Справа № 357/3223/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/824/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 02.08.2017

УХВАЛА
Іменем України
02 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференцзв`язку засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2017 року, -
в с т а н о в и л а:
До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування доводів клопотання засуджений указував на те, що відбуваючи покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17.03.2016, яким його засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 2-х років позбавлення волі, режим утримання та правила внутрішнього розпорядку не порушував, дисциплінарних стягнень не має. Поряд із цим, указав на наявність 1-го заохочення, а також на те, що він є інвалідом третьої групи дитинства.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2017 року в задоволенні клопотання засудженого відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення, суд послався на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 є передчасним. Указав на незначну кількість заохочень, посереднє характеризування у виправній колонії та відсутність в матеріалах клопотання достатніх даних про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Окрім цього, судом було враховано те, що згідно витягу з протоколу № 15 від 12.04.2017 рішенням комісії Білоцерківської виправної колонії № 35 засудженому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.
В апеляційній скарзі засуджений указав на незаконність ухвали судді, оскільки вона не ґрунтується на вимогах закону. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання із формальних підстав. Указав на необґрунтованість врахування судом його посереднього характеризування у виправній колонії, оскільки відповідно до наявної в матеріалах клопотання характеристики, він характеризується позитивно та жодного порушення режиму не допустив. Просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подане клопотання.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
засудженого, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи, просив її задовольнити та звільнити його від відбування покарання умовно-достроково;
прокурора, який апеляційну скаргу засудженого вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а ухвалу судді без змін;
вивчивши клопотання та приєднанні до нього матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
За змістом ст.81 КК України, підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення та відбування засудженим частини покарання, визначеної у ч.3 ст.81 КК України.
Як вбачається із матеріалів клопотання суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність того, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. З такими висновками погоджується і колегія суддів Апеляційного суду.
Як вбачається із характеристики начальника відділення № 5 соціально-психологічної служби на засудженого ОСОБА_7 , останній не працевлаштований, не приймає особисту участь у організації виховних заходів, які проводяться в установі, потребує контролю з боку представників установи, має одне заохочення, стягнень не має, участі у реалізації програм диференційного виховного впливу на засуджених та роботі самодіяльних організацій не приймає.
Посилання засудженого ОСОБА_7 , на його позитивне характеризування за місцем відбування покарання, спростовується наявною в матеріалах клопотання характеристикою, відповідно до якої засуджений ОСОБА_7 утримуючись в СІЗО, а також під час відбування покарання у виправній колонії характеризувався посередньо.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відсутність стягнень не може саме по собі свідчити про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів вважає недоведеним виправлення ОСОБА_7 , тому не знаходить підстав для його умовно - дострокового звільнення.

За таких обставин, підстав для скасування ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим цю ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4