11-кп/775/277/2017(м)
220/331/17

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 10 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянина, уродженця ст. Підгорка Синюха Отрадненського району Краснодарського краю, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 18.01.2017 року Великоновосілківським районним судом за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 1190 грн., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ч.1 ст. 71, ч.3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків покарання у вигляді штрафу в сумі 1190 гривень, призначене ОСОБА_6 вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 18 січня 2017 року, виконувати самостійно.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, 22.02.2017 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, з метою викрадення чужого майна, а саме грошових коштів у ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що остання на той час знаходилась за адресою свого мешкання та має грошові кошти, шляхом вільного доступу, через хвіртку, пройшов на територію подвір`я АДРЕСА_1 , звідки через незачинені двері, пройшов до приміщення будинку, де проживає ОСОБА_8 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 .. Пройшовши до кімнати прихожої, та оглянувши приміщення, ОСОБА_6 на тумбочці виявив грошові кошти в сумі 1042 гривні. Після цього з грошовими коштами направився до виходу з приміщення будинку. В цей час, ОСОБА_8 і ОСОБА_7 увійшли до кімнати прихожої, де виявили ОСОБА_6 , який стояв біля тумби та тримав в руках грошові кошти. ОСОБА_8 спробував зупинити ОСОБА_6 , схопивши його за верхній одяг, та почав вимагати у останнього повернути грошові кошти, але ОСОБА_6 вирвався та, не реагуючи на законні вимоги ОСОБА_8 зупинитися, покинув територію будинку та подвір`я, тим самим з місця злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1042 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.3 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків приєднати невідбуте покарання у вигляді штрафу 1190 гривень за вироком Великоновосілківського районного суду від 18.01.2017 року та остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі та штрафу 1190 гривень, який, відповідно до ч.3 ст. 72 КК України, виконувати самостійно. Вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та відповідно кваліфікував дії останнього.

Суд розглянув справу у відповідності за ст. 349 КПК України.

А тому висновки суду в частині щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, являються законними обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, з - поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Виходячи з положень ч.2 ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У порушення цих вимог, суд не в повній мірі врахував те, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, але в силу ст..89 КК України являється не судимим, був засуджений до покарання у вигляді штрафу, який на даний час не сплатив та вчинив новий злочин, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, також не враховано в повній мірі обставин, що обтяжують покарання, а це вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

Вказані обставини свідчать про небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення та неможливість виправлення обвинуваченого за умови призначеного судом першої інстанції покарання.

З урахуванням вказаного, покарання за вироком суду є занадто м`яким та таким, що не відповідає тяжкості злочину й особі обвинуваченої, а тому є незаконним і підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Вирішуючи питання про призначення покарання, колегія суддів враховує тяжкість кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дані про особу обвинуваченого свідчать про те, що останній на обліку в психіатричних та наркологічних закладах не знаходиться, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, скоїв злочин маючи не зняту та не погашену судимість, офіційно не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо, не одружений.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого колегія суддів враховує щире каяття та відшкодування завданої шкоди.

Обставинами, що обтяжують покарання колегія суддів визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання, яке відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, і буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Суд вважає, що покарання у позбавлення волі буде необхідним і достатнім, внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.

Крім того колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України, оскільки він має невідбуте покарання у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень призначене за вироком Великоновосілківського районного суду від 18 січня 2017 року.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 10 квітня 2017 року відносно ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків приєднати невідбуте покарання у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень призначене за вироком Великоновосілківського районного суду від 18 січня 2017 року та остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 1190 гривень, який відповідно до ч.3 ст. 72 КК України виконувати самостійно. Строк відбуття покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_6 .

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді: