Справа № 739/1266/17
Провадження № 1-в/739/49/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" серпня 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника УВП ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку суду у відповідність до закону та звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотання про приведення вироку у відповідність до закону та звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання вироку.

Своє клопотання засуджений мотивує тим, що він на даний час утримується в УВП №31 без достатніх для цього підстав та з порушенням порядку встановленого законом, оскільки вирок, яким його було засуджено, не був звернутий до виконання розпорядженням суду, в порушення положень статті 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) (1960 року) та статті 535 КПК України (2012 року). При цьому, з часу набрання вироком законної сили, а саме з 29 січня 2002 року, минуло понад п`ятнадцять років, що свідчить про закінчення строку давності виконання вироку, встановленого статтею 49 Кримінального кодексу України (далі - КК України) (1960 року). Водночас він протягом вказаного строку від відбування покарання не ухилявся і жодного нового злочину не вчинив. Також засуджений подав доповнення до клопотання в якому вказує, що санкція статті 93 КК України (1960 року), якою передбачено відповідальність за вчинені ним злочини, мала декілька редакцій і якщо до 29 грудня 1999 року максимальним покаранням за вчинення вказаного злочину була смертна кара, то у період 29 грудня 1999 року до 04 квітня 2000 року максимальним покаранням було позбавлення волі на строк до 15 років, а після 04 квітня 2000 року було передбачено максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі. Відповідно на думку засудженого при винесенні вироку суд мав празничити покарання не більше 15 років позбавлення волі.

У судовому засіданні засуджений своє клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених в клопотанні.

Захисник засудженого висловився за задоволення клопотання, оскільки розпорядження про звернення вироку до виконання у матеріалах особової справи засудженого відсутнє, відповідно вирок щодо засудженого не був звернутий до виконання, при цьому строк виконання вироку на даний час сплинув.

Представник Новгород-Сіверської УВП №31 у вирішенні клопотання поклався на розсуд суду та пояснив, що в особовій справі засудженого ОСОБА_4 відсутнє розпорядження про виконання вироку, при цьому до Апеляційного суду Львівської області, який його виніс, направлялися запити про надання копії розпорядження, які залишилися без відповіді.

Прокурор у судовому засіданні висловилася проти задоволення клопотання, мотивуючи це тим, що відсутність розпорядження суду про виконання вироку є лише процедурним порушенням порядку звернення вироку до виконання і не може бути підставою для звільнення засудженого від відбування покарання.

Заслухавши пояснення засудженого, представника установи виконання покарань, думку захисника та прокурора, дослідивши особову справу засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 10 вересня 2001 року вироком Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених статтею 17, пунктами «г», «ж» статті 93, пунктами «г», «ж» статті 93, частиною першою статті 222, частиною першою статті 223 КК Укарїни (1960 року), та із застосуванням статті 42 КК України (1960 року) призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалою Верховного Суду України від 29 січня 2002 року вирок Апеляційного суду Львівської області від 10 вересня 2001 року залишено без змін.

Згідно статті401 КПК України (1960 р.) (чинного на час винесення вироку) вирок місцевого суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій, а вирок апеляційного суду - після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі апеляцій, касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи відповідно апеляційною чи касаційною інстанцією.
Відповідно до частини другої статті 404 КПК України (1960 року) (чинного на час винесення вироку) суд разом з своїм розпорядженням про виконання обвинувального вироку надсилає копію вироку тому органу, на який покладено обов`язок виконати вирок.

Пунктом 4 частини першої статті 49 КК України (1960 року) передбачалося, що обвинувальний вирок не виконується, якщо його не було виконано в такі строки, рахуючи з дня набрання вироком законної сили 10 років при засудженні до більш суворого покарання, ніж позбавлення волі на п`ять років. Аналогічне за своїм змістом положення закріплено у статті 80 КК України.

Аналіз наведених вище правових приписів свідчить, що головною умовою та підставою для виконання обвинувального вироку суду є набрання ним законної сили, а не наявність відповідного розпорядження суду про виконання вироку.
З особової справи засудженого ОСОБА_4 вбачається, що ній міститься вирок, що набрав законної сили і на підставі якого останній відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі. Також у вказаній особовій справі міститься рішення комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі про визначення засудженому ОСОБА_4 виду установи виконання покарань, і наряд про направлення останнього до Новгород-Сіверської УВП №31 для відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

За таких умов суд приходить до висновку, що підстави для звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку відсутні.
З приводу тверджень засудженого про те, що йому за вчинення злочинів, передбачених статтею 93 КК України (1960 року) мало бути призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, оскільки саме таке покарання було передбачене у період з 29 грудня 1999 року до 04 квітня 2000 року, суд враховує, що згідно вироку суду, яким ОСОБА_4 засуджено до довічного позбавлення волі, останній вчинив інкриміновані йому злочини 20 вересня 2000 року.

Згідно статті 6 КК України (1960 року) злочинність і караність діяння визначаються законом, який діяв під час вчинення цього діяння. Аналогічне за своїм змістом положенням закріплене у статті 4 КК України.

Як вбачається, на час вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених статті 93 КК України (1960 року), санкцією даної статті було передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Після засудження ОСОБА_4 до довічного позбавлення волі законами України про кримінальну відповідальність покарання за злочини, вчинені останнім, не пом`якшувалося.

Таким чином суд приходить до висновку, що покарання, призначене ОСОБА_4 відповідало положенням КК України, які діяли на час вчинення ним інкримінованих йому злочинів, і підстави для заміни вказаного покарання більш м`яким відсутні.

Також суд зазначає, що призначення такого виду покарання як довічне позбавлення волі відповідає Конституції України про що свідчить рішення Конституційного Суду України №1-рп/2011 від 26 січня 2011 року.

Вказане вище в сукупності свідчить, що клопотання засудженого ОСОБА_4 є необгрунтованим і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 371, 372, 393, 395, 532, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку суду у відповідність до закону та звільнення від відбування покарання відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у вказаний строк з момету отримання нею копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено о 08 год. 45 хв. 21 серпня 2017 року.