Справа № 569/5255/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.02.2017
Рiвненський мiський суд Рівненської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представників потерпілого та цивільного позивача

адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0007871 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Воронківці Старокостянтинівського району Хмельницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення у тому, що він, перебуваючи на посаді генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Технотек» (далі ТОВ «Технотек»), будучи службовою особою в силу виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій згідно Статуту товариства, 28 вересня 2012 року, перебуваючи за адресою місто Рівне, вулиця Будівельників,1-Д, діючи умисно, з корисливих мотивів, без фактичного укладення та підписання договору позики від 12 вересня 2012 року між ТОВ «Технотек» та ним як фізичною особою, отримав з каси товариства грошові кошти в сумі 7000 грн, як поворотну фінансову допомогу, без мети повернення цих коштів, зловживаючи своїм службовим становищем, заволодів ними, обернувши на свою користь, чим завдав майнової шкоди ТОВ «Технотек» на вищевказану суму.

У подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді генерального директора ТОВ «Технотек», будучи службовою особою в силу виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, 1 жовтня 2012 року, перебуваючи за адресою місто Рівне, вулиця Будівельників,1-Д, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, без фактичного укладення та підписання договору позики від 12 вересня 2012 року між ТОВ «Технотек» та ним як фізичною особою, отримав з каси товариства грошові кошти в сумі 35200 грн, як поворотну фінансову допомогу, без мети повернення цих коштів, зловживаючи своїм службовим становищем, заволодів ними, обернувши на свою користь, чим завдав майнової шкоди ТОВ «Технотек» на вищевказану суму.

У подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді генерального директора ТОВ «Технотек», будучи службовою особою в силу виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, 17 жовтня 2012 року, перебуваючи за адресою місто Рівне, вулиця Будівельників,1-Д, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, без фактичного укладення та підписання договору позики від 12 вересня 2012 року між ТОВ «Технотек» та ним як фізичною особою, отримав з каси товариства грошові кошти в сумі 25000 грн, як поворотну фінансову допомогу, без мети повернення цих коштів, зловживаючи своїм службовим становищем, заволодів ними, обернувши на свою користь, чим завдав майнової шкоди ТОВ «Технотек» на вищевказану суму.

У подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді генерального директора ТОВ «Технотек», будучи службовою особою в силу виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, 29 січня 2013 року, перебуваючи за адресою місто Рівне, вулиця Будівельників,1-Д, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, без фактичного укладення та підписання договору позики від 18 січня 2013 року між ТОВ «Технотек» та ним як фізичною особою, отримав з каси товариства грошові кошти в сумі 10000 грн, як поворотну фінансову допомогу, без мети повернення цих коштів, зловживаючи своїм службовим становищем, заволодів ними, обернувши на свою користь, чим завдав майнової шкоди ТОВ «Технотек» на вищевказану суму.

У подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді генерального директора ТОВ «Технотек», будучи службовою особою в силу виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, 4 лютого 2013 року, перебуваючи за адресою місто Рівне, вулиця Будівельників,1-Д, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, без фактичного укладення та підписання договору позики від 18 січня 2013 року між ТОВ «Технотек» та ним як фізичною особою, отримав з каси товариства грошові кошти в сумі 1300 грн, як поворотну фінансову допомогу, без мети повернення цих коштів, зловживаючи своїм службовим становищем, заволодів ними, обернувши на свою користь, чим завдав майнової шкоди ТОВ «Технотек» на вищевказану суму.

У подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді генерального директора ТОВ «Технотек», будучи службовою особою в силу виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, 20 лютого 2013 року, перебуваючи за адресою місто Рівне, вулиця Будівельників,1-Д, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, без фактичного укладення та підписання договору позики від 18 січня 2013 року між ТОВ «Технотек» та ним як фізичною особою, отримав з каси товариства грошові кошти в сумі 80000 грн, як поворотну фінансову допомогу, без мети повернення цих коштів, зловживаючи своїм службовим становищем, заволодів ними, обернувши на свою користь, чим завдав майнової шкоди ТОВ «Технотек» на вищевказану суму.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 змінив пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення. При цьому, посилаючись на те, що під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 у час (дати), який інкриміновано, як вчинення кримінальних правопорушень, перебував поза межами території України, в новому обвинуваченні вказав, що заволодіння грошовими коштами, які інкримінувалися ОСОБА_4 як вчинені 28 вересня 2012 року, 1 жовтня 2012 року та 17 жовтня 2012 року, були вчинені ним у жовтні 2012 року (точної дати не встановлено), а заволодіння грошовими коштами, яке інкримінувалося ОСОБА_4 як вчинене 4 лютого 2013 року, було вчинене ним у лютому 2013 року (точної дати не встановлено). В решті попередньо пред`явлене обвинувачення залишено без змін.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.191 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, та за ч.3 ст.191 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненим повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та показав суду, що з 2012 року власниками ТОВ «Технотек» був призначений на посаду директора цього товариства. Був знайомий з власником товариства ОСОБА_10 . Посадової інструкції йому не доводили, оскільки її не було. Зі статутом товариства він не знайомий. Він прийняв на роботу заступником директора ОСОБА_11 , з якою раніше працював і якій довіряв. В коло її повноважень входило все, що було пов`язано з фінансами та документообігом. Головним бухгалтером товариства працював ОСОБА_12 .

Його головною задачею, як директора товариства, було збільшення обсягу виробництва і продажу продукції, у зв`язку з чим він постійно був за кордоном у відрядженнях. Ще до його приходу на роботу у ТОВ «Технотек», у товаристві постійно бралися позики, щоб поза касою у товаристві була готівка, за рахунок якої закривалися поточні ремонти, відрядження тощо. Позики зазвичай оформлялися на директора, а в подальшому закривалися коштами власника.

Всіма коштами позик розпоряджалася ОСОБА_11 , а саме, приймала рішення про їх використання. В подальшому, коли закінчувався термін позики, власник товариства ОСОБА_10 передавав кошти ОСОБА_11 і позики погашалися. Він до цього відношення не мав.

Всі фінансові рішення приймала ОСОБА_11 і якщо казала, що так буде краще, він погоджувався та лише підписував документи, щоб не порушувати бухгалтерську звітність. Документи йому на підпис давала ОСОБА_11 або бухгалтер товариства ОСОБА_13 . Він їх підписував, бо довіряв ОСОБА_11 . Багато у товаристві куплялося за готівку, про що ОСОБА_11 йому звітувала.

Договорів про поворотну фінансову допомогу не підписував і до відкриття кримінального провадження їх не бачив. Не заперечує, що підписав п`ять з шести видаткових касових ордерів про видачу поворотної фінансової допомоги, однак коштів за цими ордерами не отримував. Що писати в ордерах вказівок не давав. Стверджує, що кошти за цими ордерами (позики) були використані виключно в інтересах та на потреби товариства, а саме, на добудову біля 1000 кв.м. силами «шабашників», обслуговування обладнання, закупівлю обладнання бувшого у використанні. Коли він підписував акт прийому-передачі справ при звільненні, побачив суму заборгованості 158500 грн. ОСОБА_10 запевняв його, що всі кошти він погасить, але чи повернув, йому невідомо.

Також показав, що ніяких коштів від ТОВ «Технотек», крім заробітної плати на картку, не отримував. Не отримував і будь-яких офіційних вимог від ТОВ «Технотек» про повернення 158500 грн.

Відповідно до вимог статті 91 КПК України до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, серед іншого, відноситься подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Обвинувачений ОСОБА_4 , визнавши факти підписання ним видаткових касових ордерів на поворотну фінансову допомогу, заперечив як факти отримання ним з каси товариства грошових коштів за цими ордерами, так і факти заволодіння грошовими коштами та обернення їх на свою користь, зазначені у пред`явленому йому обвинуваченні.

В обґрунтування доведеності обвинувачення прокурор посилається на показання представника потерпілого ТОВ «Технотек» ОСОБА_6 , показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та експерта ОСОБА_14 , висновок судової почеркознавчої експертизи № 42 від 25 січня 2015 року та долучені до матеріалів кримінального провадження документи (проекти договорів позики від 12 вересня 2012 року та 18 січня 2013 року, видаткові касові ордери № 40 від 28 вересня 2012 року на суму 7000 грн, № 41 від 01 жовтня 2012 року на суму 35200 грн, № 58 від 17 жовтня 2012 року на суму 25000 грн, № 9 від 29 січня 2013 року на суму 10000 грн, № 10 від 04 лютого 2013 року на суму 1300 грн, № 14 від 20 лютого 2013 року на суму 80000 грн, виписки банківського рахунку та чекові книжки ТОВ «Технотек», акт прийому-передачі справ від 05 квітня 2013 року, акт про результати внутрішнього аудиту, статут ТОВ «Технотек», наказ про призначення ОСОБА_4 на посаду директора ТОВ «Технотек» та наказ про його звільнення з посади).

Разом з тим, пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КК України, суд визнає недоведеним.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показала, що з червня 2012 року по квітень 2013 року працювала заступником директора ТОВ «Технотек», куди її запросив ОСОБА_4 , якого вона знає з 2002 року і з яким разом працювала. Щодо отримання поворотної фінансової допомоги показала, що по чековій книжці 5-6 разів були зняті гроші, всього 158 тисяч гривень. ОСОБА_4 давав їй вказівку зняти гроші по чековій книжці, вона давала бухгалтеру відповідне розпорядження і бухгалтер чи головний бухгалтер знімали у банку готівку, яку передавали їй, а вона гроші з чековою книжкою передавала ОСОБА_4 , при цьому оформлялися видаткові касові ордери. Останній раз кошти в сумі 80000 грн ОСОБА_4 передавав головний бухгалтер ОСОБА_12 за її вказівкою. Оскільки були лише чеки, вона запропонувала ОСОБА_4 зробити договори поворотної фінансової допомоги. Вказані договори, а саме їх проекти, за її вказівкою підготував головний бухгалтер і вона передала їх ОСОБА_4 , який їх не повернув.

Що стосується видачі грошових коштів, ОСОБА_11 суду показала, що чекова книжка знаходилася у головного бухгалтера. Суму, яку необхідно було вписувати у чекову книжку, їй казав головний бухгалтер. В той же час, на запитання захисника показала, що суми по шести виплатам поворотної фінансової допомоги кожен раз їй казав ОСОБА_4 . Чи був при цьому ще хтось, не пам`ятає.

Призначення коштів у чеку писав головний бухгалтер за її розпорядженням, а вона діяла за вказівкою директора. В день отримання з банку та видачі грошових коштів оформлялися прибуткові та видаткові касові ордери, які ОСОБА_12 чи ОСОБА_13 разом з грошима передавали їй, а вона передавала директору в цей же день. У її присутності ОСОБА_4 підписував видаткові касові ордери як директор і як особа, яка отримувала кошти. При передачі коштів були тільки вона і ОСОБА_4 . Гроші ОСОБА_4 забирав собі, в видаткові та прибуткові касові ордери вона в той же день забирала та передавала у бухгалтерію. Для чого ОСОБА_4 були необхідні ці кошти, він їй не пояснював і вона не знає.

Також показала, що ОСОБА_4 часто, особливо у кінці 2012 року, був у відрядженнях.

Як показав допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , з березня 2012 року він працює головним бухгалтером ТОВ «Технотек». Фінансовою діяльністю товариства займалась переважно заступник директора ОСОБА_11 і по фінансовим питанням з директором ОСОБА_4 він практично не спілкувався.

Щодо обставин інкримінованих ОСОБА_4 злочинів показав, що ОСОБА_11 давала йому вказівки підготувати документи та отримати кошти в банку. Після отримання коштів оформлялися видаткові касові ордери про надання поворотної фінансової допомоги, які він підписував як головний бухгалтер, а ОСОБА_13 як касир. Ціль фінансової допомоги йому невідома. Кошти в руки він передавав ОСОБА_11 з видатковими касовими ордерами, підписаними ним та ОСОБА_13 . Після цього ОСОБА_11 в той же день повертала видаткові касові ордери з усіма підписами. Він не пригадує, щоб передавав ОСОБА_4 кошти, оскільки всі кошти ОСОБА_4 передавала ОСОБА_11 .

Чекова книжка знаходилася у нього в сейфі і заповнювалася тим, хто брав гроші у банку. Для ОСОБА_4 цілі та суму, яку треба видати, завжди вказувала ОСОБА_11 . Після оприбуткування отриманих у банку коштів ОСОБА_13 по його вказівці оформляла видатковий касовий ордер. Суму до видачі ОСОБА_4 вказувала ОСОБА_11 .

Також показав, що за вказівкою ОСОБА_11 підготував два чи три тексти договорів між ТОВ «Технотек» та ОСОБА_4 , які передав ОСОБА_11 , щоб та підписала їх у директора. Наскільки йому відомо, ОСОБА_4 їх так і не підписав. Визнає, що не мав права підписувати видаткові касові ордери на видачу фінансової допомоги, оскільки знав, що відповідні договори ОСОБА_4 не підписані. Визнає і порушення пункту 3.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, відповідно до якого видачу готівки касир проводить тільки особі, зазначеній у видатковому касовому ордері або видатковій відомості.
З показань допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 слідує, що з березня 2008 року вона працює бухгалтером ТОВ «Технотек» та виконує обов`язки касира. У своїй роботі керується вказівками головного бухгалтера. З ОСОБА_11 по фінансових питаннях не спілкувалася. Знала, що головний бухгалтер готував договір про поворотну фінансову допомогу, але самого договору не бачила. Як зазначила свідок, договори про поворотну фінансову допомогу укладалися і до ОСОБА_4 , і після нього. Отримана за цими договорами готівка використовувалася на відрядження та господарські потреби. Щодо оформлення видаткових касових ордерів, які є предметом дослідження по справі, обставин не пам`ятає. Разом з тим показала, що при їх оформленні договорів про поворотну фінансову допомогу не бачила, а відомості щодо них записувала зі слів головного бухгалтера.
Як слідує з показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , працівників ТОВ «Технотек», які були безпосередньо причетні до подій, що інкримінуються стороною обвинувачення ОСОБА_4 як злочини, лише свідок ОСОБА_11 посилається на те, що саме з ініціативи ОСОБА_4 готувалися договори про поворотну фінансову допомогу, що саме ОСОБА_4 давав їй вказівку знімати кошти у банку для нього як поворотну фінансову допомогу і що саме йому вона передавала грошові кошти в дні отримання їх у банку, крім останнього випадку, коли кошти у сумі 80000 грн ОСОБА_4 передавав ОСОБА_12 , і в ті ж дні ОСОБА_4 підписував відповідні фінансові документи.
Показання свідка ОСОБА_11 суд оцінює критично, визнає їх суперечливими і такими, що протирічать сукупності інших досліджених по справі доказів, а тому як доказ обвинувачення відхиляє.
В судовому засіданні судом були досліджені видаткові касові ордери № 40 від 28 вересня 2012 року на суму 7000 грн, № 41 від 01 жовтня 2012 року на суму 35200 грн, № 58 від 17 жовтня 2012 року на суму 25000 грн, № 9 від 29 січня 2013 року на суму 10000 грн, № 10 від 04 лютого 2013 року на суму 1300 грн, № 14 від 20 лютого 2013 року на суму 80000 грн, а також відповідні виписки банківського рахунку та чекові книжки ТОВ «Технотек».

Підписання більшості з них ОСОБА_4 не заперечив, показавши, що на прохання ОСОБА_11 , якій довіряв, підписував фінансові документи для дотримання бухгалтерської звітності.

З показань свідка ОСОБА_11 слідує, що саме у зазначені у видаткових касових ордерах дати ОСОБА_4 їх підписував та отримував від неї кошти.

Разом з тим, як слідує з дослідженої судом інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 064-21452/0/15-15 від 23 грудня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_4 в періоди з 15 по 30 вересня 2012 року, з 01 по 05 жовтня 2012 року, з 15 по 20 жовтня 2012 року та з 03 по 04 лютого 2013 року перебував за межами України.

За таких обставин, підписувати чеки на отримання готівки, видаткові касові ордери 28 вересня, 01 жовтня, 17 жовтня 2012 року та 04 лютого 2013 року, а також отримувати у вказані дні грошові кошти ОСОБА_4 фізично не міг, оскільки перебував за кордоном.

Факт передачі ОСОБА_4 80000 грн ОСОБА_12 , на який посилається ОСОБА_11 , сам ОСОБА_12 в судовому засіданні заперечив.
Згідно витягу із кримінального провадження № 0000989 від 11 квітня 2016 року, 16 лютого 2016 року за заявою ОСОБА_4 до ЄРДР внесено відомості про те, що ОСОБА_11 , яка є свідком, у судовому засіданні надає завідомо неправдиві покази, поєднані з обвинуваченням у тяжкому злочині, і Рівненським відділом поліції ГУНП в Рівненській області розпочато досудове розслідування за ч.2 ст.384 КК України.

Допитаний судом свідок захисту ОСОБА_15 суду показав, що в 2011-2013 роках працював начальником цеху ТПА ТОВ «Технотек», який випускав продукцію. Обладнання у цеху було старе і важко було знайти запасні частини та людей, які могли б це обладнання ремонтувати. Запасні частини шукав по інших підприємствах, а людей для ремонту по інтернету. Всі фінансові питання вирішував з ОСОБА_11 , оскільки ОСОБА_4 часто був у відрядженні. При необхідності писав службові записки чи доповідні, які передавав ОСОБА_11 . Готівку, при наявності отримував від ОСОБА_11 . Готівкові кошти використовувалися ним на купівлю запчастин, яка могла бути і без документального оформлення, на оплату працівникам через оформлення відряджень. Оскільки у відрядження їздив власним автомобілем, отримував від ОСОБА_11 готівкові кошти на амортизацію та пальне. Від ОСОБА_4 готівкових коштів не отримував. Зазначив, що на ремонт власного автомобіля отримував від ОСОБА_11 22000 грн. Про всі отримані ним кошти ОСОБА_11 робила записи у блокноті, а він розписувався у блокноті на своїй сторінці.
Як слідує з досліджених судом касових книг ТОВ «Технотек» на 2012 та 2013 роки, копій фінансових документів, наданих на виконання ухвал суду ПАТ «Універсал Банк» та ПАТ «ВТБ Банк», фінансові операції щодо надання поворотної фінансової допомоги здійснювалися в ТОВ «Технотек» неодноразово та не лише щодо ОСОБА_4 і в період його роботи на посаді директора товариства. Зокрема, у 2012 та 2013 роках такі операції здійснювались власником товариства ОСОБА_16 (касова книга на 2012 рік стор.21,23,25,29-34,36), ОСОБА_11 (касова книга на 2013 рік стор.46-51,55).

Показання свідка ОСОБА_15 та зазначені письмові докази підтверджують показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо використання у ТОВ «Технотек» коштів так званих поворотних фінансових допомог (позик) з метою збільшення обсягу готівкових коштів (ліміту), необхідного для оперативного вирішення потреб господарської діяльності товариства, а також щодо участі у цьому власника ТОВ «Технотек» ОСОБА_10 , що може свідчити виключно про порушення фінансової дисципліни у товаристві.

Відповідно до пункту 3.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, видачу готівки касир проводить тільки особі, зазначеній у видатковому касовому ордері або видатковій відомості.
З показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 беззаперечно слідує, що ОСОБА_4 особисто в касі грошових коштів, привласнення яких йому інкримінується, не отримував.
Допитаний у судовому засіданні представник потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_6 показав, що у період з 28 вересня 2012 року по 20 лютого 2013 року ОСОБА_4 привласнив 158500 грн. Не підписавши договорів позики від 12 вересня 2012 року на суму 80000 грн та від 18 січня 2013 року на суму 100000 грн, змусив бухгалтера і касира видати йому грошові кошти, що, на його думку, підтверджується видатковими касовими ордерами. Разом з тим показав, що йому невідомо хто особисто отримував кошти.
Показання ОСОБА_6 суд не приймає до уваги і як доказ обвинувачення відхиляє, оскільки вони є припущеннями. Посилання ОСОБА_6 на те, що ОСОБА_4 змусив бухгалтера і касира видати йому грошові кошти суд визнає надуманими, оскільки, як слідує з показань вказаних осіб, документи на видачу вказаних коштів оформлялися ними без участі та присутності ОСОБА_4 і ці кошти вони передали не ОСОБА_4 , а ОСОБА_11 .
Від допиту свідка ОСОБА_10 , одного з співвласників ТОВ «Технотек», який на теперішній час працює генеральним директором ТОВ «ТехноПром» (місто Москва Російської Федерації), прокурор у судовому засіданні відмовився.

Проекти договорів позики від 12 вересня 2012 року та 18 січня 2013 року, які ніким не підписані, не можуть бути прийняті судом до уваги як докази, так як не можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З показань свідка ОСОБА_12 слідує, що вказівку підготувати ці договори надала йому ОСОБА_11 . З ОСОБА_4 з приводу вказаних договорів він не спілкувався. ОСОБА_4 показав, що про згадані проекти договорів позики йому стало відомо лише під час кримінального провадження.

Натомість суд визнає, що оформлення головним бухгалтером ОСОБА_12 та бухгалтером ОСОБА_13 , яка виконувала обов`язки касира, видаткових касових ордерів на видачу поворотної фінансової допомоги з посиланням на договори від 12 вересня 2012 року та 18 січня 2013 року, яких фактично не існувала і яких, як вони самі визнали, вони не бачили, свідчить про порушення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Разом з тим, порушення фінансової та бухгалтерської дисципліни у ТОВ «Технотек» під час виконання ОСОБА_4 обов`язків директора цього товариства, не може свідчити про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується.

Частиною другою статті 191 КК України встановлено відповідальність за привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, частиною третьою цієї ж статті за привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб.

Суб`єктивна сторона вказаного злочину характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Суд визнає, що стороною обвинувачення не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявності складу вказаного злочину в діях ОСОБА_4 , як того вимагає закон.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом і корисливим мотивом. Суб`єкт злочину усвідомлює, що а) майно, яким він протиправно заволодіває, є для нього на даний момент чужим і він на має на нього права; б) вилучення цього майна здійснюється всупереч волі його власника чи іншої особи, у володінні якої воно знаходиться, але, незважаючи на це, він бажає ним заволодіти або обернути на свою користь чи користь інших осіб.

Корисливий мотив при вчиненні злочинів проти власності полягає в прагненні винного протиправне обернути чуже чи нічийне майно на свою чи іншої особи користь або отримати майнову вигоду без обернення чужого майна на свою користь. В результаті заволодіння чужим майном винний або інші особи одержують фактичну можливість володіти, користуватися чи розпоряджатися таким майном як своїм власним, а власник цього майна такої можливості позбавляється. Відсутній злочин проти власності і у випадку, коли кошти, недостача яких встановлена, витрачались не на особисті потреби службової особи, яке їй було ввірене чи було у її віданні, чи на потреби інших осіб (родичів, близьких, керівництва), а на покриття виробничих витрат у широкому розумінні цього поняття.

Заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вважається закінченим з моменту отримання можливості розпорядитися ним на власний розсуд.

Обвинуваченням не доведено і судом не встановлено ні факту отримання ОСОБА_4 вказаних в обвинувальному акті коштів, ні факту заволодіння чи розпорядження ОСОБА_4 цими коштами, ні, відповідно, обернення їх на свою користь. Жодним чином не доведено і наявності прямого умисла, як обов`язкової складової складу злочину, спрямованого на заволодіння грошовими коштами та обернення їх на свою користь.

Суд прийшов до висновку, що встановлені під час судового провадження фактичні обставини за обвинуваченням ОСОБА_4 не містять даних про наявність в його діях складу злочину.

Однією із засад кримінального провадження, як зазначено у статті 7 КПК України, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Згідно частини четвертої статті 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до вимог частини другої статті 8 та частини п`ятої статті 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Смирнов проти України» від 15 липня 2010 року, остаточне рішення від 15 жовтня 2010 року (пункт 53) та у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року, остаточне рішення від 17 червня 2011 року (пункт 45), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КК України.

За встановлених судом обставин ОСОБА_4 підлягають виправданню.

Цивільний позов ТОВ «Технотек» до ОСОБА_4 про стягнення коштів, відповідно до вимог ч.3 ст.129 КПК України, підлягає залишенню без розгляду.

Вжиті під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження відповідно до ухвали слідчого судді від 05 лютого 2015 року, а саме арешт майна ОСОБА_4 , підлягає скасуванню відповідно до вимог ч.4 ст.174 КПК України.

Витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 391 гривні 20 копійок, підлягають компенсуванню за рахунок коштів Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.368-371,374,376,392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КК України, та виправдати за відсутністю в його діях складу злочину.

Цивільний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Технотек» до ОСОБА_4 про стягнення коштів залишити без розгляду.

Витрати, пов`язаних із залученням експерта в розмірі 391 гривні 20 копійок, компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Скасувати арешт на нерухоме майно ОСОБА_4 , а саме: 4/100 частки власності будівлі корпусу допоміжних цехів № 21, інв. № 0, літ. «S-2», яка знаходиться за адресою місто Рівне,вулиця Гагаріна,39 (реєстраційний номер майна 826173), що був накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 05 лютого 2015 року (справа № 569/1749/15-к).

На вирок суду може бути подана апеляцiя до апеляцiйного суду Рiвненської областi через Рiвненський мiський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1