Справа №127/4759/17
Провадження №1-кс/127/1867/17
03 березня 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
Згідно клопотання, солдат ОСОБА_4 , призваний на військову службу за контрактом та направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема мотопіхотна бригада, АДРЕСА_2 ).
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №254 від 01.10.2016 солдат ОСОБА_4 призначений на посаду водія 1-го автомобільного відділення підвозу боєприпасів 2-го автомобільного взводу підвозу боєприпасів групи матеріального забезпечення військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу в особливий період.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
У такий спосіб, з моменту видання первинного Указу Президента України № 303 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.
Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби в умовах особливого періоду солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, 06.01.2017 командуванням військової частини-польова пошта НОМЕР_1 солдату ОСОБА_4 надано вихідні дні та дозвіл на виїзд за межі Гайсинського гарнізону у період часу з 08 год. 30 хв. 06.01.2017 по 08 год. 30 хв. 10.01.2017 терміном на 4 доби. Вихідні дні солдат ОСОБА_4 проводив за адресою місця проживання дружини, а саме: АДРЕСА_3 .
Однак, вчасно до військової частини ОСОБА_4 повернутись не збирався.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 10.01.2017 військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без поважних причин не з`явився до військової частини-польова пошта НОМЕР_1 та в період часу з 08 год. 30 хв. 10.01.2017 по 14 год. 30 хв. 23.01.2017 ухилявся від виконання службових обов`язків, перебував за адресою: АДРЕСА_3 , а вільнений час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, у т.ч. відпочивав, відпочивав, вживаючи алкогольні напої, доки близько 14 год. 30 хв. 23.01.2017 за сприяння військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 не повернувся до військової частини-польова пошта НОМЕР_1 .
Таким чином солдат ОСОБА_4 , працюючи на посаді водія 1-го автомобільного відділення підвозу боєприпасів 2-го автомобільного взводу підвозу боєприпасів групи матеріального забезпечення військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , 10.01.2017 під час особливого періоду в порушення ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без поважних причин не з`явився з наданих йому вихідних днів до військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , а вільний час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням своїх службових обов`язків до 23.01.2017, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Окрім того, 24.01.2017 військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без поважних причин самовільно залишив військову частину-польова пошта НОМЕР_1 та в період часу з 12 год. 50 хв. 24.01.2017 по 14 год. 00 хв. 02.03.2017 ухилявся від виконання службових обов`язків, перебував за адресами: АДРЕСА_3 , та в АДРЕСА_1 , а вільний час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, у т.ч. відпочивав, вживаючи алкогольні напої, доки близько 14 год. 30 хв. 02.03.2017 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 та не заявив про себе, чим повторно вчинив самовільне залишення військової частини або місця служби, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Тому, прокурор вважає, що підозрюваному ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, які визначені ст. 177 КПК України, а саме в даному випадку: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задоволити.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання.
Захисник підозрюваного в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.
Відповідно до ст. 107 ч. 1 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.
Враховуючи те, що від учасників процесуальної дії не надійшло клопотання про застосування технічних засобів фіксування розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу, тому суд вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пункт 3 ч.2 ст. 183 КПК України регламентує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Так, на час розгляду клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні, а саме показаннями свідків та іншими матеріалами справи.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, має постійне місце проживання, одружений; а також слідчий суддя враховує матеріальний стан, стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
В судовому засіданні прокурором було доведено ризики, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:
-підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років, переховувався від органів досудового рослідування, що дає підстави вважати, що останній може продовжити переховуватись від органу досудового розслідування;
-ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема останній може знищити паспорт громадянина України, військовий квиток та інші документи, які підтверджують приналежність останнього до громадянства України та проходження військової служби в Збройних Силах України.
-Крім того, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за скоєний злочин свідчить про те, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, тобто злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, за вчинення якого, передбачена санкція у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, тобто тяжкий злочин.
Таким чином, слідчий суддя переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
З огляду на викладене слідчий суддя при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, тому вважає, що підозрюваному ОСОБА_4 необхідно визначити заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 116000 (сто шістнадцять тисяч) гривень.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою.
Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 01.05.2017 року о 16.15 год.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
У разі внесення застави, на ОСОБА_4 будуть покладені наступні обов`язки:
прибувати до прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 із встановленою періодичністю;
не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, а саме: Тернопільська область, Підгаєцький район, с. Голгоча, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи.
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Якщо ОСОБА_4 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, і до останнього буде застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя