Справа № 708/338/17
Номер провадження № 1-кп/708/35/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2017 року

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кадище Оликського району Волинської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171, ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2016 року о 15 год. 11 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи біля центрального входу до приміщення Чигиринського районного суду Черкаської області за адресою: м. Чигирин, вул. П. Дорошенка, 47, під час виниклої сварки, стоячи навпроти ОСОБА_4 та забороняючи здійснювати відеозйомку особисто його, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс їй один удар кулаком правої руки по правій руці в ділянку пальців, після чого кулаком правої руки наніс ще один удар у ліве її плече, при цьому його кулак зіскочив з плеча потерпілої та ударив в обличчя в район лівого виска, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, забитої рани правої кисті, садна лівої кисті, крововиливу лівого плеча, забою з набряком лівої скроневої ділянки, що згідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 20 грудня 2016 року о 15 год. 11 хв. він, перебуваючи біля центрального входу до приміщення Чигиринського районного суду Черкаської області за адресою: м. Чигирин, вул. П. Дорошенка, 47, умисно, протиправно, з метою перешкоджання законній професійній діяльності журналіста, в порушення вимог ст. 34 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про інформацію», ст. 26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», підійшов до ОСОБА_4 , яка згідно до виданого редакцією газети «Чигиринські вісті» наказу № 14 від 01.04.2011 року, працює на посаді редактора вказаної газети, тобто журналістом, створював перепони щодо збирання, одержання, фіксації, поширення і зберігання інформації, та в подальшому, вихопивши з рук ОСОБА_4 планшет моделі «Nexus 7», яким безпосередньо і проводилася відеозйомка, намагався видалити зафіксовану інформацію, чим перешкодив професійній діяльності журналіста.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений вину свою в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та пояснив суду, що того дня було призначено до розгляду цивільну справу, учасником якої була потерпіла, і він прийшов підтримати своїх однодумців.

Він є спортсменом і не може зрозуміти, як міг нанести одночасно три удари.

В камері він також не розбирається.

А тому вважає, що справу сфальсифіковано і обвинувачення ґрунтується на неправдивих показах свідків.

Потерпіла нічого важливого не знімала, а лише його і він мав намір затулити планшет, щоб вона його не знімала, захищаючи свої права.

Потерпіла не здійснювала того дня своїх прав як журналістка.

Жодних тілесних ушкоджень він їй не наносив.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення по ч. 2 ст. 125 КК України підтверджується наступними доказами:
показаннями потерпілої ОСОБА_4 про те, що вона особисто ОСОБА_5 не знімала, а він просто був в середині натовпу.

Коли надвір вийшли представники «Народної ради» і атовці, то почувся шум і сказали, що атовців б`ють. Вона вийшла надвір, представилась і почала знімати потасовку. Обвинувачений стояв в глибині кадру, швидко підбіг до неї і сказав, що він забороняє його знімати. Після цього ударив по планшету і попав по руці, а потім вдарив по плечу, в результаті чого сковзнуло по виску.

В зв`язку з цим вона була виведена з нормального фізичного стану, газету готували всім колективом, оскільки погано себе почувала, в неї крутилася голова.

А тому просить стягнути з винного витрати на лікування в сумі 640грн.89коп. та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень;

показами свідка ОСОБА_6 про те, що в той день вона перебувала в приміщенні суду і почула якісь крики на вулиці. Вона вийшла і побачила, що обвинувачений вдарив потерпілу і забрав планшет, при цьому удар був хльосткий ;
показами свідка ОСОБА_7 про те, що вони знаходились в приміщенні суду у зв`язку із судовим засіданням по справі за позовом ГО «Народна рада» до газети «Чигиринські вісті». Вони сиділи в холі суду, коли почули крики, лайку, через що всі пішли надвір. Вийшовши на поріг, побачили, що між атовцями і членами громадської організації виникла сварка. З ними вийшла і потерпіла, яка сказала, що вона редактор і буде знімати. В цей час обвинувачений вдарив ОСОБА_4 і вирвав планшет.
Після цього всі попадали в кущі;
показами свідка ОСОБА_8 про те, що в грудні місяці він знаходився біля суду, оскільки розглядався цивільний позов «Народної ради» до газети «Чигиринські вісті» про захист честі, гідності та ділової репутації. Він стояв на ганку суду, де перебували й інші члени «Народної ради». В цей час вийшла представник відповідача ОСОБА_4 з планшетом і почала робити зйомку. Осторонь від них стояв обвинувачений, а потім він побачив як той направився в бік потерпілої зі словами , що вона не має права його знімати. Хтось вискочив з натовпу і зробив йому підніжку, внаслідок чого обвинувачений впав в бік потерпілої;
показами свідка ОСОБА_9 про те, що коли вони знаходилися на вулиці, то ОСОБА_4 почала знімати присутніх, на що обвинувачений сказав, що вона не буде його знімати, але потерпіла продовжила зйомку і він закрив рукою планшет, при цьому ніяких травм їй не завдавав;
показами свідка ОСОБА_10 про те, що 20 грудня вона була в суді і розмовляла з учасниками АТО. Потім вийшли надвір і вона бачила, що з`явився
ОСОБА_11 цей час вийшла потерпіла з групою людей і почали йти на обвинуваченого. Вони почали протестувати, що потерпіла наводить на них планшет, але ОСОБА_12 стояла на сходах і продовжувала їх знімати. ОСОБА_13 протягнув руку до планшету, сказавши, що вона не має права його знімати і в цей час двоє хлопців збили його з ніг. Обвинувачений ударів потерпілій не наносив;
показами свідка ОСОБА_14 про те, що вони стояли групою з членами «Народної ради». ОСОБА_15 між ними та атовцями була словесна перепалка.
Коли почалася зйомка, то ОСОБА_16 і ОСОБА_17 попросили їх не знімати, на що була категорична відмова. Тоді ОСОБА_13 закрив планшет рукою і в цей час він побачив як той падає;
показами свідка ОСОБА_18 про те, що він стояв та розмовляв з атовцями і в цей час вибігла потерпіла та почала знімати їх на відео, при цьому не повідомила, хто вона і чому проводить зйомку. На це прореагував ОСОБА_13 , сказавши, щоб вона його не знімала, хотів закрити планшет, але підбігли чотири чоловіка і потягнули його в кущі самшиту;
показами свідка ОСОБА_19 про те, що 20 грудня вони приїхали до суду по справі і чекали на засідання, перебуваючи в холі.
Коли почули надворі крики, то вийшли, при цьому потерпіла сказала, що вона представник преси і знімає, піднявши планшет. Крім того на ній був бейджик. До потерпілої підійшов якийсь чоловік та став їй щось говорити, а потім вдарив її в плече та вирвав планшет. Коли він сходив з порогу, то впав в кущі. Потім стали забирати планшет і сказали, що він не працює;
показами свідка ОСОБА_20 про те, що він спочатку сидів в приміщенні суду, а потім вийшов на вулицю. Коли потерпіла вийшла надвір, то сказала, що знімає. В цей час вибіг обвинувачений і заявив, щоб вона не знімала його і стерла запис. Після цього він бачив, як обвинувачений відбирав планшет ;
показами свідка ОСОБА_21 про те, що 20 грудня на 15год. було призначено судове засідання по розгляду справи за позовом Народної ради до газети «Чигиринські вісті» про захист честі, гідності та ділової репутації.
Вона та редактор газети ОСОБА_4 з`явилися до суду на попереднє судове засідання, на яке також прибули представник позивача ОСОБА_22 та ОСОБА_9 , але через відсутність необхідних документів для участі в справі ОСОБА_4 та ОСОБА_9 були видалені із залу засідань.
Під час судового засідання до зали засідань зайшов розпорядник і вони почули крики та вигуки: атовці, б`ють, і головуюча дала розпорядження про виклик працівників поліції.
Після засідання вона підійшла до потерпілої та запитала, що сталося і виявилося, що її на ганку суду побили і забрали планшет, не давши їй знімати . Потерпілій було погано, її нудило, але вона відмовилась іти до лікарні, посилаючись на те, що їй можливо покращає.
Оскільки наступного дня їй не стало краще, то вона звернулася до лікарні за медичною допомогою, а потім поїхала на судмедекспертизу. ЇЇ моральний стан після того став більш пригніченим, подавленим;
показами свідка ОСОБА_23 про те, що йому потрібно було зустрітися з ОСОБА_24 , який знаходився в суді. Він під`їхав до суду і стояв розмовляв з ним, коли до нього підійшли ОСОБА_25 і ОСОБА_16 та почали говорити, чого він сюди приїхав. Він не хотів вступати в конфлікт і вийшов надвір. Під час розмови з хлопцями він побачив потерпілу , яка стояла на східцях, а обвинувачений підскочив до неї, вдарив її і вихватив планшет;
показами свідка ОСОБА_26 про те, що 22 грудня він зайшов до редактора газети і попросив її допомогти знайти спонсора для поїздки спортсменів на чемпіонат світу, але вона відмовила, пославшись на те, що зараз працює не на державній основі, а приватно, при цьому потерпіла мала нормальний вигляд;
показами експерта ОСОБА_27 про те, що під час огляду потерпілої були зафіксовані ті тілесні ушкодження, які зазначені у висновку, при цьому вони не могли виникнути при її падінні з висоти власного росту.
Давність їх нанесення відповідає часу, вказаному в постанові слідчого.
Рана правої кисті була свіжою, в області виска в неї був травматичний набряк, а крововилив плеча міг бути наслідком його стиснення.
Відмічена неврологом симптоматика відповідає струсу головного мозку, до якого міг призвести і один удар рукою, залежно від його сили.
даними протоколу огляду предмета від 22.02.2017 року з фототаблицею , з якого вбачається, що Чигиринським районним судом надано диск CD-R PATRON 700 Mb із камери відео спостереження (а.п.131-133, т.1);

даними протоколу огляду предмета від 14.03.2017 року з фототаблицею , з якого вбачається, що ОСОБА_4 надано диск DVD+R RW із відеозаписом подій, що відбувалися 20.12.2016 року біля приміщення Чигиринського районного суду (а.п.36-137, т.1);

оглянутими в судовому засіданні дисками CD-R PATRON 700 Mb та DVD+R RW з відеозаписами подій, що відбувалися 20.12.2016 року біля приміщення Чигиринського районного суду, з яких вбачається, що між потерпілою та обвинуваченим відбулася сутичка під час намагання останнім відібрати в потерпілої планшет (а.п.135, 139, т.1);
даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_4 від 04.01.2017 року, яка відтворила обставини проведення нею відеозйомки на планшет та заподіяння їй обвинуваченим тілесних ушкоджень (а.п.150-155, т.1);

даними висновку судово-медичної експертизи № 02-01/2517 від 24.02.2017 року, згідно до якого потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, забитої рани правої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та садна лівої кисті, крововиливів лівого плеча, забою з набряком лівої скроневої ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів і по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.п.161-162, т.1);

даними висновку додаткової судово-медичної експертизи № 02-01/336 від 02.03.2017 року, згідно до якого потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, забитої рани правої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та садна лівої кисті, крововиливів лівого плеча, забою з набряком лівої скроневої ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, де виникнення вищезазначених тілесних ушкоджень у потерпілої внаслідок одного удару рукою або внаслідок падіння з висоти власного зросту на площину є малоймовірним (а.п.184-185, т.1).

Оцінюючи докази в їх сукупності шляхом повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_5 в заподіянні потерпілій тілесних ушкоджень знайшло своє підтвердження і кваліфікує дані дії обвинуваченого по ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, при цьому суд вважає необхідним виключити з даного обвинувачення посилання на те, що вказані тілесні ушкодження були завдані потерпілій під час перешкоджання професійній діяльності журналіста ОСОБА_4 , яка згідно до виданого редакцією газети «Чигиринські вісті» наказу № 14 від 01.04.2011 року, працює на посаді редактора вказаної газети, та яка в той момент виконувала редакційне завдання щодо фіксації подій з метою подальшого їх висвітлення.

Показання обвинуваченого в частині того, що він не наносив потерпілій тілесних ушкоджень спростовуються показами самої потерпілої, яка підтвердила, що ОСОБА_5 ударив її спочатку по руці, а потім по плечу та в область скроневої частини голови, що відповідає даним висновку судово-медичної експертизи від 24.02.2017 року (а.п.161-162, т.1) про наявність у неї травми голови зі струсом головного мозку, забитої рани правої кисті, крововиливу лівого плеча, забою з набряком лівої скроневої ділянки, та показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_23 про те, що вони бачили як ОСОБА_5 , забираючи у ОСОБА_4 планшет, наносив їй удари у плече та обличчя, а згідно до даних висновку додаткової судово-медичної експертизи № 02-01/336 від 02.03.2017 року (а.п.184-185, т.1) виникнення вищезазначених тілесних ушкоджень у потерпілої внаслідок одного удару рукою або внаслідок падіння з висоти власного зросту на площину є малоймовірним.
Доводи обвинуваченого, що він не наносив потерпілій тілесних ушкоджень, також заперечуються оглянутими в судовому засіданні відеозаписом з камери відеоспостереження Чигиринського районного суду та відеозаписом з планшета потерпілої ОСОБА_4 , де чітко видно, що обвинувачений підбіг до потерпілої і між ними сталася сутичка.
Покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_18 в частині того, що обвинувачений не наносив ударів потерпілій спростовуються, як показами інших свідків, так і наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.
А тому невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину по ч. 2 ст. 125 КК України суд розцінює як його бажання уникнути відповідальності за вчинення даного кримінального правопорушення.

Разом з тим суд також, оцінюючи докази в їх сукупності шляхом повного, об`єктивного та всебічного дослідження вважає, що обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.171 КК України не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні з наступних підстав.
Як вбачається з книги наказів по редакції газети «Чигиринські вісті», ОСОБА_4 наказом № 14 від 01.04.2011 року затверджена та прийнята на посаду редактора газети «Чигиринські вісті» (а.п.78-79, т.1).

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 вона в 2014 році вступила до Національної спілки журналістів України (а.п.80, т.1).
А судячи з посадової інструкції редактора газети «Чигиринські вісті», редактор газети має право вільно одержувати, використовувати і поширювати (публікувати) інформацію, відкрито здійснювати записи, в тому числі із застосуванням будь-яких технічних засобів, за винятком випадків, передбачених законом (а.п.62-66, т.1).

З журналу редакційних завдань газети «Чигиринські вісті» слідує, що 20.12.2016 року редактор ОСОБА_4 отримала редакційне завдання щодо збору та узагальнення інформації для висвітлення судового процесу за позовом ГО «Чигиринська народна рада» до редакції газети «Чигиринські вісті» (а.п.88-90, т.1).

Отже, ОСОБА_4 мала редакційне завдання для висвітлення судового процесу за позовом ГО «Чигиринська народна рада» до редакції газети «Чигиринські вісті», хоча з показів свідка ОСОБА_21 випливає, що вони з ОСОБА_4 прийшли на попереднє судове засідання як представники відповідача.
Виходячи з цього, завдання на відеозйомку того, що відбувалося поза судовим процесом, у тому числі й на відеозйомку ОСОБА_5 , як фізичну особу, чи інших осіб, що зібралися біля будівлі суду, у неї не було.
Основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч.1 ст. 171 КК України, є встановлений порядок здійснення законної професійної діяльності журналістів.
Так, об`єктивна сторона даного злочину виявляється в діях, які спрямовані на перешкоджання законній професійній діяльності журналістів. Дії, що перешкоджають законній професійній діяльності журналістів, містять об`єктивну сторону даного злочину у випадках, якщо перешкоджання здійснювалось шляхом примушування журналістів до поширення або відмови від поширення інформації. Із суб`єктивної сторони, вказаний злочин характеризується прямим умислом. Винний, при цьому, повинен усвідомлювати, що своїми діями перешкоджає законній діяльності журналіста, передбачає суспільно небезпечні наслідки таких дій і бажає їх вчинити.
В судовому засіданні встановлено з показів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_23 , що ОСОБА_5 заперечував проти того, щоб потерпіла його знімала і, оскільки остання на його прохання не відреагувала та продовжила відеозйомку, відібрав у неї планшет, за допомогою якого вона здійснювала дану відеозйомку.
Таким чином, зі свідчень як обвинуваченого, так і потерпілої та вищевказаних свідків жодним чином не слідує, що ОСОБА_5 за даних обставин усвідомлював, що своїми діями перешкоджає законній професійній діяльності журналіста та передбачав суспільно небезпечні наслідки таких дій і бажав їх настання.
У відповідності до рішення Конституційного суду України №2-рп/2012, інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною, збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У Резолюціях № 1165(1998) «Право на приватність» та № 428 (1970) «Щодо Декларації про засоби масової інформації та права людини» Асамблея Ради Європи наголосила, що право на приватність повинно захищати приватне життя особи не лише від втручання влади, але й від подібних дій з боку інших осіб, у тому числі засобів масової інформації.
А відповідно до ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.
При цьому, відповідно до положень цієї статті захист інтересів фізичної особи при проведенні фото-, кіно-, теле- та відеозйомки, який передбачений даною статтею, є суттєвою гарантією реалізації багатьох особистих немайнових прав. Під поняттям «фото-, кіно-, теле- та відеозйомка» слід розуміти процес фіксації фактів на відповідний фото-, кіно-, теле,- чи відеоносій. Оскільки процес відповідної зйомки може суттєво порушувати певні особисті немайнові права фізичної особи, то законодавець визначає, що фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле,- чи відеоплівку лише за її згодою. В окремих випадках згода особи на зйомку презюмується, тобто фізична особа вважається такою, що погодилась на зйомку, аж поки вона не висловить своє заперечення щодо цього. До таких випадків презумпції згоди на знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле,- чи відеоплівку відносяться зйомки, які проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. У випадку, коли фізична особа заперечила щодо її фіксації на відповідну плівку, то зйомка повинна бути припинена, а моменти з її участю вилучені.
Обвинувачений в судовому засіданні стверджував, що під час вказаних подій він заперечував виключно проти відеозйомки його особисто та вимагав у потерпілої лише про видалення фрагменту відеозапису з його зображенням.
Також потерпіла та свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_20 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 і ОСОБА_18 вказували на те, що результатом конфлікту стало те, що під час проведення відеозйомки біля будівлі суду ОСОБА_5 висловлював прохання, щоб його не знімали на відео, тобто заперечував проти відеозйомки його особисто.
Перешкоджання ж обвинуваченим в одержанні, використанні, поширенні та зберіганні потерпілою будь-якої іншої інформації з матеріалів кримінального провадження та пред`явленого обвинувачення не вбачається.
З врахуванням цього суд приходить до висновку, що під час вказаних подій обвинувачений діяв з метою захисту свого права на недоторканість приватного життя, а відеозйомка його особисто, в той час як він висловив категоричне заперечення проти цього, суперечила вимогам закону, зокрема, зазначеним вище положенням ч.1 ст. 307 ЦК України.
Крім того ОСОБА_28 , як пересічний громадянин, що не є публічною особою і не відіграє істотної ролі у суспільному житті, а його зображення не стосується інформації, яка має суспільний інтерес, має користуватися підвищеним захистом від втручання у своє приватне життя, що передбачено Резолюціями № 1165(1998), № 428 (1970) Асамблеї Ради Європи та Рекомендаціями щодо захисту приватності у роботі засобів масової інформації.
В обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_5 умисно, протиправно, з метою перешкоджання законній професійній діяльності журналіста підійшов до ОСОБА_4 , створював перепони щодо збирання, одержання, фіксації, поширення і зберігання інформації, та в подальшому, вихопивши з рук ОСОБА_4 планшет моделі «Nexus 7», яким безпосередньо і проводилася відеозйомка, намагався видалити зафіксовану інформацію, чим перешкодив професійній діяльності журналіста.
Однак стороною обвинувачення не надано жодного доказу того, що ОСОБА_5 перешкоджав потерпілій здійснювати професійну діяльність журналіста, намагаючись видалити зафіксовану інформацію та що вона не виконала редакційне завдання.
Більше того під час перегляду судом відеозаписів, в тому числі і наданих потерпілою, було встановлено, що остання здійснювала зйомку лише групи осіб, які зібралися під будівлею суду, що ніяким чином не відносилося до її редакційного завдання.
Перешкоджання незаконній професійній діяльності журналіста не утворює складу злочину, передбаченого ст. 171 КК України. Такою слід вважати, зокрема, діяльність, пов`язану із протиправним втручанням у приватне життя особи, захист якого гарантовано статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 32 Конституції України та є одним із основних принципів інформаційних відносин, передбачених ч.1 ст. 2 Закону України « Про інформацію».
А законною професійна діяльність журналістів має вважатись у разі, якщо вона здійснюється з дотриманням нормативно визначеного порядку її здійснення, тобто в межах наданих журналістам прав і покладених на них обов`язків.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках на потерпілого.
Таким чином, з огляду на викладені вище обставини суд вважає, що дії обвинуваченого не утворюють складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 171 КК України, а саме - умисне перешкоджання здійсненню журналістом законної професійної діяльності.
При призначенні покарання по ч.2 ст.125 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд теж не вбачає.

З врахуванням викладеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства і призначає йому покарання у вигляді штрафу, вважаючи недоцільним призначення покарання у вигляді громадських робіт, оскільки обвинувачений досяг пенсійного віку.

Цивільний позов потерпілої суд вважає можливим задовольнити часково та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої витрати на лікування в сумі 471,37 грн., що підтверджено документально.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному віділенні Чигиринської ЦРЛ в період з 26.12.2016 року по 28.12.2016 року з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, де отримувала лікування у вигляді препаратів Л-лізіна есцинату, фізрозчину, цитокону, магнія сульфату, гліциседу, метаклопраміду, ветінексу, а також рекомендовано цертамен, ноофен, вертінекс (а.п.27-33, т. 2).

З наданих суду квитанцій вбачається, що 27.12.2016 року нею придбано лікарських препаратів на загальну суму 403,37 грн., а 23.12.2016 року придбано рентгеноплівку на суму 68грн., що по часу відповідає періоду лікування в Чигиринській ЦРЛ (а.п. 26, т. 2).

Також суд не може взяти до уваги витрати в сумі 85,35 грн., зазначені в квитанції від 22.12.2016 року, виданій ТОВ «Чигирин-Фарм», оскільки з неї не вбачається, який саме товар або послуги надавались потерпілій та чи мають вони причинний зв`язок з отриманими нею тілесними ушкодженнями, оскільки на час звернення 21.12.2016 року до лікаря травматолога з приводу забою плеча та отриманих саден їй рекомендовано обробка ран розчином зеленки (а.п.26, т.2).

Крім того суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого витрати потерпілої на проїзд до м. Чигирина з м. Черкаси в сумі 44, 17 грн., згідно до чеку № 25115 від 23.12.2016 року, що по часу відповідає проведенню судово-медичної експертизи ОСОБА_4 .

Разом з тим суд не може взяти до уваги наданий протерпілою квиток на автобус № НОМЕР_2 , оскільки з нього не вбачається, в якому напрямку здійснювалось транспортне сполучення, не вказана дата такого відправлення та вартість проїзду, з чого неможливо встановити, чи має даний чек причинний зв`язок з отриманими потерпілою тілесними ушкодженнями (а.п.26, т.2).
Таким чином, загальна сума завданої ОСОБА_4 матеріальної шкоди складає 515,54 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із завданих потерпілій болю та моральних страждань, порушення нормального ритму її життя, з матеріального стану обвинуваченого, який є пенсіонером, а також бере до уваги обставини, за яких потерпілій були завдані тілесні ушкодження та неправомірність її дій щодо обвинуваченого, і вважає можливим стягнути з останнього моральну шкоду в розмірі 2000 гривень.

Речові докази по кримінальному провадженню два диски з відеозаписами CD-R PATRON 700 Mb та DVD+R RW марки «VERBATIM» слід залишити при матеріалах справи.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання штраф в розмірі дев`ятсот тридцяти п`яти гривень, що буде становити п`ятдесят п`ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Визнати невинним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України, і виправдати за відсутністю в його діях складу цього злочину.
Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі п`ятсот п`ятнадцять гривень 54 копійки та моральну шкоду в розмірі двох тисяч гривень.

Речові докази по кримінальному провадженню два диски з відеозаписами CD-R PATRON 700 Mb, DVD+R RW марки «VERBATIM» залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому, потерпілій та прокурору.

Головуюча