АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000518 від 25.03.2015 року за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Cлідчий суддя мотивував рішення тим, що вилучені під час обшуку речі, підпадають під ознаки визначені в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку в зв`язку з цим не вбачав наявність правових підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Так, прокурор не погоджується з висновками слідчого судді вважає, що надані слідчим матеріали містять достатньо даних, які вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, санкція статті передбачає додаткову міру покарання у вигляді конфіскації майна. На думку прокурора, слідчий суддя, під час розгляду клопотання про арешт майна, неповно з`ясував обстави, що мають значення для справи, у зв`язку з чим прийшов до хибних висновків про відсутність підстав для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно. Крім того, прокурор посилається на ті обставини, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Також, апелянт ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, вказуючи на те, що повний текст ухвали Генеральна прокуратура України отримала лише 10 жовтня 2016 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді і апеляційну скаргу та просив їх задовольнити, пояснення захисника дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги і клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Колегія суддів приймає до уваги доводи клопотання прокурора про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його з огляду на те, що повний текст оскаржуваного рішення, згідно наявної в матеріалах судового провадження розписки представником прокуратури було отримано лише 10 жовтня 2016 року.

Що стосується посилань апелянта на незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді, то колегія суддів вважає наступне.

Ухвала суду має відповідати вимогам статті ст. 370 КПК України, тобто ухвала повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції не дотримано.
Так, відмовляючи в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя послався на те, що вилучені під час обшуку речі, підпадають під ознаки визначені в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку в зв`язку з цим не вбачав наявність правових підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального.
З такими висновками колегія суддів не погоджується.
Як вбачається з клопотання про накладення арешту на майно та доданих до нього матеріалів, у провадженні слідчого відділу Генеральної прокуратури України знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000518 від 25 березня 2015 року (виділено з матеріалів кримінального провадження №0000090 від 25 березня 2014 року) за підозрою ОСОБА_11 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України.
Звертаючись з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно слідчий зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів, а також проведення слідчих дій з даним майном з метою встановлення відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051.
Дослідивши доводи клопотання слідчого та перевіривши надані матеріали, колегія суддів вважає, що вони містять необхідні дані які встановлюють належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України та клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Так, ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Таким чином, накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучені під час проведення обшуку житла ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України

На підставі оцінки доводів клопотання слідчого та доданих до нього матеріали, колегія суддів вважає, що слідчим доведена необхідність застосування арешту майна, оскільки вони дають достатні підстави вважати, що зазначене в клопотанні майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, з огляду і на те, що органами досудового розслідування зібрані вагомі докази, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за які може бути призначено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна та спеціальної конфіскації. На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження і забезпечення можливої конфіскації майна та спеціальної конфіскації, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали апеляційним судом.

Постановляючи нову ухвали, колегія суддів, з урахуванням встановлених обставин, вважає, що клопотання старшого слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000051, а саме: книга «Псалтирь»; ікона «Господь Вседержитель з святими»; ювелірні (колекційні) монети в кількості 117 шт. у футлярах; ювелірні банкноти в кількості 4 шт. у футлярах; ювелірні вироби конусоподібної форми копія Київської гривні типу ХІ ХІІІ століть в кількості 2 шт. у футлярах; виріб овальної форми (у вигляді яйця) жовтого кольору з підставкою у футлярі; механічний годинник «ULYSSE NARDIN»у футлярі, грошові кошти в сумі 4500 доларів США та 3500 грн. слід задовольнити та накласти арешт на значене майно.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 117, 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2016 року, задовольнити.
Поновити прокурору у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2016 року.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000518 від 25.03.2015 року за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000518 від 25.03.2015 року за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст. 191 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_11 , а саме: книга «Псалтирь»; ікона «Господь Вседержитель з святими»; ювелірні (колекційні) монети в кількості 117 шт. у футлярах; ювелірні банкноти в кількості 4 шт. у футлярах; ювелірні вироби конусоподібної форми копія Київської гривні типу ХІ ХІІІ століть в кількості 2 шт. у футлярах; виріб овальної форми (у вигляді яйця) жовтого кольору з підставкою у футлярі; механічний годинник «ULYSSE NARDIN»у футлярі, грошові кошти в сумі 4500 доларів США та 3500 грн.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

ОСОБА_4 ОСОБА_5

Справа № 11-сс/796/3739/2016 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїПисанець
Доповідач ОСОБА_1