Ухвала
іменем україни

19 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001756, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок суворості, просить їх змінити, пом`якшивши призначене покарання та застосувавши положення ст. 69 КК України, а також просить не застосовувати додаткове покарання. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, безпідставно не застосував ст. 69 КК України та призначив надмірно суворе покарання, при цьому не врахував усіх пом`якшуючих обставин, зокрема, добровільного відшкодування завданих збитків, незначний розмір привласненого майна та відсутність тяжких наслідків.
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією належного йому майна, окрім житла.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року вирок місцевого суду змінено, виключено дані про заволодіння навушниками потерпілого ОСОБА_8 та уточнено загальний розмір завданої останньому майнової шкоди.

У решті вирок місцевого суду залишений без зміни.

За вироком суду, з урахуванням внесених судом апеляційної інстанції змін, ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.

Так, 19 лютого 2016 року близько 19.25 год. ОСОБА_5 і невстановлена досудовим розслідуванням особа, знаходячись біля будинку № 18 на пр-ті Леся Курбаса у м. Києві, вчинили напад на ОСОБА_9 та, погрожуючи застосуванням ножа, заволоділи його майном: мобільним телефоном «Samsung G0531H», вартістю 4 000 грн.
Крім того, 20 лютого 2016 року близько 00.30 год. ОСОБА_5 і невстановлена досудовим розслідуванням особа, знаходячись біля будинку № 6-а на вул. Жолудєва у м. Києві, вчинили напад на ОСОБА_8 та, погрожуючи застосуванням ножа, заволоділи його майном: мобільним телефоном «НТС Оne», вартістю 6 000 грн, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Life», вартістю 20 грн, з грошовими коштами на рахунку в сумі 40 грн, коштами в сумі 120 грн, а всього на загальну суму 6 180 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора із запереченнями проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 187 КК України в касаційному порядку не оспорюються.
Щодо доводів касаційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, то вони є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з мотивувальної частини ухвали, суд першої інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі та додаткове покарання у виді конфіскації майна, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого, наявність обставин, що пом`якшують покарання - щирого каяття та часткове добровільне відшкодування шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання, корисливий мотив злочину.
Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на певний строк та додаткове покарання у виді конфіскації майна, дотримався вимог статей 65 67 КК України.
Призначене засудженому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим, як про це зазначено в касаційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.
Крім того, суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою захисника, яка є аналогічною до її касаційної скарги, ретельно перевірив зазначені в ній доводи, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.
Ухвала суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5 постановлена з дотриманням вимог ст.ст. 370, 419 КПК України та є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, постановлена ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року щодо ОСОБА_5 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3