Справа № 308/1369/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокурора військової прокуратури Ужгородського гарнізону капітана юстиції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:
У ході досудового слідства встановлено, що 19 березня 2014 року у відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України « Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року та мобілізаційного плану, військовослужбовець запасу солдат ОСОБА_4 призваний для проходження військової служби ІНФОРМАЦІЯ_2 та проходив військову службу у вказаному військовому комісаріаті на посаді водія групи забезпечення.

Тому, у відповідності до п.2 ч.4 ст. 2 та п.2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з 19.03.2014 року з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу.

Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 №13 від 16.05.2014 року солдат ОСОБА_4 призначений на посаду водія стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , яка ІНФОРМАЦІЯ_5 формувалася у період з 16.05. по 30.05.2014 року.

Під час проходження військової служби у відповідності до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок.

Разом з тим, ОСОБА_4 , без дозволу відповідних військових службових осіб, з метою ухилитись від проходження військової служби, у визначений час, а саме 27.05.2014 року на збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_4 для направлення в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби не з`явився, не повідомивши про причини свого неприбуття та взагалі відсутній на військовій службі по теперішній час.

Таким чином, військовослужбовець в/частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, з метою ухилитися від проходження військової служби, без дозволу відповідних військових службових осіб, з метою ухилитись від проходження військової служби, у визначений час, а саме 27.05.2014 року на збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_4 для направлення в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби не з`явився, не повідомивши про причини свого неприбуття та взагалі відсутній на військовій службі по теперішній час, чим вчинив нез`явлення на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст.407 КК України.

26.09.2014 слідчим військової прокуратури Ужгородського гарнізону винесено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та цього ж дня останнього оголошено у розшук.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Тячів Закарпатської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,громадянин України, неодружений, військовослужбовець військової служби призваний за мобілізацією, на особливий період, військової частини НОМЕР_1 , водій стрілецької роти, солдат.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є матеріали службового розслідування за фактом неприбуття останнього на військову службу, протоколи допиту свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,які повідомили, що він 27.05.2014 року прибув до Тячівського військомату для направлення до Закарпатського ОВК в який станом на 28.05.2014 так і не прибув, по місцю проживання відсутній, а також показаннями свідків

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтвердили, що ОСОБА_4 з 30.05.2014 по теперішній час відсутній на військовій службі без поважних причин.

В діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі від двох до п`яти років.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування, так як під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 з 30.05.2014 по даний час за місцем проживання та несення військової служби відсутній.

В той же час, проведеними слідчими та процесуальними діями, місце перебування останнього не встановлено.

Вищенаведене підтверджується показаннями, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , матеріалами службового розслідування за фактом неприбуття ОСОБА_4 на військову службу.

Таким чином, згадане свідчить про неможливість запобігання цьому ризику шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засіданні прокурором було заявлене клопотання про розгляд клопотання у закритому судовому засіданні, яке судом було задоволене, з огляду на характер заходів забезпечення кримінального провадження, до яких також відноситься і заявлене клопотання (п. 9 ч. 1 ст. 131 КПК України), мету їх застосування, з урахуванням імперативної вимоги процесуального закону щодо недопустимості розголошення відомостей досудового розслідування (ст. 222 КПК України), а також роз`яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.06.2016 року вих. № 223-1650/0/4-16.

Заслухавши пояснення прокурора, який підтримав заявлене клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.
У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
26.09.2014 органом досудового розслідування у зв`язку із тим, що на теперішній час підозрюваний ОСОБА_13 переховується і місце знаходження його невідоме, його оголошено в розшук.

Судом 10.02.2017 року було винесено ухвалу, за якою надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 року н ародження з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 було подане до суду 10.02.2017.

Як зазначено у ст. 186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки слідчий та прокурор не забезпечили участь підозрюваного у розгляді зазначеного клопотання, повідомлення його судом також на цей час є неможливим, а також враховуючи, що зазначене клопотання повинно бути розглянуто не пізніше сімдесяти двох годин з моменту його надходження до суду.

Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 186, 193, 194, 309, 335, 392, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Ужгородського гарнізону капітана юстиції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1