що зазначені у доводах апеляцій, а саме його молодий вік, позитивну характеристику за місцем проживання, те що він мав місце роботи, хоча неофіційно, щиро розкаявся у вчиненні злочину, відшкодував завдану шкоду, на досудовому розслідуванні сприяв розкриттю даного злочину, своїми діями не завдав тілесних ушкоджень, та не застосовував до потерпілих насильство, позитивну думку потерпілих щодо покарання ОСОБА_7 .
Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про застосування ст. 69 КК України, наведені районним судом обставини що пом`якшують покарання, позитивні характеризуючи дані, відсутність обставин, що обтяжують покарання є такими, що істотно знижують тяжкість скоєного ним злочину і давали підстави призначити покарання нище від най нищої межі передбачено санкцією ст. 186 ч. 2.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин, по двох епізодах злочинної діяльності, тому відсутні підстави застосувати ст. 75 КК України, так як наявні обставини, що пом`якшують покарання є підставою застосування ст. 69 КК України, призначити покарання що є необхідним і достатнім, сприятиме його виправленню та перевихованню.
Враховуючи вищенаведене колегія судів не вбачає підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання, та вважає, виправлення ОСОБА_7 неможливим без ізоляції від суспільства, правові підстави застосування ст. 75 КК України відсутні.
Вирок районного суду є законним і обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 12 грудня 2016 року, в кримінальному проваджені № 0000009 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому ОСОБА_7 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:
Суддя ОСОБА_1