АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_6 ,
за участю сторін:
прокурора - ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за ч. 2 т. 15, ч. 2 ст. 185 КК України повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що за адресою, яка зазначена в обвинувальному акті, обвинувачений не проживає, на виклики до суду не з`являється, привід останнього не виконаний, а тому прийшов до висновку, що в зазначеному обвинувальному акті відсутні достовірні дані про місце проживання та знаходження обвинуваченого.

Прокурор, вважаючи ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за адресою, зазначеною в обвинувальному акті, обвинувачений дійсно проживав та на даний час за вказаною адресою не з`являється. За таких обставин, на думку прокурора, суд повинен був оголосити обвинуваченого в розшук, а не повертати обвинувальний акт.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Так, п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України регламентовано, що обвинувальний акт, крім іншого, повинен містити анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата і місце народження, місце проживання, громадянство).

При цьому, відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (із змінами та доповненнями) місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

В обвинувальному акті зазначені місце реєстрації та місце проживання обвинуваченого: місце реєстрації: АДРЕСА_1 , та місце проживання: АДРЕСА_2 (ас. 3).

Як було встановлено під час підготовчого засідання в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, за вказаною в обвинувальному акті адресою місця проживання: АДРЕСА_2 ,обвинувачений не проживає, що не заперечувалося й прокурором в апеляційній скарзі.

Разом з тим, судом першої інстанції не прийняті заходи для перевірки місцезнаходження обвинуваченого за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до матеріалів судового провадження, виклик обвинуваченого здійснювався тільки за адресою, яка зазначена, як місце проживання обвинуваченого: АДРЕСА_2 (ас. 17, 21, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 ), та ухвалою суду від 24 лютого 2017 року застосовано привід до обвинуваченого із вказівкою місця проживання останнього: АДРЕСА_2 (ас. 24).

6 квітня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва винесено ухвало про привід обвинуваченого, і в ухвалі зазначені дві адреси: адреса проживання та адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_1 (ас. 31).

Проте, матеріали справи не містять жодних відомостей по виконанню або невиконанню ухвали суду від 6 квітня 2017 року по приводу обвинуваченого в судове засідання.

За таких обставин, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо невідповідності зазначеної в обвинувальному акті адреси місця проживання обвинуваченого з фактичним місцем його знаходження, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції повинен був звернути увагу на вимоги ст. 335 КПК України, зупинити провадження та оголосити розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, то, на думку колегії суддів, вони є безпідставними, оскільки прокурором не надані докази на підтвердження того, що обвинувачений належним чином повідомлений про розгляд справи в суді та ухиляється від суду, та клопотання в порядку ч. 3 ст. 315 КПК України прокурором не заявлялось, а тому відсутні підстави для оголошення обвинуваченого на даній стадії у розшук.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення - в частині скасування ухвали суду і призначення нового розгляду в суді першої інстанції з підстав, зазначених в ухвалі вище.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України
У Х В А Л И Л А
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за ч. 2 т. 15, ч. 2 ст. 185 КК України повернуто прокурору, - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ ____________________________ ____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2