Справа № 760/2445/17-к
Провадження № 1-кп/760/705/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі головуючого- судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2017 за №0001066 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грушове, Краснолуцької міськради Луганської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 07.11.2016 року приблизно о 20.00 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 взяв кастет, виготовлений саморобним способом, який придбав у невстановленому досудовим слідством місці та невстановлений час, та який відноситься до контактної не клинкової холодної зброї ударно- дробильної дії, після чого, зберігаючи при собі вищевказаний кастет, для власної самооборони, незаконно, без передбаченого законом дозволу переніс на вулицю.
07.11.2016 року приблизно о 20.00 год. біля будинку № 9 по вул.. Єреванській в м.Києві обвинувачений ОСОБА_5 був зупинений працівниками поліції, які в ході огляду останнього в присутності понятих виявили та вилучили кастет, який відноситься до холодної зброї ударно- дробильної дії.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 263 КК України як носіння кастету без передбаченого законом дозволу.
31.01.2017 року між прокурором місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0001066 та підозрюваним ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного провадження обставин, ОСОБА_5 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч.2 ст. 263 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850грн..
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання заявив, що здатен виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Захисник також просив затвердити угоду про визнання винуватості від 31.01.2017 року.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 згідно із ст. 12 КК України є правопорушення невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мале місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч.2 ст.263 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами цієї угоди покарання.
Під час проведення досудового розслідування експертами Київського міського НДЕКЦГ Головного управління МВС України в м. Києві проводилась експертиза витрати на проведення якої складають 703. 68 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений винний у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставинах, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної криміналістичної експертизи у розмірі 703. 68 гривень. Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 122, 374, 474 та 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 31.01.2017 року укладену між прокурором ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України за якими призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 31.01.2017 року покарання ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..
Речові докази: металевий кастет, який зберігається в камері схову речових доказів Солом`янського УП ГУНП у м. Києві по квитанції № 0000543 знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 703.68 гривень.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду міста Києва через Солом`янський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1 .