Справа № 299/1543/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

21.04.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі - ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в :
Даною ухвалою суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України, повернуто прокурору Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 із-за його невідповідності вимогам ст.291 КПК України для усунення виявлених недоліків, протягом розумного строку, який не може перевищувати 30 робочих днів з дня його отримання.
Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні відводу прокурору ОСОБА_7 та скарги на його та слідчого ОСОБА_8 бездіяльність.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 30 серпня 2014 року близько 19 год. 30 хв., знаходячись між присадними ділянками дворогосподарства №№35,37, що розташовані в с.В.Ком`яти, вул..Івана Франка, на грунті довготривалих неприязних відносин з приводу розмежування земельних ділянок, затіяв сварку з ОСОБА_9 , в ході якої, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх карність, підійшов з-заді до ОСОБА_9 , де передпліччям правої руки схопив його за шию, а кінцівки лівої руки засунув до ротової порожнини, притис до себе, внаслідок чого останній втратив свідомість та впав на землю. В результаті протиправних дій ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: саден шкірних покровів шиї в нижній третині по задньо-боковій поверхні справа та в середній третині по боковій поверхні зліва, посттравматичний набряк слизової оболонки гортані (згідно даних МРТ обстежень), які згідно висновку судово-медичної експертизи №318 від 16.09.2014 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Дії ОСОБА_10 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України.
В ухвалі суду першої інстанції, з посиланням на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 25.09.2015 року та ухвалу Виноградівського районного суду від 14.12.2015 року, зазначено, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, формулювання викладеного в ньому обвинувачення є неконкретним, зокрема, не містить опису: місця вчинення злочину, часу, способу та інших обставин, які відповідно до ст..91 КПК України, підлягають доказування у кримінальному провадженні. Також на думку суду першої інстанції, в порушення ч.4 ст.291 КПК України, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про проведені процесуальні дії у даному кримінальному провадженні, в період з 18.12.2014 по 07.06.2016 року. Крім того, в порушення ст.293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акту до суду, копію обвинувального акту та доданого до нього реєстру досудового розслідування не вручено під розписку підозрюваному, його захиснику. Зазначені порушення, допущені при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , на думку суду, перешкоджають можливості призначити судовий розгляд даного кримінального провадження.
В апеляційній скарзі прокурор, який затвердив обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 порушує питання про скасування ухвали Виноградівського районного суду від 22.02.2017 року та призначення нового розгляду даного кримінального провадження судом першої інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд безпідставно повернув обвинувальний акт, який складений у відповідності з вимогами ст. 291 КПК України. Прокурор також зазначає, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 містяться відомості щодо часу, місця, способу та інших обставин вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а відтак твердження суду першої інстанції про невиконання прокурором раніше постановлених у даному кримінальному провадженні судових рішень, є безпідставним. Також прокурор вважає, що суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні фактично вдався до вирішення питання кваліфікації дій обвинуваченого, чим допустив істотне порушення вимог ст. 314 КПК України, у зв`язку із чим ухвала суду підлягає скасуванню.
Представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 в поданих до апеляційного суду 20.03.2017 року та 06.04.2017 року письмових поясненнях просить апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а ухвалу Виноградівського районного суду від 22.02.2017 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_6 скасувати. Посилаючись на правову позицію, викладені в постанові ВСУ від 24.11.2016 року, зазначає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 відповідає вимогам ст..291 КПК України, а наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , відтак твердження суду першої інстанції про нібито порушення права на захист ОСОБА_6 у зв`язку із неконкретністю пред`явленого йому обвинувачення є безпідставним. Одночасно адвокат ОСОБА_11 просить розглянути апеляційну скаргу у відсутності потерпілого та його представника.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, промову прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого - ОСОБА_6 про безпідставність поданої прокурором апеляційної скарги та законність рішення суду першої інстанції, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Цих вимог судом першої інстанції під час розгляду у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не дотримано.
Вичерпні вимоги до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування викладені в ст. 291 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п.1-9 цієї частини, зокрема, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого ( прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Тобто повернення обвинувального акту прокурору відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Проте, як видно з ухвали суду першої інстанції, під час проведення підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції обмежився дослідженням раніше постановлених щодо ОСОБА_6 судових рішень за цим обвинуваченням, у яких, крім іншого зазначено, обов`язок суду першої інстанції при новому розгляді даного провадження провести судовий розгляд у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.
На думку колегії суддів, висновок суду про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст..291 КПК України, є помилковим і спростовується наявними у обвинувальному акті даними.
Як видно, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 чітко зазначені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які наведено прокурором, відповідно до частини першої статті 91 КПК і які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема події кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінальних правопорушень), що спростовує посилання суду на відсутність таких відомостей.
З приводу неоднозначності судової практики в питаннях повернення прокурору обвинувального акту, у висновку Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладеного в постанові Судової палати у кримінальних справах від 24.11.2016 р. № 5-328кс16, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 445 КПК України, зазначено, що під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. При цьому, як зазначено у даному Висновку Важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.
Обовязковість судових рішень Верховного Суду України з наведеної підстави передбачена ст.458 КПК України, а тому викладені в ухвалі апеляційного суду Закарпатської області від 25.09.2015 року та ухвалі Виноградівського районного суду від 14.12.2015 року доводи щодо невідповідності обвинувального акту вимогам закону до постановлення цього висновку Верховного Суду України із зазначених спірних питань, можна вважати передчасним.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що фактичні обставини кримінальних правопорушень, які наведені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 , у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
За змістом обвинувального акту, в ньому однозначно зазначені фактичні обставини стосовно вчинення ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження, такий відповідає вимогам ст..291 КПК України, а стилістичний виклад в ньому окремих речень не впливає на зміст формулювання обвинувачення ОСОБА_6 .
Невірними є також і твердження суду першої інстанції про порушення ст.109 КПК України при складанні реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначені процесуальні дії, час їх проведення, реквізити та розкритий зміст ряду процесуальних дій та рішень, що на думку колегії суддів, надає можливість суду в судовому засіданні ретельно і повною мірою дослідити та перевірити зібрані під час досудового розслідування докази та постановити обґрунтоване рішення.
Також колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , після тривалого його розгляду, з підстав, які зазначені в ухвалі суду першої інстанції, погіршує становище обвинуваченого, оскільки порушується його право на розгляд обвинувачення проти нього в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження, яке передбачено ч.1 ст.283 КПК України та не відповідає загальним положенням закінчення досудового розслідування.
Кримінальне провадження повинно здійснюватись з дотриманням верховенства права та розумних строків розгляду, а повернення обвинувального акту з неналежно перевірених та формальних підстав щодо обвинуваченого, на переконання колегії суддів, цим загальним засадам не відповідає.
Крім того, відповідно до ст.81 КПК України, питання про відвід прокурору під час судового провадження вирішує суд, який його здійснює.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказані вимоги закону судом першої інстанції було порушено. Як видно із поданої до суду 26.09.2016 року письмової заяви, захисником ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_6 був заявлений відвід прокурору Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 . Не зважаючи на це, суд першої інстанції, наступні судові засідання продовжив розгляд кримінального провадження, проігнорувавши заявлений захисником обвинуваченого відвід прокурору та не забезпечив своєчасного його вирішення в порядку, передбаченому ч.2 ст.81 КПК України, а повернувся до вирішення такого через півроку - 22.02.2017 року.
Однак, зазначені порушення не вплинули на законність прийнятого судом рішення про відмову у відводі прокурора.
Під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено такої невідповідності обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам кримінального процесуального закону, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до розгляду, у зв`язку з чим ухвала суду про повернення вказаного обвинувального акту прокурору не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а обвинувальний акт поверненню до суду першої інстанції для його розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407,415 418, 419 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвала набирає чинності з дня оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: