Справа № 645/3533/16-к
Провадження № 1-кп/645/127/17
У Х В А Л А
Іменем України

27 квітня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Харкові клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, та клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний із перебуванням обвинуваченого під вартою, а також про привід свідків у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, з повною середньою освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

в с т а н о в и в:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою суду від 03.03.2017 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжений до 01.05.2017 року.

Прокурор в судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України. В обґрунтування клопотання посилався на те, що ризики, які існували на час обрання та продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились та не перестали існувати.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, вважали посилання прокурора на існування вищевказаних ризиків є безпідставним та абстрактим, оскільки ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації, міцні соціальні зв`язки перебуває у шлюбних відносинах з ОСОБА_6 , має на утриманні тещу похилого віку, яка потребує стороннього догляду, протягом часу проведення досудового розслідування не перешкоджав проведенню досудового розслідування.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, передбачений ч. 1 ст. 176 КПК України, не пов`язаний з перебуванням обвинуваченого під вартою.

В обґрунтування клопотання захисник вказав, що обвинувачений має ряд хронічних захворювань, лікування яких в умовах слідчого ізолятору неможливо через відсутність необхідних лікарських засобів, у зв`язку з чим стан його здоров`я стрімко погіршується. Захисник повторно наголосив, що всі посилання на тяжкі хвороби ОСОБА_5 та додатки, в яких зазначалось про захворювання і стан здоров`я обвинуваченого, судом під час вирішення клопотань про зміну запобіжного заходу обвинуваченому до уваги не приймаються.

Також, захисник повторно наголосив, що ОСОБА_5 звернувся до секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та отримав 09 листопада 2016 року відповідь керівника секретаріату ОСОБА_7 , в якому секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини звернуто увагу суду на міжнародні стандарти у сфері вирішення питання про можливість зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою. Вважає, що лист секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 09 листопада 2016 року відповідь керівника секретаріату ОСОБА_7 , в якому секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини звернуто увагу суду на міжнародні стандарти у сфері вирішення питання про можливість зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, залишився без належної правової оцінки.

Також, захисник повторно поставив під сумнів висновки судово-медичної експертиза № 458- КЕ/2016 від 11.11.2016 року, вважаючи, що вона була проведена на підставі загального огляду ОСОБА_5 та вивчення медичної документації, без залучення спеціалістів - алерголога, кардіолога та пульманолога. Наголосив, що ОСОБА_5 ніяких аналізів не здавав, жодних інструментальних засобів дослідження проведено не було.

Також, захисник повторно вказав, що хронологія хвороби ОСОБА_5 вказує на те що лікування, яке він отримує в УВП №27 не може запобігти ремісії Бронхіальної астми III ст., а стан здоров`я ОСОБА_5 щоденно погіршується, що може привести до найбільш тяжкого стану - Бронхіальної астми IV ст., яка загрожує життю особи і може призвести до смерті.

Також, захисник повторно наголосив, що під час звернення прокурора до суду с усним клопотанням про подовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , були порушені вимоги ст. 184 КПК України, згідно якої існує порядок подання клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжних заходів, та при розгляді клопотань прокурора не були виконані норми Кримінально-процесуального судочинства, Конституції України, Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та взагалі практики ЄСПЛ, що свідчить про обвинувальний нахил розгляду кримінального провадження.

Таким чином, захисник вважає, що стан здоров`я та невідповідність необхідного лікування ОСОБА_5 , погіршує стан здоров`я обвинуваченого та підтверджує неналежне надання медичної допомоги ОСОБА_5 в умовах Харківської УВП № 27.

Також, захисник вважає, що оскільки протягом більш ніж пів року, стороною обвинувачення чотири свідка обвинувачення до судового засідання доставлені не були, що дає підстави вважати, що стороною обвинувачення неможливо встановити місцезнаходження цих свідків, що на думку сторони захисту унеможливлює спроби обвинуваченого ОСОБА_5 вплинути на свідків по кримінальному провадженню.

Кім того, вказав, що під час досудового розслідування були призначені та проведені всі можливі та необхідні експертні дослідження, письмові висновки яких знаходяться в матеріалах кримінального провадження, що є свідченням того, що обвинувачений жодним чином не зможе вплинути та експертів та спеціалістів по цьому кримінальному провадженню.

Також, захисник повторно наголосив, що стороною обвинувачення жодного разу не було надано суду жодного доказу можливості скоєння нових злочинів, чи продовження скоєння злочину обвинуваченим ОСОБА_5 , а також що стороною обвинувачення не було надано суду жодного доказу можливості переховуватись обвинуваченому ОСОБА_5 , який має дружину, тяжко хворий, на утриманні подружжя має матір дружини, якій понад 90 років та яка не здатна самостійно себе обслуговувати.

Вказав, що документи посвідчуючі особу ОСОБА_5 та які дають змогу залишити територію України у ОСОБА_5 відсутні.

На підставі зазначеного, сторона захисту вважає, що на теперішній час не доведено наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується або вчинити нове кримінальне правопорушення, впливати на свідків або експертів, і є всі підстави для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - домашній арешт. Даний запобіжний захід в повній мірі може запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, якщо вони з`являться в майбутньому.

Обвинувачений в судовому засіданні повністю підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити, посилаючись на необхідність проходження курсу лікування.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, посилаючись на те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зникли, у даному кримінальному провадженні не допитані свідки, на яких, знаходячись на свободі, ОСОБА_5 може впливати. Також, вважав, що обвинувачений зможе переховуватись від суду та продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Судом було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б підтверджували вказані обставини, суду не надано, та не зазначено про існування таких доказів.

Крім того, судом вирішувалося питання про вжиття до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, однак наявність вказаних обставин виключає, на думку суду, застосування таких.

Також, не надано доказів на підтвердження посилання сторони захисту на стрімке погіршення стану здоров`я обвинуваченого.

Слід зазначити, що на запит суду від 11.04.2017 року з Державної установи «Харківська установа виконання покарань (№27)» надійшов лист № 12/17-1471 від 20.04.2017 року, в якому зазначено, що ОСОБА_5 , 1949 року народження, станом на 14.04.2017 року перебуває на диспансерному обліку лікарів медичної частини установи з Діагнозом: Гіпертонічна хвороба ІІ ст., Серцева недостатність І ст., Бронхіальна астма. Лікування можливо проводити в умовах установи. Постійно отримує медикаментозну терапію амбулаторно (гіпертензивну, судинну). 14.04.2017 року був оглянутий лікарем медичної частини. За результатами огляду загальний стан здоров`я ОСОБА_5 задовільний. На час огляду стаціонарного лікування не потребує, приймати участь у судових засіданнях може.

Жодних медичних довідок, які б підтверджували погіршення стану здоров`я ОСОБА_5 стороною захисту суду не надано.

Іншим обставинам, на які посилається захисник обвинуваченого, як на підставу клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 , судом неодноразово надавалась оцінка, будь-яких інших вагомих обставин в обґрунтування зазначеного клопотання захисником не наведено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, а клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, задоволенню не підлягає, тому обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесяти) днів.

Крім того, суд вважає необхідним задовольнити клопотання захисника обвинуваченого, яке підтримали прокурор та обвинувачений, про доставлення приводом свідків з боку сторони обвинувачення, які не з`являються в судові засідання.

Згідно положень ст. 327 КПК України суд має право постановити ухвалу про привід свідків, які не прибули за викликом у судове засідання.

З урахуванням того, що ухвала суду про привід свідків від 11.04.2017 року не виконана, свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 систематично не з`являються в судові засідання, направлені на їх адреси судові повістки повертаються на адресу суду з поміткою поштового відділення про причини невручення їм повісток: "закінчення терміну зберігання", що суд розцінює як відмову отримати судові повістки з боку вказаних свідків, суд вважає необхідним задовольнити клопотання захисника та застосувати до вказаних свідків привід через органи внутрішніх справ для забезпечення розгляду кримінального провадження, та покласти обов`язок по виконанню даної ухвали на СУ Головного управління Національної поліції в Харківській області.

На підставі викладеного та керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на шістдесят днів - до 24 червня 2017 року.

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, передбачений ч. 1 ст. 176 КПК України, не пов`язаний з перебуванням обвинуваченого під вартою, - залишити без задоволення.

Клопотання захисника про привід свідків задовольнити.

Доставити приводом у судове засідання, яке відбудеться 18 травня 2017 року об 11 годині 00 хвилин в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова свідків:

- ОСОБА_8 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_9 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_10 , АДРЕСА_4 ;

- ОСОБА_11 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 .

Виконання ухвали доручити Слідчому управлінню Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1