Справа № 453/575/16-к
№ провадження 1-кп/453/9/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

з участю прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що немає судимості,

та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою спеціальною освітою, раніше судимого, а саме 24 травня 2013 року Воловецьким районним судом Закарпатської області за ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України на 5 років позбавлення волі, покарання відбув повністю,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , 14 квітня 2016 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, прийшли до житлового будинку ОСОБА_7 , що у АДРЕСА_2 , де попередньо розпивали спиртні напої. Перебуваючи в кімнаті будинку у ОСОБА_5 , на грунті особистих неприязних відносин, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , який лежав на ліжку. Підійшовши до останнього ОСОБА_5 умисно наніс йому декілька ударів кулаком по обличчю. Тоді ОСОБА_7 ногою відштовхнув від себе ОСОБА_5 та піднявся з ліжка. В цей час у ОСОБА_6 , на грунті особистих неприязних відносин, виник раптовий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 і він умисно наніс йому удар рукою в праву поперекову ділянку спини, та ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, рукою умисно наніс удар по грудній клітці ОСОБА_7 , від чого той впав на підлогу і втратив свідомість приблизно на 2 хвилини. Коли ОСОБА_7 , приблизно о 23 годині 40 хвилин, прийшов до тями і піднявся з підлоги, то ОСОБА_6 кулаком умисно наніс йому удар в брову з лівої сторони, від чого ОСОБА_7 знову впав на підлогу. Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 почергово почали наносити удари ногами по різних частинах тіла ОСОБА_7 . Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спричинили ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №205 від 18 квітня 2016 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно він разом із ОСОБА_6 , 14 квітня 2016 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, прийшли до житлового будинку ОСОБА_7 , що у АДРЕСА_2 , де попередньо розпивали спиртні напої. Перебуваючи в кімнаті будинку у нього, на грунті особистих неприязних відносин, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , який лежав на ліжку, та підійшовши до останнього, умисно наніс йому декілька ударів кулаком по обличчю. Тоді ОСОБА_7 ногою відштовхнув його від себе та піднявся з ліжка. В цей час ОСОБА_6 умисно наніс ОСОБА_7 удар рукою в праву поперекову ділянку спини, він у свою чергу рукою умисно наніс удар по грудній клітці ОСОБА_7 , від чого той впав на підлогу і втратив свідомість приблизно на 2 хвилини. Коли ОСОБА_7 , приблизно о 23 годині 40 хвилин, прийшов до тями і піднявся з підлоги, то ОСОБА_6 кулаком умисно наніс йому удар в брову з лівої сторони, від чого ОСОБА_7 знову впав на підлогу. Потім він та ОСОБА_6 почергово почали наносити удари ногами по різних частинах тіла ОСОБА_7 . Вину у скоєному визнає повністю, щиро розкаюється, просить суворо не карати.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно він разом із ОСОБА_5 , 14 квітня 2016 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, прийшли до житлового будинку ОСОБА_7 , що у АДРЕСА_2 , де попередньо розпивали спиртні напої. Перебуваючи в кімнаті будинку ОСОБА_5 , на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_7 декілька ударів кулаком по обличчю. Тоді ОСОБА_7 ногою відштовхнув ОСОБА_5 від себе та піднявся з ліжка. В цей час він умисно наніс ОСОБА_7 удар рукою в праву поперекову ділянку спини а ОСОБА_5 у свою чергу рукою умисно наніс удар по грудній клітці ОСОБА_7 , від чого той впав на підлогу і втратив свідомість приблизно на 2 хвилини. Коли ОСОБА_7 , приблизно о 23 годині 40 хвилин, прийшов до тями і піднявся з підлоги, то він кулаком умисно наніс йому удар в брову з лівої сторони, від чого ОСОБА_7 знову впав на підлогу. Потім він та ОСОБА_5 почергово почали наносити удари ногами по різних частинах тіла ОСОБА_7 . Вину у скоєному визнає повністю, щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 125 КК України, визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині характеризуючих обвинувачених обставин, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні ними кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії ОСОБА_5 у умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень - вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки він умисно наніс легкі тілесні ушкодження. Дії ОСОБА_6 у умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень - вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки він умисно наніс легкі тілесні ушкодження.

Обтяжуючих вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Пом`якшуючою вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному.

Обтяжуючих вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Пом`якшуючою вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному.

При визначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше судимий, покарання відбув повністю, а також той факт, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні.

При визначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше судимий, покарання відбув повністю, а також той факт, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні.

З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч.1 ст. 125 КК України, у вигляді громадських робіт.

З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч.1 ст. 125 КК України, у вигляді громадських робіт.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у вигляді 100 (сто) годин громадських робіт.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у вигляді 100 (сто) годин громадських робіт.

Копію вироку вручити обвинуваченим та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Суддя Сколівського
районного суду Львівської області ОСОБА_1