Справа №212/2569/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження від 05.04.2017 року за № 0001010 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, зареєстрований та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 07.07.1993 вироком Криворізького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 17,81 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 45 КК України вважати засудженим умовно з іспитовим терміном на 2 роки;

- 05.03.1995 вироком Криворізького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.140 ч.3, 141 ч.2, 42 КК України на 4 роки позбавлення волі. Відповідно ст. 43 КК України приєднано покарання по вироку Криворізького районного суду м. Кривого Рогу від 07.07.1993 року до 5 років позбавлення волі. Звільнився 27.01.1999 року за ст.52 КК України не відбутий строк 6 місяців 7 днів;

- 23.11.1999 вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу за ст. 141 ч.2, 142 ч.2, 193 ч3, 42 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 04.04.2006 по відбуттю строку покарання;

- 29.04.2010 вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу за ст. 15 ч.2, 115 ч.1 КК України на 7 років позбавлення волі. Звільнений 25.02.2016 року по відбуттю строку покарання., -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2017 року обвинувачений ОСОБА_3 , повторно, приблизно о 21.20 годині проходив біля будинку АДРЕСА_2 , який належить потерпілому ОСОБА_5 , в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, де діючи із корисних мотивів, упевнившись у відсутності можливих свідків - очевидців, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, переліз через зачинену хвіртку, тим самим проник на територію домоволодіння розташованого за адресою будинок АДРЕСА_2 , де знаходячись у дворі на території вказаного домоволодіння, викрав металеву дробину, довжиною 2,5 метрів, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1164 від 19.04.2017 становить 403 гривень 33 копійок, яка належить потерпілому ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, звернувши викрадене на свою користь і розпорядившись ним на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 403 гривень 33 копійок.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно вкінці березня, точної дати не пам`ятає, ввечері він переліз через огорожу домоволодіння на АДРЕСА_2 звідки таємно викрав металеву драбину, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав вину в повному обсязі, зі згоди учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оскаржуються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності його позиції.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні зазначених вище дій, та кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є тяжким, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який на обліку у лікаря-психіатра не перебував та не перебуває, на обліку у лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, згідно характеристики за місцем проживання характеризується негативно, обставинами що пом`якшують покарання є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд також бере до уваги заяву потерпілого ОСОБА_5 , який повідомив, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, а тому суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, та, беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду його виправлення можливе без реального відбування покарання.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази: металеву драбину, довжиною 2,5 м., яка знаходиться у потерпілого ОСОБА_5 залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1