Провадження №11-кп/772/521/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем: ОСОБА_5
з участю:
прокурора - ОСОБА_6 ,
адвоката - ОСОБА_7
обвинуваченого- ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2016 року , яким
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України,
з середньою спеціальною освітою, одруженого,
має двоє неповнолітніх дітей, непрацюючого,
зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
в силу ст. 89 КК України не судимого,
визнано винним і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави (банк одержувача ГУДКСУ у Вінницькій області м. Вінниця, МФО 802015, номер рахунку 0002, , одержувач УК у м. Вінниці /м. Вінниця/ 24060300, за кодом бюджетної класифікації доходів 24060300 «Інші надходження» та символом звітності 115 для зарахування до державного бюджету) 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 копійок процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Речові докази, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_9 вирішено залишити їй за належністю.

в с т а н о в и в :
Згідно вироку суду першої інстанції, 17 липня 2016 року о 00.00 год. обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку №29 по вул. Брацлавській в м. Вінниці, побачив, що по вулиці в сторону вул. Лебединського рухається раніше не знайома йому ОСОБА_9 , у якої на плечі знаходилась сумка. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_8 виник прямий умисел на відкрите викрадення матеріальних цінностей, які знаходились у сумці ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_8 ,з корисливих спонукань, керуючись жагою до легкої наживи, попрямував слідом за ОСОБА_9 . Дійшовши до вул. Лебединського в м. Вінниці, він, діючи умисно, відкрито, підбіг до ОСОБА_9 , схопив її за коси та висловив вимогу віддати йому сумку. В цей час потерпіла ОСОБА_9 , з метою самозахисту, почала наносити обвинуваченому удари сумкою по тулубу. Обвинувачений ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, із застосуванням фізичної сили, що виразилось у поштовху правою рукою у праве плече ОСОБА_9 , що призвело до падіння останньої на землю, відкрито вирвав сумку з руки ОСОБА_9 , в які знаходились: паспорт громадянина України з ідентифікаційним номером на ім`я останньої; червоний гаманець, в якому знаходились гроші в сумі 100 гривень; банківська картка «ПриватБанку» на ім`я матері потерпілої ОСОБА_10 ; банківська картка «ОТП банк», кредитна картка «ПриватБанку» на ім`я потерпілої; заробітна картка (заблокована) «Універсал банку»; картки на знижки; мобільний телефон марки «Nokia Asha 200», ІМЕІ НОМЕР_1 , блакитного кольору, вартість якого, згідно з висновком експерта №1934/16-21 від 21 липня 2016 року, становить 303 гривні 30 копійок. Після чого обвинувачений ОСОБА_8 з місця вчинення злочину втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 403 гривні 30 копійок.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №1112 від 18 липня 2016 року, у потерпілої ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження садна на лівій кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 ставить питання про зміну вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2016 року, пом"якшивши ОСОБА_8 покарання, яке не відповідає своєю суворістю тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та призначити умовну міру покарання. Свої вимоги мотивує тим, що судом не враховано, що ОСОБА_8 відшкодовано потерпілій збитки на час проведення досудового розслідування. Цивільний позов потерпіла надала суду лише на 4-му засіданні, не надавши докази, якими вона обгрунтовує свої позовні вимоги. Крім того, при призначенні міри покарання суд не врахував щире каяття обвинуваченого, повне відшкодування збитків, відсутність судимостей; позитивні характеристики; наявність на утриманні двох малолітніх дітей та непрацюючу дружину, яка перебуває у відпустці після народження по догляду за хворою дитиною

Заслухавши суддю доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 та просив залишити вирок без змін; обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити;обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, об ґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.

Обґрунтованим судове рішення слід вважати, якщо: 1) суд повністю встановив обставини, що мають значення для кримінального провадження; 2) ці обставини доказані; 3) висновок суду відповідає викладеним у рішенні обставинам кримінального провадження.

Дані вимоги судом першої інстанції при винесені вироку щодо ОСОБА_11 місцевим судом виконано в повному обємі.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, відповідно до ст. 349 КПК України, в зв`язку з тим, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Висновки суду першої інстанції щодо вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,за зазначених у вироку обставин ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності. Кваліфікація дій ОСОБА_12 в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюється.

Статтею 65 КК України визначено загальні засади призначення покарання.

Апеляційний суд приходить до висновку, що районний вірно дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливо лише за умови ізоляції його від суспільства .

Відповідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Апеляційний суд вважає, що призначене судом покарання ОСОБА_8 в повній мірі відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого і є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідати положенням ст. 65 КК України.

Суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, врахувавши при цьому, що засуджений вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, а також особу обвинуваченого, а саме: те, що ОСОБА_8 в силу ст. 89 КК України є раніше не судимим, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в КЗ "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. Ющенка" не перебуває.також врахував обставину.що пом"якшує покарання - щире каяття. Апеляційний суд вважає, що з врахуванням вище наведених обставин районий суд призначив найнижчу межу покарання обвинуваченому по санкції ст. 186 ч.2 КК України. Суд враховує, і те , що до обвинуваченого має претензії майнового характеру потерпіла , яка звернулась до суду з цивільним позовом і він не вжив жодних заходів щодо вирішення між ними майнового спору, який виник після вчинення злочину. З огляду на наведене вище, апеляційний суд не вбачає правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України при призначенні покарання.
Враховуючи наведені обставини, слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 .

На суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, чого на думку апеляційного суду дотримався районий суд.

Керуючись ст. ст. 403, 404, 405, 419 КПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2016 року відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.

На судове рішення може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня проголошення до Касаційного суду України.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4