АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи:653/678/16-к
Справа № 11-кп/791/299/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія вирок ст. 309 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2017 р.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарь ОСОБА_5

З участю прокурора ОСОБА_6

Захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8
Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000166 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 20 квітня 2016 рокувідносно ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, уродженця м. Генічеськ, Херсонської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 13 квітня 2009 року за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, умовно - достроково звільнений 09 серпня 2012 року,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, -
в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України і призначено покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, взято під варту із залу суду.
Термін відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 20 квітня 2016 року.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 1843,20 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_8 , будучи засудженим за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України та звільненим09 серпня 2012 року згідно ст. 81 КК України умовно-достроково, на шлях виправлення не став, маючи судимість, не зняту і не погашену у встановленому законом порядку, вчинив нове кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів. А саме, восени 2015 року знаходячись біля м. Генічеськ, виявив дикорослу рослину коноплі, від якої з метою придбання наркотичного засобу для власних потреб без мети збуту, відламав одну гілку та переніс до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого висушив, та частково подрібнивши листя, виготовив суху подрібнену речовину рослинного походження буро-зеленого кольору з пряним запахом, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, масою 8,893 г., яку незаконно, умисно, повторно, незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без мети збуту до виявлення та вилучення в ході обшуку 05.02.2016 року .
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 вважає вирок незаконним через невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує на те, що призначаючи покарання у виді позбавлення волі із реальним його відбуттям, суд першої інстанції фактично не врахував наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття обвинуваченого та не прийняв до уваги особи винного, який мав нормальні відносини із сусідами, є спокійною і урівноваженою людиною, проживає із своєю сім`єю, постійно працює, алкогольними напоями не зловживає, тобто не становить ніякої загрози для суспільства. За таких обставин, на думку апелянта, у суду не було підстав для ізоляції обвинуваченого від суспільства.
Крім того, зазначає, що суд також не врахував вік обвинуваченого, знаходження на його утриманні матері - пенсіонерки, яка має онкологічну хворобу, потребує догляду і турботи.
Належне врахування зазначених обставин, на думку захисника, дають підстави дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбуття призначеного покарання.
Просить вирок суду першої інстанції змінити та звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує на те, що суд належним чином не врахував його щире каяття, співпрацю зі слідством щодо з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення, та знаходження на його утриманні матері , яка потребує медичної післяопераційної підтримки.
Крім того, посилається на надмірну суворість призначеного йому покарання, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та просить призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі згідно ст. 69 КК України.
Заслухавши суддю - доповідача, захисника ОСОБА_7 ,обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, прокурора, який вважає апеляції такими, що не підлягають задоволенню, а в судових дебатах залишилися на своїй позиції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні встановлених в судовому засіданні дій відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на зібраних і детально досліджених у судовому засіданні доказах у їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну оцінку, в порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, є обґрунтованим та ніким не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується призначеного ОСОБА_8 покарання то достатніх підстав вважати його суворим немає. ОСОБА_8 призначено покарання в межах санкції частин статті, за яким його засуджено. Приймаючи таке рішення суд керувався вимогами ст.ст. 50, 65 КК України та навів обґрунтування, які належить вважати достатніми. Зокрема, судом враховано вимоги статті 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року, без порушення правил його призначення, за обставин встановлених у вироку з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та його суспільну небезпечність, даним про особу ОСОБА_8 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч 2 ст. 307, ч 2 ст. 309 КК України, із призначенням покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, умовно - достроково звільнений від відбування призначеного покарання і через незначний проміжок часу після звільнення знову вчинив кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за місцем проживання характеризується задовільно, має постійне місце проживання, де проживає із матір`ю ОСОБА_10 1955 року народження, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, кошти на життя отримує від тимчасових підробітків.
Доводи апеляційної скарги захисника та обвинуваченого про неналежне врахування судом щирого каяття обвинуваченого, як обставини, що пом`якшує покарання є безпідставними, оскільки, як вбачається із вироку, врахування наявності цієї пом`якшуючої обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання поряд із даними про особу обвинуваченого дали суду підстави для призначення покарання у розмірі мінімальної межі санкції статті кримінального закону, за якою його засуджено.
Зазначені в апеляційних скаргах обставини та дані про особу обвинуваченого враховані судом при визначенні виду та міри призначеного покарання і ці ж самі обставини та дані не обґрунтовують можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства чи наявність підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України.
Проживання обвинуваченого із матір`ю, яка має тяжку хворобу, не обумовлює меншу суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення та не дає підстав вважати, що обвинувачений не являє собою великої суспільної небезпеки.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_10 покарання в межах санкції закону, за який його засуджено, у виді позбавлення волі. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів достовірність доказів та були підставами для скасування або зміни вироку не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_10 законним обґрунтованим і підстав для його скасування із наведених у апеляції підстав немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 20 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_8 , залишити без змін.
Відповідно до положень ч 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 20.04.2016 року по 05.04.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня його проголошення, безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

(підпис) (підпис) (підпис)

Судді : ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду

Херсонської області ОСОБА_2