Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 1/1412/84/12
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2012 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді - Бобрової І.В.

при секретарі - Пономарьової Д.С.

за участю прокурора прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_1,

в присутності підсудного - ОСОБА_2, захисника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, маючого на утраманні неповнолітню дитину 2003 року року народження, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимого:

- 06.12.2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 190 КК Українидо 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 17.01.2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

08.02.2010 року близько 20 годин 10 хвилин ОСОБА_2, знаходячись біля будинку № 42 по вулиця Лягіна в місті Миколаєві, маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, діючи з корисних мотивів, за допомогою рук і ніг демонтував дві секції металевої огорожі зазначеного вище будинку, що належить ОСОБА_4 , та викрав їх. Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_2 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 384,00 гривні.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при зазначених вище обставинах не визнав. Суду показав, що у грудні 2010 року він прийшов до приятеля , який проживає в Заводському районі м. Миколаєва, назву вулиці не пам*ятає. Разом вирішили піти до бару, що знаходиться напроти Лінійного відділу міліції. Поки сиділи в барі, багато випили. Коли вийшли, було вже темно, і він загубив товариша, тому вирішив піти та зачекати на нього біля будинку.

Оскільки товариш мешкав на другому поверсі, він піднявся сходами та раптом відчув удар по голові.

Коли опритомнів поруч були лікарі та міліція. Потім його доставили до ЛШМД, куди через декілька днів до нього зайшли міліціонери, сказали, що він вкрав металеву огорожу. Оскільки перебував у стані після отримання черепно-мозкової травми, то не розумів у повній мірі значення своїх дій коли писав заяву про скоєння злочину.

Незважаючи на покази підсудного в судовому засіданні, його вина повністю підтверджується показаннями потерпілої, свідків а також матеріалів справи.

Так потерпіла ОСОБА_4 на досудовому слідстві показала, що 08 грудня 2010 року близько 20.00 годин вона знаходилась в гаражі, що розташований у дворі будинку № 42 по вулиці Лягіна в місті Миколаєві, разом с сусідкою ОСОБА_5 В цей час їй на мобільний телефон позвонив її племінник ОСОБА_6, з яким вона разом проживає в квартирі № 4 даного будинку, та повідом що якийсь невідомий чоловік краде металеву огорожу біля їхньої квартири. Вона вибігла разом с сусідкою з гаражу і побічила як незнайомий чоловік віддаляється в сторону вулиці Образцова несучи з собою дві секції металевої огорожі. Вона, племінник та сусідка намагалися його наздогнати, але чоловік перетнувши проїзду частину вулиці Лягіна спотикнувся ї впав вдарившись головою об землю. Підбігши поближче вони побачили на обличчі чоловіка кров, відчули сильний запах алкоголю, тому викликали "швидку" та міліцію. Працівникам міліції чоловік представився, як ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_6 на досудовому слідстві показав, що 08.12.2010 року біля 20.00 годин він перебував за адресою свого проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4. Почувши шум у дворі та лай собаки, він вийшов на вулицю і побачив, як незнайомий чоловік уносить дві секції металевої огорожі, що огороджували дільницю біля входу в його квартиру. Після чого він зразу зателефонував тітки ОСОБА_4, з якою разом проживає. Остання та сусідка ОСОБА_5 вибігли з гаражу і вони усі разом побігли за незнайомцем. Чоловік, який ніс огорожу, перетнув дорогу спотикнувся та упав. Оскільки підбігши ближче, вони побачили кров та зразу викликали "швидку" та міліцію. Працівникам міліції чоловік представився, як ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_5 на досудовму слідстві показала, що 08 грудня 2010 року близько 20.00 годин вона знаходячись разом с сусідкою ОСОБА_4 в гаражі останньої, що розташований у дворі будинку № 42 по вулиці Лягіна в місті Миколаєві. В цей час сусідці на мобільний телефон подзвонив її племінник ОСОБА_6 та повідомив що якийсь невідомий чоловік краде металеву огорожу біля їхньої квартири. Вони вибігли з гаражу і побачили, як незнайомий чоловік віддаляється в сторону вулиці Образцова несучі з собою дві секції металевої огорожі. Вони утрьох намагалися його наздогнати, але чоловік перетнувши проїзду частину вулиці Лягіна спотикнувся і впав, вдарившись головою об землю. Підбігши поближче вони побачили на обличчі чоловіка кров, відчули сильний запах алкоголю, тому викликали "швидку" та міліцію. Працівникам міліції чоловік представився, як ОСОБА_2.

Окрім показань свідків та потерпілої вина підсудного повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами а саме: заявою ОСОБА_2 від 13.12.2010 року про щире каяття та визнання своєї вини (а.с.9); протоколом огляду домовлодіння № 42 по вулиці Лягіна в місті Миколаєві від 08.12.2009 року, в якому зафіксовано відсутність двох металевих секцій в огорожі по фасаду будинку та вилучено їх (а.с.3); протоколом огляду предмета від 16.12.2010 року (а.с.23) и протоколами допиту ОСОБА_2 в якості підозрюваного та обвинуваченого їм підписаними (а.с. 41-42, 76-77), де він пояснив що 08 грудня 2010 року, проходивши вулицею Лягіна, побачив будинок огороджений металевим забором та вирішив вкрасти декілька його секцій з метою здачі на металобрухт. Відломивши дві секції, він пішов в сторони вулиці Образцова, але коли переходив проїзну частину зачепився однією з секцій і впав, вдарившись об землю головою від чого втратив свідомість.

Суд не приймає до уваги доводи підсудного про те, що він підписував протоколи та писав власноручно заяву про визнання своєї вини під тиском працівників міліції, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами прокурорської перевірки, за результатами якої відмовлено в порушенні кримінальної справи та сприймає їх як бажання уникнути кримінальної відповідальності. До того ж, допит підсудного на досудовму слідстві проводився в присутності адвоката, що унеможливлює здійснення тиску працівниками міліції на підсудного.

Суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_2 умисно, з корисних мотивів, таємно, повторно викрав чуже майно, його дії слід кваліфікувати за ст. 185 ч. 2 КК України.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного та обставини, що обтяжуюсь та пом*якшують покарання.

Зокрема судом враховано, що ОСОБА_2 вчинив новий умисний корисливий злочин повторно, на обліку в Обласному наркологічному диспансері та в Миколаївській обласній психіатричній лікарні № 1 не перебуває, за місцем характеризується позитивно. Раніше засуджений 17.01.2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 року.

Обставин, що пом*якшують покарання судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, є скоєння злочину в стані алкогольного сп*яніння.

За таких оставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_2 не можливе без ізоляції його від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Пунктом 23 Постанови Пленума Верховного Суду України № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання " судам було роз*яснено, що коли особа, щодо яуої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі іншій злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинання, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.

Тому при призначенні покарання, суд враховуючи те, що ОСОБА_2 останній раз був засуджений 17 січня 2011 року вироком Заводського районного суду за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, вчинив новий злочин 8 грудня 2010 року, тобто до поставновлення вироку від 17 січня 2011 року, вважає за необхідне допустити самостійне виконання кожного вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту взяття під варту - з 15 березня 2011 року.

Вирок виконувати самостійно від вироку Заводського районного суду міста Миколаєва від 17 січня 2011 року.

Речовий доказ по справі: дві металеві секції огорожі, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 - залишити власнику.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу - залишити попередню - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через місцевий суд протягом 15 -ти діб з моменту проголошення.

Суддя Боброва І.В.