22.12.2016
Справа № 469/705/16-к
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року Березанський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді- ОСОБА_1
секретаря судових засідань - ОСОБА_2
обвинуваченого- ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
27.05.2016 року, приблизно о 22.45 год, точної дати не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи навпроти магазину «24 Години», який розташований за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблеве, проспект Курортний, буд. 5/3, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які виникли між ним та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розуміючи, що його діяння є незаконним та протиправним, маючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому, цілеспрямовано завдав одного удару кулаком лівої руки в область обличчя ОСОБА_5 .
Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа, яке за ступенем тяжкості відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Злочин є закінченим, і вчиненим з прямим умислом на ґрунті неприязних відносин.
Зазначені обставини підтверджуються наступними доказами.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому злочині та усі обставини вчинення злочину, визнав повністю.
Пояснив та підтвердив суду, що за обставин викладених у обвинувальному акті, він 27.05.2016 року, приблизно о 22.45 годині, перебуваючи навпроти магазину «24 Години», який розташований за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблеве, проспект Курортний, буд. 5/3, завдав одного удару кулаком лівої руки в область обличчя ОСОБА_5 на ґрунті неприязних відносин. Внаслідок удару ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи. У скоєному щиро розкаюється.
Оскільки обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, а також всі фактичні обставини вчинення злочину, за згоди всіх учасників судового провадження із запропонованим судом обсягом дослідження доказів, суд, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового провадження обставин, які ніким не оспорюються, та, переконавшись у добровільності їх позиції, роз`яснивши процесуальні наслідки такого порядку дослідження доказів, встановлені ч.3. ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
В зв`язку з цим, у відповідності з положеннями ч.3. ст.349 КПК України суд ухвалив, обсяг доказів, що підлягають дослідженню в судовому засіданні, обмежити допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що підтверджують наявність тілесних ушкоджень у потерпілого та ступінь їх тяжкості, а також дослідженням письмових доказів, що містять характеризуючі дані про особу обвинуваченого.
Крім показань обвинуваченого, його вина в інкримінованому йому злочині підтверджується також наявними в матеріалах кримінального провадження письмовими доказами.
Так, згідно Висновку експерта №946 від 06.06.2016 року (а.п.80) у гр. ОСОБА_5 були наявні ушкодження у вигляді перелому щелепи зправа, які виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки, ноги та ін., у строк та за обставин, зазначених у постанові. За ступенем тяжкості зазначені ушкодження відносяться до категорія середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я. Утворення ушкоджень при падінні з висоти власного росту виключено.
Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченого та досліджений висновок експерта, суд вважає зазначені докази належними і допустимими та такими, що підтверджують вину ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів, суд у відповідності з положеннями ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, та особу обвинуваченого, а саме, що за місцем проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно (а.п.86), раніше не судимий (а.п.84), на «Д» обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.п.87).
Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Відповідно до викладеного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.122 КК України, у виді обмеження волі.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини справи, суд дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, і вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
До початку судового розгляду у даному кримінальному провадженні прокурором заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 , у якому він просить стягнути з обвинуваченого 807,50 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 .
Вирішуючи питання чи підлягає задоволенню зазначений цивільний позов, суд виходить з наступного.
Згідно положень ч.1., ч.3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, за загальним правилом, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Як вбачається з доданої до матеріалів справи в обґрунтування цивільного позову Довідки Миколаївської обласної лікарні від 04.07.2016 року (а.п.81) загальний розмір витрат, які поніс медичний заклад на стаціонарне лікування ОСОБА_5 складає 807,50 грн.
Таким чином, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на положеннях закону, і є обґрунтованими, заявлений цивільний позов прокурора підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі ч.9 ст.100 КПК України надані суду документи зберігати при справі.
Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту проголошення вироку.
Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні задовольнити повністю.
На підставі ч.9 ст.100 КПК України надані суду документи зберігати при справі.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Березанський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: