Справа № 152/1065/16-к
Провадження №11-кп/772/440/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого: ОСОБА_2 ,

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці об`єднані кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 та за № 0000145 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Скворцово Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, жителя АДРЕСА_1 , з загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

19 січня 1981 року Літинським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 141, ст. 42, ст. 25-1 КК України в редакції 1960 року до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі; 22 березня 1983 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 196, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України в редакції 1960 року до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 14 КК України призначено додаткову міру лікування від алкоголізму; 9 квітня 1986 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 196-1 КК України в редакції 1960 року до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі; 11 червня 1987 року Вінницьким обласним судом за ч. 2 ст. 143, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 142, ч. 4 ст. 117, пункт «ж» ст. 93, ст. 42, ч. 2 ст. 26 КК України в редакції 1960 року до покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна; 26 червня 2003 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років 4 місяців позбавлення волі; 4 вересня 2007 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 9 липня 2012 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 4 вересня 2007 року до відбування покарання 7 років позбавлення волі; 30 січня 2013 року Вінницьким міським судом за ст. 395 КК України та ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання у вигляді 7 років 3 місяців позбавлення волі,

Визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 309 КК України та призначено покарання: за частиною третьою статті 185 КК України три роки і шість місяців позбавлення волі; за частиною другою статті 309 КК України два роки і три місяці позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі строком на три роки і дев`ять місяців.

На підставі частини 5 статті 72 КК України, у строк відбування ОСОБА_8 покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 8 серпня 2016 року по 6 жовтня 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування в сумі 880 (вісімсот вісімдесят) гривень 40 копійок.

Вирішено питання з речовими доказами.

в с т а н о в и в :

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 , маючи не зняту та непогашену судимість, зокрема за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 КК України, 7 квітня 2016 року, біля 2 години 30 хвилин, з метою вчинення крадіжки, умисно, таємно, зайшовши на територію домоволодіння ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_2 , за допомогою металевого лома, знайденого там, зірвав навісний замок та проник через вхідні двері до приміщення літньої кухні. Перебуваючи у середині приміщення, ОСОБА_8 , переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав майно, належне ОСОБА_10 , а саме: кухонний ніж вартістю 15 грн, курячі яйця в кількості 30 штук вартістю 75 грн, алюмінієвий бідон ємністю 38 літрів, вартістю 110 грн, 25 літрів соняшникової олії, яка знаходилась у бідоні, вартістю 625 грн, та спортивний велосипед «Навігатор», вартістю 900 грн, після чого покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 1695 грн.

Окрім того, 21 травня 2016 року, ОСОБА_8 , маючи не зняту та непогашену судимість, зокрема за вчинення злочину, передбаченого ст. 307 КК України, перебуваючи у с. Копистирин Шаргородського району Вінницької області, помітив у саду між яблуневими деревами дикоростучі рослини коноплі, які він зірвав та, помістивши їх у поліетиленовий пакет, перенісши їх до нежитлового приміщення, розташованого у АДРЕСА_3 , де умисно, незаконно, залишив зберігати для їх повного висихання з метою власного вживання.

8 червня 2016 року ОСОБА_8 , перебуваючи у Вінницькій Установі виконання покарань № 1, добровільно повідомив про те, що у нього є рослини коноплі, які він залишив у веранді нежитлового будинку по АДРЕСА_3 .

Згідно з висновком експерта від 17 червня 2016 року надана на дослідження речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено розміром 60,71 грама у перерахунку на висушену речовину.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Також обвинувачений зазначає, що судовий розгляд був неповним, були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які призвели до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність . Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції не враховано те, що він тривалий час перебуває на обліку Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. акад. О.І.Ющенка.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,адвоката ОСОБА_7 ,який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 в інкримінованих йому кримінальнах правопорушеннях, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, поєднану з проникненням у приміщення, вчинену повторно, а також ч.2 ст. 309 КК України, незаконне виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України є правильним і ніким на оскаржується.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі стверджує, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Також обвинувачений зазначає, що судовий розгляд був неповним, були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які призвели до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, дані твердження не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, кримінальне провадження, щодо ОСОБА_8 розглядалось відповідно до вимог ст. 349 ч.3 КПК України, учасники судового провадження, у судовому засіданні, проти цього не заперечували, судом було з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій і роз`яснив їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 УПК України.

Крім того, у судовому засіданні, суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав у повному обсязі, детально пояснив при яких обставинах він його скоїв, щиро розкаявся у вчиненому.

Як вбачається з вироку Шаргородського районного суду від 5 грудня 2016 року, судом першої інстанції відповідно до статті 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, врахував характер, ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, які, відповідно до статті 12 КК України, відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який: раніше не одноразово судимий; на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не знаходився; згідно з висновком судово-психіатричної експертизи, в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, а також на час проведення експертизи ОСОБА_8 на хронічне психічне захворювання не страждав та не страждає, перебував та перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо виду та міри обраного покарання для обвинуваченого ОСОБА_8 і вважає, його достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів, тому вирок Шаргородсього районного суду Вінницької області від 05 грудня 2016 року є законним та обґрунтованим і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405,407,419 КПК України, апеляційний суд , -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 5 грудня 2016 року, щодо ОСОБА_8 , засудженого за ч.2 ст. 309, ч.3 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4