АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/479/17 Справа № 177/652/17 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника третьої особи

адвоката ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року накладено арешт, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування екскаватором «Hidromek HMK 102B» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , а також на газоріжучу апаратуру, власники якої не встановлені, а саме: кисневий балон; пропановий балон; різак; дві гумові шлангами; гумові рукавички жовтого кольору; сокиру.
Прийнято рішення екскаватор передати на зберігання власнику ОСОБА_8 до закінчення досудового розслідування та судового провадження.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що вилучені з місця події екскаватор та газоріжуча апаратура, згідно ст. 98 КПК України є речовими доказами та безпосереднім знаряддям вчинення кримінального правопорушення, відносяться до тимчасово вилученого майна і використані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, та зберегло на собі його сліди. Отже, вказане майно є доказами факту та обставин, що встановлюються в кримінальному провадженні, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на майно.
В апеляційній скарзі представник третьої особи - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вказаний автомобіль.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що слідчий суддя не звернув увагу, що клопотання слідчого не відповідає вимогам КПК України, також зазначає, що при розгляді клопотання не був викликаний власник майна, а також, що в увалі не правильно зазначено місце його реєстрації. Вказує, що ОСОБА_8 з ОСОБА_9 уклав договір оренди автотранспортної техніки з водієм, у зв`язку з чим як власник техніки діяв в полі цивільно-правових відносин, не мав на меті вчинення злочину і не знав про його планування. Зазначає, що вказаний екскаватор використовується ОСОБА_8 в підприємницькій діяльності, а заборона його використання, відчуження та розпорядження безпосередньо впливає на обмеження та зупинку його підприємницької діяльності, порушує його права та завдає неправомірної шкоди.
Заслухавши суддю-доповідача, думку представника третьої особи щодо майна якого вирішується питання про арешт майна, який підтримав апеляційну скаргу та, з підстав зазначених в скарзі, просив її задовольнити, думку прокурора та пояснення слідчого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її необґрунтованість і просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано належним чином.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що вказаний екскаватор належить ОСОБА_8 , був використаний як наряддя вчинення злочину, що підтверджується матеріалами доданими до клопотання, тому відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що згідно п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для арешту майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 170, пунктів 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (ст. 170), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
З огляду на те, що вказаний екскаватор переданий на відповідальне зберігання його власнику, апеляційний суд приходить до висновку про дотримання слідчим суддею вимог п. п. 2, 5 ч. 2 та п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України щодо врахування ним можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумності та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також щодо визначення порядку виконання ухвали.
Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
З огляду на невеликий проміжок часу проведення досудового розслідування, на даному етапі в матеріалах провадження відсутні належні докази які давали б беззаперечні підстави суду прийти до висновку про відсутність необхідності в накладенні арешту на вказаний автомобіль. При цьому, якщо в подальшому відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження або в обмеженні права користування чи відчуження вказаним майном, а так само і порушення органом досудового розслідування принципу розумних строків, третя особа або її представник може звернутись до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування не встановлено, а відповідні доводи представника ОСОБА_6 не можуть бути задоволені.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу представника третьої особи адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року про арешт екскаватора «Hidromek HMK 102B» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3