Номер провадження: 11-сс/785/384/17
Номер справи місцевого суду: 504/733/16-к
Головуючий у першій інстанції Вінська
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 березня 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 32 000 гривень в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000368 від 06 березня 2017 року, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 березня 2017 року задоволено клопотання слідчого Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 05 травня 2017 року. В якості альтернативного запобіжного заходу визначено розмір застави в сумі 32 000 гривень. У разі внесення застави, на підозрюваного покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Також просить направити її підзахисного на лікування до психіатричного закладу зі звичайним наглядом в примусовому порядку, відповідно до ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2015 року.

Захисник вказує, що в протоколі про затримання підозрюваного ОСОБА_7 вказано, що він був судимий в 2015 році Суворовським районним судом м.Одеси. Однак, це не відповідає дійсності, оскільки ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2015 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації в психіатричному закладі зі звичайним наглядом в примусовому порядку. Разом з цим, по теперішній час вказана ухвала суду виконана не була, внаслідок чого підозрюваний ОСОБА_7 , який хворіє на психічну хворобу, вчинив ряд аналогічних злочинів. Захисник стверджує, що ані прокурор у судовому засіданні, а ні слідчий у своєму клопотанні не навели відомості щодо хвороби підозрюваного, внаслідок чого слідчим суддею була постановлена незаконна ухвала.

Підозрюваний ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту та вказує, що визначений розмір застави в сумі 32 000 грн. є для нього завідомо непомірним.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що він є інвалідом 3 групи, має на утриманні малолітню дитину, яка потребує його догляду та піклування.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти їх задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Положеннями ч.1 ст.194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 06 березня 2017 року о 14 год.40 хв. біля місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно з корисливих мотивів, приставив ножа до горла ОСОБА_9 , та з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я останнього заволодів мобільними телефонами потерпілого, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 06 березня 2017 року;

-протоколом огляду від 06 березня 2017 року, в ході якого за місцем мешкання ОСОБА_7 був виявлений та вилучений ніж та мобільний телефон «Samsung GN-C3322»;

-протоколом затримання ОСОБА_7 від 06 березня 2017 року, в якому зазначено, що при проведенні обшуку затриманого у ОСОБА_7 виявлений та вилучений мобільний телефон «Meizu M2 Note»;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 06 березня 2017 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06 березня 2017 року.

Апеляційний суд вважає вказані докази достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 за ч.1 ст.187 КК України.

При цьому, відповідно до ст.ст.89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності вказаних доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, передбачених ст.87 КПК України, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно із п.1 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, яка виразилась в недосліджені тих обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Частиною 1 ст.18 КК України встановлено, що суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно до частин 1 та 2 ст.19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Оскільки неосудний не може бути суб`єктом злочину, він не підлягає кримінальній відповідальності, але згідно з ч.2 ст.19 КК України до такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, які не є покаранням.

Закон передбачає такі види примусових заходів медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним, посиленим чи суворим наглядом (ст. 94 КК України).

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2015 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації в психіатричному закладі зі звичайним наглядом в примусовому порядку. Судом було встановлено, що ОСОБА_7 в даний час страждає вродженим слабоумством у вигляді розумової відсталості з вираженими поведінковими порушеннями, потребуючих уваги та застосування лікарських заходів (F70.1 по МКБ-10 психопатоподібного типу олигофреничного дефекту), внаслідок чого не міг і не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними за своїм психічним станом та постати перед слідством і судом.

Засада обов`язковості виконання судових рішень є конституційною (ст. 129 Конституції України), тісно пов`язаною із засадою доступу до правосуддя. Досягнення завдань кримінального судочинства можливе лише у тому випадку, коли учасники провадження, інші особи будуть впевнені у тому, що судове рішення буде виконане у встановлений строк, в повному обсязі і без необґрунтованих зволікань. У справі "Кайсин проти України" Європейський суд з прав людини наголосив, що правосуддя було б ілюзорним, якби не виконувались рішення суду. Умисне невиконання вироку чи ухвали суду або перешкоджання їх виконанню є кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.382 КК України.

Разом з тим, станом на теперішній час ухвала Суворовського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2015 року про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру виконана не була, внаслідок чого підозрюваний, який перебуває в стані неосудності не був госпіталізований до психіатричного закладу, та продовжив вчиняти аналогічні злочини.

При цьому прокурор під час судового засідання суду апеляційної інстанції пояснив, що органом досудового розслідування чи процесуальним керівником не було призначено судової психолого-психіатричної експертизи з метою встановлення психічного стану ОСОБА_7 .

Статтею 508 КПК України передбачені лише два види запобіжних заходів, які можуть бути застосовані до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а саме:

а) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї при обов`язковому лікарському нагляді;

б) поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку такої особи.

Статтею 410 встановлено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

В свою чергу слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на вказані обставини уваги не звернув, чим допустив неповноту судового розгляду, та застосував до ОСОБА_7 найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою, який не може бути застосований до неосудної особи.

Вказана неповнота судового розгляду перешкодила слідчому судді ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що у відповідності до положень ст.ст.407, 409, 410 є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Згідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд, скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу.

Розглядаючи по суті клопотання слідчого Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 апеляційний суд дійшов висновку про те, що воно не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 березня 2017 року скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407,409, 410, 412, 418, 419, 422, 508, 532 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 березня 2017 року, якою до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 05 травня 2017 року із визначенням розміру застави в сумі 32 000 гривень скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Резолютивну частину ухвали направити для виконання до Одеської установи виконання покарань УДПтСУ № 21 та негайно звільнити з під варти підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Звернутися до прокурора Одеської області з вимогою забезпечити виконання ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2015 року про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації в психіатричному закладі зі звичайним наглядом в примусовому порядку.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3