Номер провадження: 11-кп/785/944/17
Номер справи місцевого суду: 501/1800/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.08.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 24 травня 2017 року по кримінальному провадженню №0000522, яким

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Іллічівськ (нині Чорноморськ) Одеської області, громадянин України, має середню освіту, працює, має неповнолітню дочку 2000 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

/

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 24 травня 2017 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та йому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 зарахований строк його попереднього ув`язнення з 10 травня 2016 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишений без розгляду.

Згідно з вироком суду, 09 травня 2016 року в період часу з 14:00 до 17:00 годин, у квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_7 разом зі своєю дружиною ОСОБА_10 спільно вживали алкогольні напої. Знаходячись в стані сильного алкогольного сп`яніння, між подружжям ОСОБА_11 виникла сварка. В процесі сварки ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів, які виникли на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті своїй дружині ОСОБА_10 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, підійшов до ОСОБА_10 , яка лежала на дивані, взяв подушку, яку навмисно руками притиснув до обличчя ОСОБА_10 , закривши потерпілій дихальні шляхи подушкою і утримував подушку до тих пір поки ОСОБА_10 перестала виказувати ознаки життя.

Під час злочинних дій ОСОБА_7 від перекриття дихальних шляхів ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у виді: садна правого крила носа і під правим зовнішнім носовим отвором та лівого крила носа і під лівим зовнішнім носовим отвором; крововиливи на каймі і слизовій оболонці верхньої губи та слизовій оболонці нижньої губи; крововиливи, що розташовані на 2 см попереду від правого кута по нижньому краю нижньої щелепи та під умовною серединою лівої гілки нижньої щелепи і під нижнім краєм її й декілька позаду вищевказаного крововиливу в кількості двох, з крововиливами в підлеглих м`яких тканинах верхньої третини шиї зліва, у лівій слинний залозі, в корені язика по нижній поверхні зліва та в слизовій оболонці глотки зліва.

Дії ОСОБА_7 у вигляді закриття отворів носу та роту призвели до розвитку небезпечного для життя явища механічної асфіксії. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 померла на місці події.

Не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду в частині призначення покарання, застосувавши до нього дію ст.69 КК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що він має неповнолітню доньку, яка потребує його догляду, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за попереднім місцем роботи, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Також обвинувачений зазначив про незадовільний стан його здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення та просила залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Під час судового розгляду суд першої інстанції належним чином дослідив докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, дав їм відповідну правову оцінку, правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочину та зробив обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України.

При цьому, ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі не оспорює фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій, а тому у відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, вони апеляційним судом не переглядаються.

Зі змісту статей 3 та 27 Конституції України випливає, що кожна людина має невід`ємне право на життя, яке визнається в Україні найвищою соціальною цінністю.

Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 2 своєї постанови №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» вказує, що однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінального процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів. У справах про злочини даного виду суди зобов`язані як установлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати всіх необхідних заходів до повного відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди. При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції в повній мірі додержався вимог ст.65 КК України та рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року, врахував в якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 суд відніс вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд першої інстанції дав належну оцінку тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та особі ОСОБА_7 , а саме те, що раніше він не був судимий, проте притягався до адміністративної відповідальності за насилля в сім`ї, позитивно характеризується за місцем роботи та дійшов до привільного висновку, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

На думку апеляційного суду покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових злочинів, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Слід зазначити, що покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років є мінімальним покаранням, передбаченим санкцією ч.1 ст.115 КК України

Доводи ОСОБА_7 про те, що він має на утриманні неповнолітню доньку 2000 року народження, на думку апеляційного суду не може стати підставою для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст. 115 КК України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_7 у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 24 травня 2017 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4