АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

31 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «Рокадатрейд», ТОВ «Євро Рейл Транс» та ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року,

за участю прокурора ОСОБА_7
представника ТОВ «Рокадатрейд»,
ТОВ «Євро Рейл Транс» адвоката ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000005 від 18.01.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, було задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучене 05.04.2017 р. у ході проведення обшуків, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09.03.2017 р. за адресою: м. Київ, Шосе Залізничне, 4, перелік якого зазначено у протоколах обшуку від 05.04.2017 р., клопотанні прокурора та резолютивній частині ухвали слідчого судді.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню, оскільки містить достатньо правових підстав для арешту майна.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції представник ТОВ «Рокадатрейд», ТОВ «Євро Рейл Транс» та ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу та доповнення до неї в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує на те, що ухвалою не встановлено жодного зв`язку між ТОВ "Рокадатрейд", ТОВ "Євро Рейл Транс", ФОП ОСОБА_5 та особами, речі та документи яких відшукувалися, як і не наведено доказом якого злочину може бути вилучене майно, яке не має жодного відношення до кримінального провадження № 0000005 від 18.01.2017 року.

Також, в апеляційній скарзі зазначається про те, що слідчим суддею не було досліджено наслідків вилучення у ТОВ "Рокадатрейд", ТОВ "Євро Рейл Транс", ФОП ОСОБА_5 фактично всіх документів, пов`язаних із здійсненням фінансово-господарської діяльності, оригіналів статутних документів, печаток, договорів, тощо.

Крім того вказує, що в тексті ухвали відсутні відомості та підстави, які б пояснювали неповідомлення власників майна про розгляд клопотання про арешт майна та необхідність такого неповідомлення з метою забезпечення арешту майна. Вважає, що позбавлення ТОВ "Рокадатрейд", ТОВ "Євро Рейл Транс", ФОП ОСОБА_5 можливості приймати участь в ході розгляду клопотання про арешт майна є грубим порушенням законних прав останніх.

Посилається також на те, що метою проведення обшуку 05.04.2017 року не було вилучення речей та документів ТОВ "Рокадатрейд", ТОВ "Євро Рейл Транс", ФОП ОСОБА_5 , а тому вилучення належного їм майна та його подальший арешт не відповідає вимогам КПК України та цілям кримінального провадження загалом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню, при цьому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу суду від 18.04.2017 року було постановлено без виклику осіб, які її оскаржують, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, СУ ФР ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000005 від 18.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що в період з січня 2015 року по жовтень 2016 року, службові особи ТОВ «Автопартнер 1» () при взаємовідносинах з ТОВ «ПТК «Материк» (), ТОВ «Фопп Груп» (), ТОВ «Сімузар» (), ТОВ «Ларком Груп» (), ТОВ «Сагро - Буд» () та ТОВ «Промоушн Трейд» () умисно ухилились від сплати податку на додану вартість у сумі 3 717 977, 70 грн., що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах.

Встановлено, що ТОВ «Автопартнер 1» мало взаємовідносини з ТОВ «ПТК «Материк» в особі директора ОСОБА_10 , який повідомив, що зареєстрував ТОВ «ПТК «Материк» за грошову винагороду, що в свою чергу має ознаки фіктивності, та діяльність якого досліджується у даному кримінальному провадженні, як діяльність направлена на вчинення фіктивного підприємництва та легалізації коштів здобутих злочинним шляхом.

Вироком Печерського районного суду міста Києва від 21.11.2016, по справі №757/52/834/16-к, засновника ТОВ «ПТК «Материк» () ОСОБА_10 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 ч. 1 ст. 358 КК України.

Як встановлено слідством, ТОВ «Автопартнер 1» отримувало замовлення від ТОВ «Формінвестгруп» та ПАТ «Укрзалізниця» щодо постачання товарів/робіт/послуг, та в подальшому здійснювало постачання товарів/робіт/послуг, які нібито замовлялись у підприємств з ознаками фіктивності, а саме: ТОВ «ПТК «Материк», ТОВ «Фопп Груп», ТОВ «Сімузар», ТОВ «Ларком Груп», ТОВ «Сагро - Буд» та ТОВ «Промоушн Трейд».

Також, ПАТ «Укрзалізниця» замовляло товари/роботи/послуги у ТОВ «Формінвестгруп», а останнє в свою чергу у ТОВ «Автопартнер 1».

В даний час встановлено, що ТОВ «Автопартнер 1» мало взаємовідносини з ТОВ «Файзер Компані» (), що в свою чергу є фіктивним підприємством так, як зареєстровано ОСОБА_11 за грошову винагороду без мети здійснення підприємницької діяльності.

Посадовими особами ТОВ «Автопартнер 1», на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, не надано оригінали документів, що свідчать про господарські операції діяльності досліджувані в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до копій первинних фінансово - господарських документів, які були вилучені у ТОВ «Автопартнер 1», зокрема товарно транспортних накладних встановлено, що ТОВ «Автопартнер 1» здійснювало замовлення у ТОВ «Фопп Груп» та ТОВ «ПТК Материк» послуги з перевезення товарно-матеріальних цінностей. В документах складених між ТОВ «Автопартнер 1» та ТОВ «Фопп Груп», ТОВ «ПТК Материк», а саме товарно - транспортних накладних вказано, що перевезення товарно - матеріальних цінностей здійснювалось відповідними водіями.

Згідно до відповідей регіональних сервісних центрів МВС України в областях встановлено, що автомобілі, що вказані в товарно - транспортних накладних між ТОВ «Автопартнер 1» та ТОВ «Фопп Груп», ТОВ «ПТК Материк» належать не вказаним підприємствам, а відповідним фізичним особам.

05.04.2017 під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.03.2017 в офісному приміщенні ТОВ «Автопартнер 1» за адресою: м. Київ, Шосе Залізничне, 4 було виявлено та вилучено речі/документи, що стосуються діяльності ТОВ «Автопартнер 1».

14.04.2017 р. прокурор Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке вилучене 05.04.2017 р. у ході проведення обшуків, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09.03.2017 р. за адресою: м. Київ, Шосе Залізничне, 4, перелік якого зазначено у протоколах обшуку від 05.04.2017 року та клопотанні прокурора.

18.04.2017 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання прокурора про накладення арешту на майно було задоволено.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому було вислухано доводи прокурора, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, враховано достатність доказів, що вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, наявність даних про можливість визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень прав власників майна та необґрунтованого обмеження прав власності не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику ТОВ «Рокадатрейд», ТОВ «Євро Рейл Транс» та ОСОБА_5 - адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000005 від 18.01.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, якою було задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучене 05.04.2017 р. у ході проведення обшуків, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09.03.2017 р. за адресою: м. Київ, Шосе Залізничне, 4, перелік якого зазначено у протоколах обшуку від 05.04.2017 р., клопотанні прокурора та резолютивній частині ухвали слідчого судді, залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Рокадатрейд», ТОВ «Євро Рейл Транс» та ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 и б а к