Справа № 752/3647/17
Провадження №: 1-кп/752/495/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2017 року м. Київ Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000951 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград, Одеської обл., громадянина України, працюючого на посаді продавця в ТОВ "Сільпо Фуд", не одруженого зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
Як видно з формулювання обвинувачення, ОСОБА_6 06.02.2017 року близько 15:00 год., перебував в приміщенні гіпермаркету «Ашан», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Горького (Антоновича), 176,
Переконавшись, що поряд немає працівників магазину, та скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, вирішив таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_6 взяв з прилавку наступні товари: гарнітуру РІКО, кількістю 4 шт., загальною вартістю 196,67 грн.; скребок для чищення льоду, вартістю 6,41 грн.; шкарпетки чоловічі «Primick», вартістю 16,28 грн.; а всього товару на загальну суму 219 грн. 35 коп. який поклав у праву кишеню куртки, та направилася до виходу.
Не оплативши, з викраденим товаром пройшов повз касу, проте не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений працівниками охорони.
Тобто, як зазначено в обвинувачені, ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у закінченому запмаху на таємне викрадення чужовго майна (крадіжка), але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, що не залежали від волі останнього, скоїв кримінальне праовпорушення передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

За результатами судового розгляду суд прийшов до висновку, що відносно ОСОБА_6 слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, вчинене обвинуваченим.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 винним себе не визнав. Пояснив, що з товаришем перебував в магазині «Ашан». Взяв скребок та шкарпетки, які тримав у руці. Перебуваючи на касі мав намір оплатити, але підійшла охорона, сказала, що він хотів вчинити крадіжку, завели в окрему кімнату та обшукали. Наміру красти не мав, хотів оплатити за товар. З приводу гарнітури, тобто навушників, які зазначені в обвинувальному акті, нічого сказати не може, їх не було.
Свідок ОСОБА_8 , який був заявлений стороною захисту, суду пояснив, що разом з ОСОБА_9 були в магазині «Ашан». Іван взяв скребок для льоду та шкарпетки, які тримав у руці. Він перший пройшов повз касу, оскільки не мав товару, а до ОСОБА_10 , який ще перебував на касі, підійшли охоронці, обшукали і повели в якусь кімнату. Не бачив у Івана навушників.
Як докази вчинення обвинуваченим злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, сторона обвинувачення представила свідків та письмові докази, однак суд їх до уваги не бере та відкидає з наступних підстав.
Так, свідок обвинувачення ОСОБА_11 суду показав, що пригадує, як працюючи охоронцем в «Ашан», спостерігав за обвинуваченим, який, як вів себе підозріло та у нього за касами виявили неоплачений товар, навушники. Не бачив, який той брав товар з прилавку. Не може згадати, як встановлювали, що товар викрадений, а не є власністю особи.
Свідок обвинувачення ОСОБА_12 , суду показав, що працюючи в «Ашані» охоронцем стояв на касі. Йому зателефонував ОСОБА_13 і сказав, що в хлопця є навушники, описав його зовнішність і показав біля каси. За касами виявив, що в чеку хлопця, який є обвинуваченим, немає відмітки про оплату навушників. Пізніше виявили також у хлопця неоплачені носки і скребок. Товар був з їх магазину, але штрих кодів не було.
Як вважає суд, по суті показання зазначених свідків не є прямими, достатніми та переконливими доказами того, що обвинувачений мав умисел та робив спробу вчинити крадіжку товару, перерахованого у обвинуваченні. Більше того, з показань зазначених свідків не можливо з достатньою повнотою встановити, де та в який спосіб був затриманий обвинувачений, як і де саме у нього було виявлено неоплачений товар. Надані матеріали не містять також чеку, про який в своїх свідченням відмічали свідки, в якому нібито не було відмічено оплату виявленого товару, а також відеозапису з камер спостереження, з якого можливо би було встановити обставини та місце затримання ОСОБА_14 .
Як доказ стороною обвинувачення в розпорядження суду також було надано протокол огляду місця події, однак суд відкидає його і до уваги не бере. Так, як видно з змісту протоколу, який складений 06.02.2017 року у період з 18.20 по 18.35 год. в ньому лише зазначено, що в кімнаті на лаві сидить ОСОБА_6 а на столі гарнітура «Ріко» 4 шт., скребок, шкарпетки, однак, як перераховані предмети там опинилися, звідки і в кого вилучалися і чи мають описані предмети відношення до обвинуваченого, не зрозуміло.
Слід також зазначити, що в протоколі відмічено про передачу цього ж числа товару на зберігання представнику «Ашан» під розписку.
В той же час, в розпорядження суду прокурором надано постанову від 08.02.2017 року про визнання вилученого 07.02.2017 року оглядом місця події товару, зокрема гарнітуру, шкарпеток та скребка, речовим доказами і про чергову їх передачу на зберігання, що по суті не відповідає дійсності, оскільки матеріали не містять протоколу огляду від зазначеної в постанові дати.
Суд також бере до уваги та вважає слушними і обґрунтованими доводи сторони захисту з приводу того, що по відношенню до ОСОБА_6 було по суті проведено затримання та обшук, однак процесуальні документи, згідно вимог ст. 207-213 КПК України, з цього приводу не оформлялися, протокол затримання не складався, права особі, в тому числі право на захист, не роз`яснювалися, що суд розцінює як істотне порушення прав людини і основоположних свобод, яке полягає в порушенні права на захист, а подальші докази, згідно вимог ст. 87 КПК України, визнає недопустимими.
На користь того, що ОСОБА_6 був в дійсності затриманий уповноваженими особами, свідчить також рапорт поліцейських ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , де відмічено, що вони прибули на виклик в «Ашан» та на місці було затримано ОСОБА_6 .
Суд також погоджується з стороною захисту на предмет того, що під час досудового розслідування не було з достатньою повнотою встановлено вартість товару, який є предметом злочину, враховуючи що відповідно до вимог ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язані звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, однак матеріали такого висновку не містять.
Аналіз наданих стороною обвинувачення доказів, з врахування показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_17 , а також доводів сторони захисту, свідчить про відсутність достатніх та переконливих, поза розумним сумнівом доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені замаху на таємне викрадення чужого майна.
Інших, достатніх та переконливих доказів, які би підтверджували винність обвинуваченого, долучені матеріали не містять, а додаткових прокурором не надано.
Враховуючи викладене, а також що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, відносно ОСОБА_6 слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , визнати невинуватим у пред`явленному обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України та його виправдати, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.
Суддя ОСОБА_1