Справа № 362/4487/17
Провадження № 1-кс/362/867/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2017 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання старшого слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна,-
в с т а н о в и в :
31.08.2017 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся старший слідчий СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_4 з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,12 га, для індивідуального садівництва, кадастровий номер: :03:004:0009, розташовану за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, яка належить ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресо: АДРЕСА_1 . Відповідно ч.2 ст.172 КПК України, розглянути дане клопотання прокурор просить без повідомлення власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, з метою забезпечення арешту майна;
Клопотання мотивовано наступним.
В провадженні СВ Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001461 від 29.08.2017 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, 29.08.2017 р. до Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області надійшла заява ОСОБА_6 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , про те, що 22.06.2016 р. ОСОБА_5 здійснила державну реєстрацію права власності земельної ділянки, площею 0,12 га, для індивідуального садівництва, кадастровий номер: :03:004:0009, розташовану за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, яка відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯА № 301488 від 08.02.2005 року перебуває у його власності.

08.02.2005 р. в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Бориспільського райвідділу земельних ресурсів за № 503 - зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1199 га, цільове призначення індивідуальне садівництво, розташовану за адресою: Бориспільський район, адміністративні межі с. Гнідин, кадастровий номер земельної ділянки: :03:004:0009, видана на ім`я ОСОБА_6 . Вказана земельна ділянка видана на підставі розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації № 55 від 07.02.2005 р.

03.08.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством «Український Професійний Банк», в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладено іпотечний договір. У забезпечення виконання договірних зобов`язань, ОСОБА_6 надав в іпотеку свою вищевказану земельну ділянку, залишивши в банку оригінал державного акту на земельну ділянку.

15.07.2015 р. після сплати всіх платежів по кредиту, відповідно до акту прийому передачі правовстановлюючих документів ОСОБА_6 отримав від Відкритого акціонерного товариства «Український Професійний Банк», в особі ОСОБА_8 свій державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Бориспільський район, с. Гнідин, цільове призначення: індивідуальне садівництво, площею 0,1199 га, серія ЯА № 301488.

23.07.2015 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 зняла обтяження на земельну ділянку з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

21.06.2017 р. дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_10 вирішила через публічно доступну інформацію, а саме веб-сайт Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру перевірити наявність в базі земельної ділянки увівши кадастровий номером: :03:004:0009. У сформованому витязі за цим параметром власником зазначено ОСОБА_5 , державна реєстрація права 22.06.2016 р., номер запису 15151045; орган, що здійснив реєстрацію (в державному реєстрі прав) Бориспільська міська рада.

З огляду на вищевикладене, ОСОБА_6 вважає, що невстановлені особи разом з ОСОБА_5 шляхом підробки документів заволоділи його земельною ділянкою.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 95727971 від 29.08.2017 р.: земельна ділянка, кадастровий номер: :03:004:0009, площею 0,12 га, для індивідуального садівництва, розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада належить ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯД № 965886, виданого 27.08.2008 р. Управлінням земельних ресурсів у Бориспільському районі.

Враховуючи, що теперішній власник земельної ділянки ОСОБА_5 може її реалізувати (продати, подарувати, закласти та інше), що призведе у неможливості повернення законному власнику, виникла необхідність у накладені на неї арешту.

Враховуючи, що не застосування арешту може призвести до подальшої реалізації чи переоформлення права власності на майно, а також унеможливить відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, завданої неправомірними діями, є необхідність застосувати заборону на відчуження майна та заборону розпорядження вказаним майном, у зв`язку з чим слідчий і звернувся до суду з вказаним клопотанням.
Слідчий суддя на підставі ч. 1 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без участі власників майна, оскільки їх неприбуття в судове засідання не перешкоджає розгляду зазначеного клопотання.
Заслухавши слідчого та прокурора, які підтримали клопотання, вивчивши матеріали клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Підстави та порядок накладення арешту його скасування під час кримінального провадження регулюються главою 17 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Відповідно до ст. 96-1 КК України - спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі: обвинувального вироку суду; ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.
Відповідно до ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Вирішуючи питання про накладення арешту на майно необхідно керуватися вимогами КПК України щодо порядку накладення арешту на майно в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18.02.2016 р., яким, зокрема, в ст. 96-1 КК України визначено поняття спеціальної конфіскації, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також конкретно визначених законом кримінальних правопорушень.
За таких обставин, у зв`язку із внесеними зазначеним Законом змінами в КК України та КПК України за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуванх мінімумів доходів громадян (в тому числі інкриміновані у даному кримінальному провадженні ч. 1 ст. 358 КК ), крім додаткової міри покарання у виді конфіскації майна у разі засудження особи за вчинення кримінального правопорушення може бути застосована спеціальна конфіскація майна.
При цьому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України (в редакції Закону № 772-VIII від 10.11.2015р.) щодо майна третіх осіб, на яке може бути накладено арешт, кореспондується вимогами ч. 4 ст. 170 КПК України (в редакції Закону України № 1019-VIII від 18.02.2016р.) щодо накладення арешту на майно, яке підлягає спеціальній конфіскації.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
За вимогами ч. 4 ст. 170 КПК України (в редакції Закону України № 1019-VIII від 18.02.2016р.) у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Статтею 64-2 КПК України, яка внесена в КПК України Законом України № 1019-VIII від 18.02.2016р., встановлено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи, які виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна, та мають права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна.
Можливість накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, визначеним п. 2 ч. 2 ст. 170, та ч. 4 ст. 170 КПК України (в редакції Закону України № 1019-VIII від 18.02.2016р.), закон пов`язує з наявністю в кримінальному провадженні підозрюваного, третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та за наявності достатніх підстав вважати, що таке майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Таким чином, приходжу до переконання, що зазначене нерухоме майно одержане внаслідок вчинення злочину та відповідає критеріям, визначеним положеннями ст. 96-2 Кримінального кодексу України, і може слугувати забезпеченню цивільного позову.
Більш того, у даному кримінальному провадженні на даний час існують вагомі докази, які приведені в поясненнях слідчого та прокурора в судовому засіданні, що зазначене нерухоме майно, має відношення до кримінального провадження, і, таким чином існують розумні підозри вважати, що це майно відповідає критеріям ст. 96-2 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 132, 159-166, 170, 172, 173,376 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,12 га, для індивідуального садівництва, кадастровий номер: :03:004:0009, розташовану за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, яка належить ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресо: АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим та прокурором.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду Київської області.
Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1