Справа №478/2261/16-к 23.03.2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження №0000466 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 10.11.2016 року, яким
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Володимирівка, Казанківського району, Миколаївської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, проживаючий в АДРЕСА_1 , судимий вироками Казанківського районного суду Миколаївської області від

- 31.05.2012 року за ст.122 ч.1 КК України до обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком 1 рік;

- 01.10.2013 року за ст.ст.185 ч.3; 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

- 18.04.2014 року за ст.ст.162 ч.1; 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.

- 26.06.2015 року ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18.04.2015 року згідно Закону України «Про амністію» покарання скорочено на ? новий строк 1 рік 6 місяців.

Звільнений 19.10.2015 року за відбуттям строку покарання.

- обвинувачений у вчиненні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 3, ст.. 185 ч.3, ст. 185 ч.3 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7 ,
захисник: ОСОБА_5 ,
______________________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/125/17 Головуючий у суді 1 інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ст.15 ч. 3, ст.185 ч.3, ст.185 ч.3 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .
Короткий зміст вимог апеляційних скарг захисника.
Захисник ОСОБА_5 просить вирок скасувати, а кримінальне провадження - закрити.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, призначено покарання:

- за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Захисник ОСОБА_10 вважає, що вирок суду підлягає скасуванню через невідповідність висновків фактичним обставинам, неповноту судового розгляду та істотне порушення кримінального закону.
За змістом апеляційної скарги зазначає, що дії інкриміновані ОСОБА_6 безпідставно кваліфіковані за 2 статтями кримінального закону, оскільки мали єдиний умисел, відбувалися безперервно в одночасно (о 4 год. ранку).
Зазначає, що відсутні будь-які дані щодо прийняття заяви потерпілої про вчинений злочин, дати, часу його прийняття.
Вказує на відсутність належної експертної оцінки майна, викрадення якого інкриміновано ОСОБА_6 .
Звертає увагу на суперечності щодо права власності на телефон «Samsung GT-E 1200 М», адже згідно обвинувального акту він належить потерпілої ОСОБА_11 , а згідно протоколу огляду місця події від 13.08.2016 року він вилучений з домоволодіння, яке належить громадянці ОСОБА_12 . Зазначає про порушення права на захист ОСОБА_6 . Зауважує на відсутності об`єктивних даних, які характеризують його особу.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
13 серпня 2016 року близько 4 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи умисел на викрадення чужого майна зайшов на територію садиби громадянки ОСОБА_11 , розташованої по АДРЕСА_2 , де умисно, через віконний отвір проник у приміщення літньої кухні і таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung GT-E 1200 М», вартістю 318 грн. і розпорядився вилученим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду в зазначеному розмірі, яку відшкодовано.
Крім того, цього ж дня близько 04 год., продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи умисел на викрадення чужого майна, умисно, через віконний отвір проник у приміщення літньої кухні, розташованої на території садиби АДРЕСА_2 , належної громадянці ОСОБА_11 , по АДРЕСА_1 і таємно викрав продукти харчування, а саме: муку, вагою 5 кг., загальною вартістю 34 грн., цукор, вагою 2 кг, загальною вартістю 28 грн., пачку рису «Свято», вагою 0,900 кг, вартістю 18 грн. 50 коп., 4 пляшки олії ємністю 1,25 л. кожна, загальною вартістю 150 грн., а всього на загальну суму 230 грн. 50 коп., яке залишив біля приміщення літньої кухні для подальшого переміщення, але не зміг розпорядитися викраденим майном, так як був виявлений потерпілою ОСОБА_11 , яка вийшла з будинку на подвір`я, тому залишив вилучене з приміщення майно і з місця пригоди втік.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який вважав вирок законним і обґрунтованим і просив залишити його без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд прийшов до таких висновків.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Кримінальним процесуальним законом передбачено право прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду.

В такому випадку, згідно встановленої ч.4 ст.338 КПК України процедурі суд роз`яснює обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення, після чого відкладає розгляд не менш ніж на 7 днів для надання обвинуваченому, його захиснику можливості підготуватися до захисту від нового обвинувачення. За клопотанням сторін цей строк може бути скорочений або продовжений. Після закінчення цього строку судовий розгляд продовжується.

Проте, суд 1 інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Як вбачається з звукозапису на технічному носії та журналу судового засідання від 04.11.2016 року після зміни обвинувачення прокурором під час судового розгляду суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_6 про те, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення. При цьому, за відсутності клопотання обвинуваченого про скорочення передбаченого законом строку, суд відклав розгляд на менший строк, ніж передбачено вищевказаною нормою закону - на 10.11.2016 року, після чого судовий розгляд продовжив.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 , який самостійно здійснював свій захист, фактично був обмежений у можливості повноцінно підготуватися до захисту від нового обвинувачення і його право на захист було порушено.

Після продовження судового розгляду суд не з`ясував чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_6 зміст всіх обставин кримінального провадження, чи немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції та, не оцінивши всіх доказів, не провівши їх аналізу для підтвердження чи спростування обвинувачення в сенсі вимог ст.94 цього Кодексу, ухвалив обвинувальний вирок.

Дотримання вищевказаних процесуальних норм, на думку апеляційного суду, безпосередньо пов`язане з обґрунтуванням оскаржуваного судового рішення. Адже доводи апелянта щодо об`єктивності з`ясованих обставин, підтвердження їх доказами, дослідженими та оціненими судом, заслуговують на увагу.

Зокрема, підлягають перевірці й докази щодо вартості майна, у замаху на викрадення та у викраденні якого обвинувачується ОСОБА_6 .

Апеляційний суд зауважує на тому, що встановлення вартості майна, у викраденні якого обвинувачується особа, безпосередньо впливає на кваліфікацію дій, відмежування злочину від дрібної крадіжки, яка є адміністративним правопорушенням та врешті - на висновок суду про визнання особи винуватою.

Таким чином, об`єктивне встановлення вартості викраденого є обов`язковим.

При цьому, відповідно до роз`яснень, які містяться п.25 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 N10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.

Однак, суд 1 інстанції на вказані вимоги закону уваги не звернув.

Вказані порушення кримінального процесуального закону України є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в зв`язку з чим вирок суду відповідно до ч.1 ст.412 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст.415 КПК України.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_13 підлягає частковому задоволенню, а вирок - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки вирок підлягає скасуванню з процесуальних підстав, то всі інші доводи апеляційної скарги щодо доведеності обвинувачення, достовірності та допустимості доказів, застосування кримінального закону та призначення покарання - апеляційним судом не перевіряються.

Під час нового розгляду кримінального провадження, суд має ретельно перевірити зібрані докази в їх сукупності, дати їм належну оцінку та з урахуванням усіх обставин провадження, доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 та прийняти обґрунтоване і законне рішення.

Керуючись ст.ст.405, 407, 412, 415, 416, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 10.11.2016 року відносно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді 1 інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: