н/п 1-кп/640/307/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючого, раніше не судимий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 15, ч. 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, суд, -
ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин.
11 травня 2016 року приблизно о 14 години 00 хвилин ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою та в групі з невстановленої в ході досудового розслідування особою, відомості щодо якої виокремлені в окреме провадження, знаходячись поблизу неогородженої території (з відсутніми засобами охорони від доступу сторонніх осіб), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , маючи спільний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи і спільного збагачення, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, намагалися таємно викрасти два металевих швелера, вартістю, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №6696 від 22.06.2016 - 540 грн. 00 коп., які належить ОСОБА_5 . Однак довести свій злочинний умисел до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі, так як були помічені сторонніми особами (сусідами), внаслідок чого ОСОБА_4 та невстановлена особа не виконали всіх дій, які вважали за необхідне для доведення злочину до кінця, оскільки ОСОБА_4 був затриманий на місці вчинення злочину, а невстановлена особа втекла з місця вчинення кримінального правопорушення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не заперечував фактичні обставини справи, не оскаржував найменування та кількість викраденого майна, пояснив що дійсно 11 травня 2016 року приблизно о 14 години разом з невстановленою особою, знаходячись поблизу неогородженої території за адресою: м. Харків, вул. Борисівська, 3, намагалися викрасти два металевих швелера, однак були помічені сторонніми особами (сусідами) та був затриманий на місці вчинення злочину, у вчиненому щиро розкаюється.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності та істинності позицій обвинуваченого та інших учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Тому, враховуючи думку прокурора, обвинуваченого, суд визнав відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження зміст цих обставин.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.2 статті 15 ч.2 статті 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому відповідно до статті 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України, враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушенні. Обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 з огляду на положення ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння, обставини по справі, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, його щире каяття, приймаючи до уваги, що він працює без офіційного працевлаштування, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину та приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції його від суспільства та вважає за можливе звільнити його від покарання з випробуванням у відповідності зі статтею 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, встановлених статтею 76 КК України.
Питання про речові докази після набрання вироком законної чинності вирішити відповідно до статті 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись статтями 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 15, ч. 2 статті 185 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді одного року трьох місяців позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо протягом встановленого судом іспитового строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до статті 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: два металевих швелера, які передані на зберігання за розпискою потерпілому - після набрання вироком законної чинності залишити за належністю у власника.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно, після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя -