АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/147/17 Справа № 208/6175/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження №0000584 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000584 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 368 КК України повернутий прокурору у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України.

Свої висновки суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт всупереч вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, не містить чіткого формулювання обвинувачення із зазначенням часу вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а саме, не зазначено конкретний час (календарна дата, конкретний час за форматом година:хвилина) ОСОБА_7 отримав грошові кошти, підготував позитивний висновок, вніс відповідні відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку, підготував витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та у який час надав цей витяг ОСОБА_11 . Зазначена прокурором сума коштів, отриманих ОСОБА_7 «3000 гривень» не розшифрована прописом, відсутні відповідні коми, що не дає можливості визначити фактичну суму отриманих коштів.

Крім того, судом було задоволено клопотання прокурора та обрана обвинуваченому ОСОБА_7 міра запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації та фактичного мешкання: Дніпропетровська область. В обґрунтування свого рішення суд зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке може бути призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, на цей час обсяг обвинувачення не зменшився, свідки обвинувачення по справі ще не допитані, через що наявний ризик незаконного впливу на них.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурором подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати ухвалу суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадженнята призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст.ст.291, 109, 293 КПК України. В обвинувальному акті зазначені календарні дати, в які ОСОБА_7 вчинював інкриміновані йому діяння 19.07.2016 року, 20.07.2016 року, 05.08.2016 року та 08.08.2016 року, коли саме він отримав грошові кошти, підготував позитивний висновок, вніс відповідні відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку, підготував витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 05.08.2016 року та у який час надав цей витяг ОСОБА_11 08.08.2016 року. Також, зазначає, що сума «3000 гривень» розшифрована прописом «три тисячі». Суд, вказуючи на неконкретність висунутого ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачення, вийшов за межі тих питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання. Не взяті до уваги судом першої інстанції і положення ст.338 КПК України в частині надання прокурору права на зміну обвинувачення в суді.

Також, не погоджуючись з прийнятим рішенням, адвокатом подана апеляційна скарга, в якій він, не оскаржуючи зазначену ухвалу щодо повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 прокурору, просить скасувати ухвалу в частині обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу та обрати останньому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що питання про обрання запобіжного заходу в разі повернення обвинувального акту прокурору, судом не вирішується. Зазначає, що на стадії досудового слідства ОСОБА_7 вже була обрана міра запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту, яка закінчилася 07.10.2016 року, яку він не порушував і сторона обвинувачення з клопотанням про її продовження не зверталася. Ніяких ризиків, які б свідчили про наявність погрози впливати на слідство чи судовий розгляд, встановлено не було. Клопотання про обрання запобіжного заходу поступило до суду тільки 24.10.2016 року і було отримано захистом та обвинуваченим за 3 години до судового засідання, у зв`язку з чим, сторона захисту була обмеженою у підготовці обґрунтованих доказів та заперечень про відсутність таких ризиків. Крім того, судом не враховано того, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має дружину та малолітню дитину, які знаходиться на його утриманні, проживає з батьками, позитивно характеризується за місцем проживання та за колишнім місцем роботи, дотримувався умов застосування запобіжних заходів, відсутня майнова шкода від цього кримінального правопорушення, звільнився з колишнього місця роботи, не є державним службовцем та на цей час влаштувався на іншу роботу.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора такою, що підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу захисника, не підлягаючою задоволенню.
Перевіряючи доводи прокурора щодо порушення судом вимог кримінального процесуального законодавства, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

В ч.2 ст.291 КПК України викладені вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 прокурору, на думку колегії суддів, є такими, що заслуговують на увагу.
Так, згідно з п.п.5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статі (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також, розміри шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В обвинувальному акті, згідно положень кримінального процесуального закону, викладені фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та сформульовано обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим, його дії кваліфіковані за ч.3 ст.368 КК України.
Таким чином, посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст. 291 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акту, є необґрунтованими. Інших підстав для повернення обвинувального акту прокурору в ухвалі зазначено не було.
Більш того, проаналізувавши та надавши оцінку обставинам вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , суд першої інстанції не врахував, що зазначені обставини підлягають дослідженню при розгляді судом кримінального провадження та не може бути визнано достатніми підставами, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду.
Відповідно до ст.ст.338, 339, 340 КПК України прокурор уповноважений змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення або відмовитись підтримувати державне обвинувачення.

Зазначені положення норм процесуального законодавства судом першої інстанції не було враховано належним чином.

Поряд із цим, перевіряючи доводи захисника щодо порушення судом вимог кримінального процесуального законодавства, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Поряд із цим, згідно п. 3 ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме, інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом, перелік яких є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті.

Зі змісту апеляційної скарги захисника та її вимог, законність та обґрунтованість повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 прокурору для усунення недоліків адвокатом ОСОБА_8 не оскаржується, а предметом оскарження є виключно обрання відносно обвинуваченого міри запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З аналізу ст. 314 КПК України випливає, що ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акту може бути оскаржена саме з підстав незаконності та необґрунтованості рішення суду щодо його повернення, а апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у її задоволенні.

Крім того, строк дії оскаржуваної ухвали в частині обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 закінчився о 13.45 годині 25 грудня 2016 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката задоволенню не підлягає, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 - задовольнити.
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000584 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 368 КК України прокурору у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України, - скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: