АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
01 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, не одружений, освіта середня, раніше судимий 23.01.2015 Оболонським районним судом м.Києва за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачуєтьсяу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5
Від обвинуваченого ОСОБА_5 надійшла апеляційна скарга на вирок Подільського районного суду міста Києва від 06.10.2016. В поданій апеляційній скарзі обвинувачений просить суд апеляційної інстанції змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання, яке за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, призначивши йому за ч.3 ст.185 КК України менш суворе покарання.
Так, вироком Подільського районного суду міста Києва від 06.10.2016 ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, остаточне покарання призначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, поглинувши покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 23.01.2015, призначивши покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 місяців позбавлення волі.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правову кваліфікацію своїх дій, ОСОБА_5 обґрунтовує подану апеляційну скаргу тим, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості вчиненого ним правопорушення та особі обвинуваченого, за своїм розміром є явно несправедливим через суворість. На переконання обвинуваченого йому призначено занадто жорстке покарання з урахуванням відсутності обставин, які обтяжують відповідальність та наявності пом`якшуючих покарання обставини.
Інших доводів апеляційна скарга обвинуваченого не містить.
Як встановлено судом першої інстанції, року, 15.05.2014 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив незакриті вікна балкону квартири АДРЕСА_3 , що на 2-му поверсі, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у квартиру.
Діючи умисно, з метою незаконного заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 заліз на балкон квартири АДРЕСА_4 та розбив скло вікна між балконом та приміщенням квартири, після чого проник у квартиру, звідки вчинив крадіжку наступних речей:
- ключ від автомобіля «КІА», який матеріальної цінності не представляє;
Крім цього, 22.06.2014, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував за адресою: АДРЕСА_5 , де побачив вікно квартири АДРЕСА_6 , після чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у квартиру. Діючи умисно, з метою незаконного заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 за допомогою заздалегідь заготовленого інструменту відтиснув вікно вказаної квартири, через яке проник у квартиру, звідки вчинив крадіжку наступних речей:
- пара золотих сережок вагою 2 грами, вартістю 1000 гривень;
- золотий ланцюжок вагою 1,5 грами, вартістю 1000 гривень;
- золотий хрестик вагою 0,7 грами, вартістю 500 гривень;
- срібний ланцюжок вагою 5 грам, вартістю 350 гривень;
- срібний кулон вагою 2 грами, вартістю 150 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на загальну суму 3000 грн. 00 коп.
Крім цього, 11.07.2014, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував за адресою: АДРЕСА_7 , де побачив незачинене вікно балкону квартири АДРЕСА_8 , після чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у квартиру. Діючи мисно, з метою незаконного заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 заліз у вікно балкону вказаної квартири і таким чином потрапив до квартири, відки вчинив крадіжку наступних речей:
- обручка із візерунком у вигляді 3 рядів цеглинок із жовтого та білого золота, вагою 5 грам, вартістю 3000 гривень;
- перстень чоловічий, з білого та жовтого золота, із камінцем, із візерунком, вагою 5 грам, вартістю 3000 гривень;
- 600 гривень готівкою, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на суму 6600 грн. 00 коп.
Крім цього, 22.07.2014, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував за адресою: АДРЕСА_9 , де побачив вікно квартири АДРЕСА_10 , після чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у квартиру. Діючи умисно, з метою незаконного заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 за допомогою заздалегідь заготовленого інструменту пошкодив раму вікна вказаної квартири та заліз у вікно і таким чином потрапив до квартири звідки вчинив крадіжку наступних речей:
- годинник наручний «Casio», з металевим корпусом, вартістю 1000 грн.;
- годинник жіночий «Seiko», з металевим корпусом, вартістю 300 грн.;
- 1000 гривень готівкою, в конверті;
- парфум чоловічий «Antonio Banderas», вартістю 500 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 , матеріальну шкоду на загальну суму 2800 грн. 00 коп.
Крім цього, 30.07.2014, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував за адресою: АДРЕСА_11 , де побачив вікно квартири АДРЕСА_12 , що знаходиться на 1-му поверсі, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у квартиру. Діючи умисно, з метою незаконного заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 за допомогою заздалегідь заготовленого інструменту віджав вікно вказаної квартири та заліз у нього і таким чином потрапив до квартири, звідки вчинив крадіжку наступних речей:
- грошові кошти в сумі 3000 гривень;
- одеколон «Ретро», вартістю 50 гривень;
- сумку для ноутбука, вартістю 70 гривень;
- секретер із 2 ножами, вартістю 650 гривень;
- золотий ланцюжок, вагою 2 грами, вартістю 2000 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 , матеріальну шкоду на загальну суму 5770 грн. 00 коп.
Крім цього, 22.08.2014, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував за адресою: АДРЕСА_13 , де побачив незачинене вікно квартири АДРЕСА_14 , що знаходиться на 2-му поверсі, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у квартиру. Діючи умисно, з метою незаконного заволодіння майном, ОСОБА_8 заліз у нього і таким чином потрапив до квартири звідки вчинив крадіжку наступних речей:
- шкіряний гаманець, вартістю 500 гривень;
- грошові кошти в сумі 1500 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 , матеріальну шкоду на загальну суму 2000 грн. 00 коп.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, який підтримав існуючу апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти наявної апеляційної скарги обвинуваченого та вважав за необхідне залишити без змін вирок суду першої інтенції, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження в межах апеляцій, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційних вимог ОСОБА_5 , з огляду на наступне.
У відповідності до правил ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції межах апеляційної скарги.
Так, оскаржуваним в частині призначення покарання вироком Подільського районного суду міста Києва від 06.10.2016 ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 ч.3 ст.185 КК України учасниками кримінального провадження не оспорюються, а тому відповідно до вимог вищевказаної норми КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються, поза як ніким не ставляться під сумнів.
При призначенні покарання ОСОБА_5 на думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався положень ст.65 КК України, і обираючи обвинуваченому міру покарання врахував характер і ступінь скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий, на шлях виправлення не став, характеризується по місцю проживання позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, та обґрунтовано визначив обвинуваченому покарання ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 2 (два) місяці, остаточно призначивши на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 2 (два) місяці, яке визначене в межах санкції інкримінованого ОСОБА_5 злочину та є співрозмірним вчиненому.
Саме таке покарання, на думку апеляційного суду, є необхідним, достатнім і справедливим для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
В свою чергу, посилання ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на наявність пом`якшуючих йому покарання обставин, які не було враховані судом першої інстанції, то колегія суддів не знаходить їх спроможними, так як апелянт ані в поданій апеляційній скарзі, ані в судовому засіданні не вказує які конкретно пом`якшуючі відповідальність обставини залишено судом поза увагою.
Отже, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , викладені в апеляційній скарзі, в ході судового розгляду існуючої апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, а призначене покарання обвинуваченому відповідає принципу індивідуалізації покарання, як і в цілому положенням ст.65 КК України.
Таким чином, враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання на меті має не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання з мотивів, вказаних в апеляційній скарзі обвинуваченого, у зв`язку з чим така апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Подільського районного суду міста Києва від 06.10.2016, яким ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі та остаточно на підставі ч.4 ст.70 КК України, визначено міру покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 місяців позбавлення волі, ? залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду міста Києва набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим який тримається під вартою в той же строк з часу вручення копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1082/2017
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_15
Суддя-доповідач ОСОБА_1