АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/2946/16-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1323/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 липня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7
представника потерпілої - ОСОБА_8
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 23.03.2017 року, стосовно ОСОБА_9 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Харківського районного суду Харківської області від 23 березня 2017 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Донецьк, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України з призначенням покарання у виді 6 місяців арешту з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 - задоволено, стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 20 000 гривень у відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 5045 гривень 22 коп.
Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_9 , 22 серпня 2015 року близько 23-50, будучи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ЗАЗ-ТF48YР», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автошляху Харків-Липці у напрямку м.Харків зі швидкістю 100 км/год, та на шляху прямування, на 21 км +800 метрів зазначеної автодороги у с. Черкаські Тишки Харківського району Харківської області, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, рухаючись на керованому автомобілі «ЗАЗ- ТF48YР» з перевищенням максимально-допустимого швидкісного режиму в населеному пункті, перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався у тому, що це буде безпечним, і не врахував дорожню обстановку, вибрав такі прийоми керування при яких виїхав на зустрічну смугу дороги, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ- 21101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по своїй смузі руху у напрямку сел. Липці. В результаті дорожньо-транспортної події, пасажиру автомобіля «ВАЗ-21101» потерпілій ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження, а саме: травма тазу у вигляді переломів бічних мас крижів ліворуч, переломів лівої лобкової кістки без зміщення відламків, які відносяться до ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я. Дана подія сталася з вини ОСОБА_9 , який грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: - п. 10.1, згідно якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; - п. 12.1, згідно якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; - п. 12.4, згідно якого, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60км/год, і не відповідність дій ОСОБА_9 вимогам п.п. 10.1, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, який керував автомобілем «ЗАЗ-ТF48YР», в даній дорожній обстановці з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної події і ОСОБА_9 , в даній дорожній обстановці, мав технічну можливість запобігти зіткнення виконанням вимог п.п. 10.1, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України.
Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_9 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Харківського районного суду Харківської області від 23.03.2017 року скасувати. Постановити новий вирок, яким призначити покарання не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі. Визначити суму відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_11 згідно з законодавством.

В обґрунтування вимог вказує на те, що судом при призначенні покарання в повній мірі не враховано обставини пом`якшуючі покарання, а саме визнання вини, щиросердне каяття, добровільне відшкодування потерпілій 6000 гривень на лікування, що підтверджується розписками. Крім того посилається на те, що вказівка суду про те, що відповідно до висновків експерта № 185-ОКБ/15 та 236/185- ОКБ потерпіла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, не відповідає дійсності так, як у висновку, тяжкість тілесних ушкоджень встановлена не була оскільки потерпіла відмовилась від госпіталізації та за медичною допомогою звернулась вже через 4 місяці після пригоди, але судом не була досліджена дана обставина, що залишає питання про факт заподіяння тілесних ушкоджень при інших обставинах і в другий час.

Вказує і на те, що під час дорожньо-транспортної пригоди в нього був наявний поліс страхування цивільно-правової відповідальності, отже відшкодування моральної шкоди у сумі 20 000 гривень на користь потерпілої підлягає стягненню з ПрАТ СК «Арсенал страхування».

Заслухавши доповідача; пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу частково , пояснивши, що він не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, свою винність у ньому та правильність кваліфікації його дій , і просить лише пом`якшити призначене йому покарання пояснення захисника , який підтримав позицію обвинуваченого; пояснення представника потерпілої , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Висновки суду стосовно встановлених фактичних обставин кримінального провадження , винності ОСОБА_9 у скоєнні ДТП та правильність кваліфікації його дій, з врахуванням пояснень обвинуваченого в апеляційному суді, в апеляційній скарзі не заперечуються. Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги , колегія суддів зазначає, що при призначенні покарання суд першої інстанції зазначив, що не вбачає обставин , які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 .

Колегія суддів не може з цим погодитись зважаючи на наступне.

На досудовому розслідуванні і в ході судового слідства ОСОБА_9 повністю визнавав свою провину ; відповідно до обвинувального акту на досудовому розслідуванні обставиною , що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України слідчий визнав щире каяття у скоєному злочину ; в апеляційному суді обвинувачений своєї вини у скоєному також не заперечував.

Окрім того , як вбачається з пояснень обвинуваченого, відповідних розписок потерпілої , які містяться в матеріалах провадження (а.с.33), ОСОБА_9 надавав потерпілій матеріальну допомогу на лікування після ДТП. Вказану обставину підтвердив представник потерпілої в судовому засіданні, пояснивши , що в зв`язку з цим потерпілою було заявлено позов про стягнення лише моральної шкоди.

Тому, колегія суддів вважає можливим, відповідно до вимог п.1 ч.1 та ч.2 ст.66 КК України, визнати у якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, щире каяття у скоєнні злочину та надання потерпілій матеріальної допомоги після вчинення злочину.

Враховуючи , що обвинувачений скоїв необережний злочин невеликої тяжкості , раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем мешкання, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, наявність зазначених обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_9 покарання у виді арешту на максимальний строк занадто суворим і приходить до висновку, що його слід пом`якшити.

Враховуючи , що злочин було вчинено ОСОБА_12 у стані алкогольного сп`яніння, що визнано судом обставиною , що обтяжує покарання, прохання обвинуваченого про призначення покарання не пов`язаного з реальним обмеженням волі є необґрунтованим.

При вирішенні цивільного позову потерпілої щодо стягнення моральної шкоди суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права , належним чином мотивував свій висновок щодо підстав стягнення моральної шкоди з обвинуваченого та її розміру, пославшись на відповідні норми ЦК України. Оскільки потерпіла ОСОБА_10 звернулась з цивільним позовом до особи, яка безпосередньо спричинила їй моральну своїми діями , і не вважала необхідним залучати у якості відповідача страхову кампанію , підстав для скасування вироку суду в частині вирішення цивільного позову колегія суддів не вбачає.

Згідно вимог ч.2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 405,407, 408 КПК України судова колегія ,-

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 23 березня 2017 року стосовно ОСОБА_9 змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст. 286 КК України до 4 (чотирьох) місяців арешту з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 ( три) роки.

В решті вирок Харківського районного суду Харківської області залишити без змін .

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим , який тримається під вартою , - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий
Судді-