АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/723/17 Справа № 205/7624/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002977, за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Оскаржуваною ухвалою суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 повернуто прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України.

Обгрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України в частині викладення фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими. Крім того, в самому формулюванні обвинувачення відносно ОСОБА_9 , яке викладено в обвинувальному акті, вказані тільки ознаки об`єктивної сторони злочину, при цьому відсутнє будь яке викладення суб`єктивної сторони інкримінованого обвинуваченому злочину, зокрема, його мотив, мета та вина. Вищезазначене об`єктивно вказує на суперечності в обвинуваченні та позбавляє суд можливості чітко визначити межі судового розгляду та прийняти об`єктивне рішення у справі

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанціє є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що підстави, на які суд першої інстанції посилається при поверненні обвинувального акту, не є належними, оскільки зводяться до обговорення наявності або відсутності складу інкримінованого ОСОБА_9 злочину та інших обставин правопорушення, що мають бути досліджені під час судового слідства та оцінені у нарадчій кімнаті при вирішенні обвинувачення по суті. Факт спроби надання оцінки доказам під час підготовчого судового засідання підтверджується і посиланнями суду на рішення Європейського суду та Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та передчасною вказівкою на порушення прав обвинуваченого, а також посиланням на неможливість визначення меж судового розгляду.

На думку прокурора, обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 відповідає вимогам процесуального закону. Також апелянт зазначає, що в резолютивні частині ухвали всупереч вимогам закону не зазначено, в які строки необхідно усунути недоліки, не вказано, які саме дії необхідно вчинити прокурору для виправлення допущених недоліків, та не покладено на нього відповідні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції; думку захисника, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У підготовчому судовому засіданні, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акту, за умови його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.

Суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; обвинувальний акт не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Аналізуючи висновки суду про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_9 вимогам закону, колегія суддів вважає їх обґрунтованими зважаючи на те, що згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Зі змісту даної норми закону вбачається, що всі ці елементи мають бути наявні в обвинувальному акті одночасно.

В той же час при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_9 слідчий обмежився викладенням фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується зазначена особа, та висновком про кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. У подальшому, викладаючи формулювання обвинувачення, слідчий обмежився повторним посиланням на правову кваліфікацію дій ОСОБА_9 , при цьому обвинувачення як таке, із зазначенням ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення та інших необхідних відомостей, в обвинувальному акті не сформульоване.

Доводи апеляційної скарги прокурора не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в оскаржуваній ухвали суд першої інстанції не вдається до обговорення доведеності або недоведеності обвинувачення, оцінки доказів тощо, а у межах свої повноважень, визначених ст. 314 КПК України, надає оцінку відповідності обвинувального акту вимогам процесуального закону, з правильністю якої колегія суддів погоджується.

Що стосується посилання прокурора на те, що в резолютивні частині ухвали не зазначено, в які строки необхідно усунути зазначені недоліки, прокурора не зобов`язано та не вказано, які саме дії необхідно вчинити для виправлення цих недоліків, то доводи апелянта у цій частині не ґрунтуються на процесуальному законі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2017 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4