Справа №580/1374/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/215/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Погроза або насильство щодо працівника правоохоронного органу
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 27 грудня 2016 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перемога Першотравневого району Харківської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з базовою загальною середньою освітою, мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 09 жовтня 2013 року Лебединським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 27 квітня 2016 року звільненого по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 .

Прокурор просив вирок суду відносно ОСОБА_9 скасувати через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В подальшому в порядку ст. 403 КПК України прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 відмовився від поданої ним апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_7 просив вирок суду відносно ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з його незаконністю, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, однобічністю і неповнотою судового розгляду та неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність. Та ухвалити новий вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_9 виправдати у вчиненні злочину передбаченого 1 ст. 345 КК України.

Цим вироком ОСОБА_9 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України та призначено покарання у виді 5 місяців арешту.

Строк відбуття покарання визначено рахувати з моменту затримання ОСОБА_9 .

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 вважає викладені у вироку пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 однобокими і перекрученими та стверджує, що навіть при бажанні останній не міг би зачепити косою працівника поліції зважаючи на значну відстань між ними. Не вірно викладені, на думку захисника, і пояснення потерпілого ОСОБА_10 , та свідка ОСОБА_11 , пояснення свідка ОСОБА_12 викладені в судовому рішенні вибірково. Зокрема не зазначено пояснень останнього в частині того, що відстань між поліцейським і ОСОБА_13 була близько 10 м., те, що останній рухався в бік дороги від порогу і трохи в бік поліцейського, та того, що поліцейський вистрелив у ногу, після чого ОСОБА_13 прискорив рух по тій же траєкторії в бік дороги і поліцейський вистрелив другий раз по ногах.

Крім того, стверджує, що у відповідності до ст. 46 ЗУ «Про Національну поліцію» у працівника правоохоронного органу не було підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 вогнепальної зброї.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судові рішення не подавали.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, 12 липня 2016 року близько 00 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_9 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання його сестри ОСОБА_11 1983 року народження, що знаходиться в АДРЕСА_2 на подвір`ї домогосподарства погрожував косою останній, своєму брату ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 , його товаришу ОСОБА_15 2001 року народження та місцевій жительці ОСОБА_16 1988 року народження.

До вищевказаного господарства виїхала слідчо-оперативна група Лебединського ВП ГУНП Сумської області, в складі якої був інспектор дозвільної служби Лебединського ВП ГУНП в Сумській області капітан поліції - ОСОБА_10 , призначений на посаду наказом Головного управління Національної Поліції в Сумській області від 07.11.2015 року № 19, який був одягнений у формений одяг працівника поліції.

Будучи службовою особою правоохоронного органу, діючи в межах своєї компетенції згідно з Законом України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року, ОСОБА_10 , зайшовши на подвір`я вказаного господарства та, помітивши протиправні дії ОСОБА_9 , з метою їх припинення, зробив зауваження останньому та наказав кинути косу. На це ОСОБА_9 , маючи злочинний умисел, направлений на вчинення погрози вбивством, насильства працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, з піднятою косою в руках почав наближатись до потерпілого ОСОБА_10 . ОСОБА_10 , намагаючись припинити протиправні дії останнього, повторив законну вимогу припинити протиправні дії та висловив попередження про намір застосування табельної зброї, а потім зробив два попереджувальні постріли вгору. Незважаючи на це, ОСОБА_9 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, направлені на погрозу вбивством інспектору дозвільної системи Лебединського ВП ГУНП Сумської області капітану поліції ОСОБА_10 під час виконання ним службових обов`язків, продовжував скорочувати відстань між ними, тримаючи при цьому в руках косу в вертикальному положенні, направлену лезом в сторону поліцейського, аж доки інспектор ОСОБА_10 , сприймаючи погрозу його життю реальною, не застосував табельну вогнепальну зброю: зробив два постріли у бік лівої ноги ОСОБА_9 , після чого останній сів на сідниці, а потерпілий вихватив з його рук косу та відкинув на безпечну відстань. Потім ОСОБА_10 надав першу медичну допомогу обвинуваченому та викликав швидку допомогу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 , який просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 яка вважала вироку суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому просила залишити його без зміни, а вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Як вбачається із змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , останній не погоджується із судовим рішенням, а саме в частині доведеності вини його підзахисного ОСОБА_9 .

Однак, з вказаними доводами апеляційної скарги захисника колегія суддів погодитись не може, оскільки судом першої інстанції цілком повно та всебічно досліджено всі матеріали справи та ґрунтуючись на наявних в матеріалах провадження доказах, поясненнях потерпілого і свідків події, судом зроблено обґрунтований висновок про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_9 ознак інкримінованого йому злочину.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 не визнаючи своєї вини у вчиненому пояснював в суді першої інстанції, що 11 липня 2016 року він приїхав до своєї сестри ОСОБА_17 , де вони вживали спиртні напої та між ними виникла сварка, при цьому були присутні: ОСОБА_18 , неповнолітній брат ОСОБА_19 та його товариш ОСОБА_20 . В процесі сварки сестра кричала: «вбивають» та кликала на допомогу. Потім вони його зв`язали мотузками та залишили в дворі, а йому вдалось розв`язатись і він пішов на ферму. З території ферми він побачив, що під`їхав автомобіль і зрозумівши, що це працівники поліції, то сховався. Потім, коли поліцейські поїхали з господарства його сестри, він знову повернувся до будинку, де в цей час на дворі сиділи: сестра, брат, його товариш, ОСОБА_18 і почав вимагати у них телефон, спираючись на косу, що була у нього в руках, лезо якої було направлено вверх. А коли він з косою направився на вихід з подвір`я то побачив, що з кущів вибіг якийсь чоловік і крикнув, щоб він кидав косу. Оскільки на подвір`ї було темно, він не побачив, що то був працівник поліції, але здогадувався, коли почув постріл. Після першого пострілу він відступив, тримаючи в руках косу, поліцейський наближався до нього та наказував кинути косу. Потім послідував ще один постріл вгору і та ж команда кинути косу. Він знову відступив назад, але косу не кинув, і його родичі просили про це ж. Потім був третій постріл поблизу нього і поліцейський почав наближатись до нього. Четвертий постріл був, коли поліцейський знаходився від нього на відстані 6,5 м. він поранив йому ногу. Після поранення він опустився на сідниці, тримаючи в руках косу. Тоді поліцейський підбіг до нього та вихватив косу, відкинувши її в сторону. Вважає, що поліцейський застосував табельну зброю до нього незаконно.

Не зважаючи на такі пояснення обвинуваченого, його вина у вчиненні погрози вбивством, насильством відносно працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, підтверджується показаннями потерпілого, свідків наданих суду першої інстанції та іншими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_10 в суді першої інстанції пояснив, що в ніч на 12 липня 2016 року до чергового відділу поліції надійшло повідомлення про бійку в с. Шевченкове Лебединського району. На виклик виїхала оперативна група. Старшим якої був він. Спочатку вони заїхали до МТФ і побачили, що якийсь чоловік, побачивши їх, відбіг в загін ВРХ. Сторож пояснив, що то був ОСОБА_13 та показав подвір`я, де він вчинив бійку і вони поїхали туди. Там на ганку сиділи: ОСОБА_11 , ОСОБА_18 та двоє неповнолітніх хлопців, одним з яких був брат ОСОБА_21 . Вони розповіли, що ОСОБА_9 вимагав у них гроші за молоко, в хаті порозкидав всі речі, меблі, та вчинив бійку. Їм вдалося зв`язати його, але він розв`язався та втік. На обличчі ОСОБА_11 вони бачили синці та подряпини. Спочатку вони пошукали ОСОБА_9 однак не знайшли і відібравши пояснення у всіх присутніх, від`їхали від двору та під`їхали до ферми. В цей час вони почули жіночі крики: «Допоможіть, вбивають» та погрози ОСОБА_9 : «Поріжу, покошу, спалю ферму». Залишивши автомобіль неподалік ферми, вони повернулись до господарства ОСОБА_22 . Де вже був ОСОБА_9 , який продовжував голосну сварку з присутніми, тримаючи в руках косу лезом вгору. ОСОБА_11 кричала: «Допоможіть, вбивають». Тоді ОСОБА_10 побіг на подвір`я, звідки доносились нецензурна лайка та крики, та, тримаючи в руках пістолет, наказав ОСОБА_9 кинути косу, бо буде стріляти, але той не виконав його вимоги та повернувся в його сторону з косою, лезо якої було направлено до нього. Побачивши реальну загрозу своєму життю, ОСОБА_23 зробив попереджувальний постріл вгору та знову наказав ОСОБА_9 кинути косу. Про це ж просили його і присутні там: сестра ОСОБА_11 , брат ОСОБА_24 та ОСОБА_18 . Оскільки ОСОБА_9 не реагував на їхні вимоги та продовжував рухатись в його сторону, на відстані 2 м. він зробив третій постріл, направивши його на ноги обвинуваченого, але той продовжував тримати косу, намагаючись вийти на вулицю. Коли ОСОБА_9 був від нього на відстані 1 м. та різко повернувся до нього з направленим в його сторону лезом коси, він зробив четвертий постріл та поранив йому ліву ногу, від чого ОСОБА_25 упав на сідниці, не випускаючи з рук косу. Тоді він підбіг до нього, вирвав з його рук косу та відкинув її в сторону на безпечну відстань, та перев`язав йому рани, намагаючись зупинити кров. Потім про обстановку доповів черговому райвідділу поліції та попросив викликати швидку допомогу, яка приїхала хвилин через 20.

Ці покази потерпілий підтвердив і в ході проведення слідчого експерименту, що підтверджується наявними в матеріалах провадження протоколах проведення слідчих експериментів від 12.07.2016 року (а.с. 78-80) та від 14.07.2016 року (а.с. 87-93) з фототаблицями до них з участю потерпілого ОСОБА_10 .

Крім особистих показів показання потерпілого ОСОБА_10 підтверджуються показаннями свідків та іншими доказами.

Зокрема свідок ОСОБА_11 сестра обвинуваченого в судовому засіданні показала, що 11 липня 2016 року до неї в гості приїхали два брати: ОСОБА_26 та ОСОБА_24 , а також ОСОБА_20 . З братом ОСОБА_26 вони вживали спиртні напої і вона після випитого заснула. Прокинувшись від криків та бійки між братами та дізналась, що ОСОБА_26 , будучи п`яним, побив посуд в кімнаті, перевернув шафу, побив вікна та порозкидав одяг. Коли менший брат ОСОБА_24 , намагався його втихомирити, він затіяв з ним бійку. Вона теж намагалась припинити бійку, але ОСОБА_26 побив і її: у неї були синці на обличчі та руках. Тоді їй та ОСОБА_24 вдалося зв`язати ОСОБА_26 , після чого вона викликала працівників поліції, які приїхали через пів години. ОСОБА_26 до цього часу вже розв`язався та втік з будинку. Працівники поліції оглянули будинок та відібрали у всіх пояснення. На їхню пропозицію написати заяву про притягнення до відповідальності ОСОБА_26 , вона відмовилась. Після цього працівники поліції поїхали, а через деякий час, коли вона сиділа на порозі будинку, а її брат ОСОБА_24 із ОСОБА_27 та ОСОБА_18 прибирали в кімнаті, у двір зайшов ОСОБА_13 з криками та погрозами вбивством, тримаючи косу лезом до гори. Вона злякалась та почала кричати та кликати на допомогу. І на подвір`я раптом прибіг працівник поліції та наказав ОСОБА_26 кинути косу, але він не кинув. Потім знову послідувала команда кинути косу та попередження про застосування зброї. Оскільки ОСОБА_26 косу не кидав, поліцейський зробив два постріли вгору, але й після цього ОСОБА_26 не кинув косу, а, наближаючись до поліцейського, вигукнув, що повбиває всіх і поліцейського. Тоді потерпілий зробив третій постріл в землю біля ноги ОСОБА_26 і знову вимагав покинути косу. Вона та ОСОБА_16 теж просили його кинути косу, але він не кидав коси, а наближаючись до поліцейського, замахувався на нього. Після цього поліцейський вистрелив в ногу ОСОБА_26 і той впав на коліна, а потім на спину і коса в нього випала з рук. ОСОБА_10 відразу ж підбіг до ОСОБА_26 , відкинув косу в сторону і почав надавати першу медичну допомогу та викликав швидку.

Такі показання потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_28 підтверджуються і показаннями свідка ОСОБА_29 , яка пояснювала, що прийшовши з ферми до ОСОБА_11 допомагала останній прибирати в кімнаті будинку, після того як ОСОБА_9 побив посуд, вікна та порозкидав речі. В цей час вона почула крик ОСОБА_11 , що сиділа на порозі будинку, вибігла до неї та побачила ОСОБА_9 , який тримаючи в руках косу погрожував ОСОБА_11 . Вона просила останнього кинути косу та заспокоїтись, однак той не погоджувався. В цей час забіг поліцейський з пістолетом та вимагав у ОСОБА_9 кинути косу. Той не виконував вказані вимоги, тоді поліцейський зробив два попереджувальних постріли вгору та повторив попередню вимогу, через хвилину поліцейський вистрелив в землю біля ОСОБА_9 так як той замахувався на нього косою і аж потім зробив два постріли в ногу останньому. ОСОБА_9 впав на спину, поліцейський відкинув косу в сторону, почав надавати йому першу медичну допомогу після чого ОСОБА_9 забрала швидка.

Свідок ОСОБА_30 , в судовому засіданні показав, що в ніч на 12.07.2016 року був в складі оперативної групи, і разом з іншими правоохоронцями прибув за телефонним викликом до домоволодіння ОСОБА_11 в АДРЕСА_2 де було виявлено побиті вікна, посуд та перевернуті меблі. ОСОБА_31 на той час в домі не було. ОСОБА_11 та ОСОБА_19 пояснили, що ОСОБА_21 вони зв`язували після вчинення ним бійки та погрому, однак той розв`язався і втік. На обличчі та руках ОСОБА_11 були синці, і вона пояснювала, що її побив брат ОСОБА_13 . Писати заяву до правоохоронних органів про нанесення тілесних ушкоджень остання відмовилась. Він з іншими поліцейськими шукали ОСОБА_9 на фермі, не знайшли та повернулись до домоволодіння ОСОБА_11 де почули крик останньої про допомогу, першим забіг ОСОБА_10 , через декілька хвилин він з іншими почули постріли, коли забігли побачили ОСОБА_9 , що лежав на землі, поряд з ним лежала коса, ОСОБА_10 надавав медичну допомогу останньому.

Також, вина ОСОБА_9 підтверджується і показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_12 брата обвинуваченого, який дав показання аналогічні показанням ОСОБА_28 , а потім їх підтвердив і в ході слідчого експерименту від 14.07.2016 року (а.с. 94-103).

Крім особистих показань потерпілого та свідків, вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України підтверджується і іншими доказами.

Так, з протоколу огляду місця події та фото таблиць до нього від 12.07.2016 року (а.п. 54-71) вбачається наявність на ґрунтовій дорозі, що проходить до домоволодіння в АДРЕСА_2 , коси з лезом довжиною 75 см., шириною на початку 7 см. та до кінця 2 см. та плями бурого кольору розміром 35 х 13 см. Також, з протоколу вбачається порушення порядку речей в будинку та розбите у ньому вікно.

Відповідно до протоколу огляду місця події та фото таблиць до нього від 12.07.2016 року (а.с. 72-77) на території домогосподарства в АДРЕСА_2 виявлено та вилучено гільзи сірого кольору, на яких є маркування «LCW 13».

Таким чином, оскільки показання потерпілого та свідків підтверджуються і іншими доказами провадження, то суд першої інстанції обґрунтовано поклав їх в основу вироку, а невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому, оцінив як спробу уникнути відповідальності за скоєне.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції були перекручені та однобокі, то до них колегія суддів відноситься критично, оскільки вони знаходять своє спростування в звукозаписі судового засідання від 27.09.2016 (а.с. 149) з якого вбачається, що пояснення ОСОБА_9 , які він надавав в ході судового розгляду справи, збігаються з тими, що викладені судом у вироку. Разом з тим, з апеляційної скарги не вбачається жодних обґрунтувань захисника на підтвердження своїх доводів, а саме захисник не вказує в чому саме полягало викривлення судом фактичних обставин справи та яким чином воно вплинуло на прийняття рішення.

Твердження захисника про не вірний виклад в судовому рішенні пояснень потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_21 колегія суддів теж вважає безпідставними через їхню необґрунтованість з боку сторони захисту та повне спростування звукозаписом судового засідання.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними і доводи захисника в частині неповноти судового розгляду, оскільки як вбачається з матеріалів провадження судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані всі обставини справи, зокрема судом заслухано пояснення обвинуваченого, потерпілого, свідків, досліджено ряд інших доказів наявних в матеріалах кримінального провадження з наданням їм відповідної оцінки.

Твердження захисника про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає голослівними, оскільки їм захисником не надано жодного обґрунтування.

Також, колегія суддів вважає необгрунтованими посилання захисника в його апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_10 в порушення ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію», безпідставно застосував до ОСОБА_9 вогнепальну зброю, оскільки, як вбачається з наявного в матеріалах провадження висновку службового розслідування комісією ГУНП в Сумській області від 05.08.2016 року за фактом застосування табельної зброї інспектором дозвільної системи Лебединського ВП капітаном поліції ОСОБА_10 , затвердженого начальником Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_32 , дії ОСОБА_10 щодо застосування та використання табельної вогнепальної зброї 12.07.2016 року відносно ОСОБА_9 у с. Шевченкове Лебединського району Сумської області відповідають вимогам ст.ст. 18, 42, 43, 46 Закону України «Про Національну поліцію», що підтверджується висновком службового розслідування (а.с. 105-111).

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були вірно встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме умисні дії ОСОБА_9 які виразились у погрозі вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу капітана поліції ОСОБА_10 , у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків і такі дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 345 КК України.

Щодо призначеної обвинуваченому ОСОБА_9 міри покарання, то її колегія суддів вважає розумною та справедливою.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, суспільно небезпечний характер дій обвинуваченого, його характеристику з місця проживання та стан здоров`я, при цьому суд не встановив обставин, які можуть пом`якшити покарання, однак встановив обставини які його обтяжують, зокрема рецидив злочинів та скоєння даного злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без тримання його в умовах повної ізоляції від суспільства та призначив йому покарання у виді арешту, вважаючи, що саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду та вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, у виді 5 місяців арешту є законним, справедливим і сприятиме перевихованню обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну оскаржуваного вироку, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 27 грудня 2016 року відносно ОСОБА_9 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Зоригіналом згідно,

суддя Апеляційного суду

Сумської області ОСОБА_2