УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/25/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2017 року. Колегія суддів Апеляційного суду Житомирської області у складі: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисника - ОСОБА_8 , законних представників - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , секретаря судового засідання - ОСОБА_11 ,
Вироком Олевського районного суду Житомирської області від 2 грудня 2016 року засуджено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ст. ст. 15 ч. 2, 240 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 грн., - кожного.
Вирішено долю речових доказів: мотопомпу «Форте», два пожежних рукави - повернути законному володільцеві (власнику) ОСОБА_10 ; мотопомпу «Кентавр» та інші два пожежних рукави - повернути законному володільцеві (власнику) ОСОБА_9 ; два металевих стержні - знищити; автомобіль «Нива» № НОМЕР_1 - повернути законному володільцеві (власнику) ОСОБА_13 ; автомобіль «Нива» № НОМЕР_2 повернути законному володільцеві (власнику) ОСОБА_14 .
Згідно вироку, близько 16 год. 10 листопада 2015 року на земельній ділянці лісового масиву, розташованій на відстані 1,5 кілометра від села Замисловичі Олевського району Житомирської області ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, в порушення п. п. 2-5 "Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрам", затвердженого постановою КМУ від 30 травня 2011 року № 615; п.п.3, 4 "Положення про порядок надання гірничих відводів", затвердженого постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 59, не маючи спеціального дозволу на користування надрами та відповідного гірничого відводу, необхідність яких передбачена ст. ст. 15-19 Кодексу України про надра, за допомогою двох мотопомп та обладнання для неї, шляхом вимивання водою породи, намагалися здійснювати незаконний видобуток корисних копалин, а саме бурштину, але не змогли довести свій намір до кінця з тої причини, що о 17.00 годині вони були затримані працівниками Олевського ВП ГУНП в Житомирській області під час здійснення робіт по незаконному видобуванню бурштину, де у них під час огляду було виявлено та вилучено інструмент та знаряддя (засоби) незаконного видобутку бурштину, - мотопомпу "Форте", мотопомпу « Кентавр», чотири пожежних рукави та два металевих стержня.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду в частині призначення покарання у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати винними ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 240 ч. 2 КК України та призначити їм покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на один рік, поклавши на них обов'язки, передбачені ст. 76 КК України. Просить також змінити вирок в частині вирішення долі речових доказів, - мотопомпи "Форте", мотопомпи "Кентавр" та 4 пожежних рукавів, - конфіскувати їх в дохід держави. Твердить про неправильність призначення обвинуваченим покарання у виді штрафу, оскільки вони є неповнолітніми, навчаються у школі та не мають самостійного доходу, а тому не зможуть відбути призначене покарання у виді штрафу. Також посилається на неправильне вирішення долі вищевказаних речових доказів у справі в порушення положень ст. 100 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, міркування обвинувачених, їх законних представників та захисника в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до таких висновків.
Висновки суду про доведеність вини неповнолітнього ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , який був неповнолітнім на час вчинення злочину, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 240 ч. 2 КК України, є обґрунтованими та не оспорюються в апеляційному порядку.
Згідно положень ст. ст. 98, 99 КК України, до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні злочину, судом може бути застосоване основне покарання у виді штрафу, якщо вони мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.
Під час судового розгляду обвинувачені показали, що кожен з них має власні кошти на суму більше 1000 грн. Обвинувачений ОСОБА_7 також ствердив, що він має особисте майно мобільний телефон вартістю більше за 1000 грн.
Законні представники обвинувачених у судовому засіданні апеляційного суду підтвердили можливість сплати штрафу обвинуваченими.
При призначенні покарання обвинуваченим у виді штрафу із застосуванням ст. 69 КК України, суд першої інстанції, з дотриманням положень ст. 65 КК України, обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого ними закінченого замаху на злочин, передбачений ч. 2 ст. 240 КК України, особи винних, які вперше притягаються до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються, обставини, що пом`якшують їх покарання, - щире розкаяння, сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітніми.
За своїм видом та розміром це покарання є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинувачених, попередженню вчиненню нових злочинів, є справедливим.
Тому доводи прокурора про неправильність призначення обвинуваченим покарання у виді штрафу є необґрунтованими.
Згідно п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).
Під час судового розгляду даного кримінального провадження встановлено, що мотопомпи та пожежні рукави, що є знаряддями злочину, належать законним володільцям (власникам) ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та були взяті обвинуваченими за місцем проживання без відома власників цього майна. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 стверджували, що мотопомпи з пожежними рукавами були придбані ними на ринку у м. Олевську для власних потреб та вони не знали про факт використання цього майна як знаряддя незаконного видобутку бурштину.
У справі немає доказів, які б спростовували ці обставини та доводили би той факт, що законні володільці (власники) вищевказаних речових доказів знали або могли знати про незаконне використання належного їм майна.
Факт відсутності документів на мотопомпи та пожежні рукави у власників сам по собі не спростовує вишевказаних фактичних обставин про те, що законними володільцями (власниками) цього майна є ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .
За таких обставин, вирішуючи долю речових доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 100 КПК України та правильно повернув вищевказані речові докази їх власникам (законним володільцям), оскільки вони не знали та не могли знати про їх незаконне використання.
З врахуванням вищевказаних обставин той факт, що у мотивувальній частині вироку місцевий суд не навів обґрунтування свого рішення щодо долі речових доказів, не є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.
Тому доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими.
Підстав для скасування або зміни вироку місцевого суду немає.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_15 залишити без задоволення, а вирок Олевського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , - без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення.
Судді: