Номер провадження: 11-кп/785/557/17
Номер справи місцевого суду: 499/1061/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іванівського районного суду Одеської області від 26.01.2017 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Черняхівське Іванівського району Одеської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою освітою, раніше судимого:

- 09.10.2015 року Суворовським райсудом м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на один рік,

- обвинуваченогоу вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України з призначенням покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, шляхом повного приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 09.10.2015 року, остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років і 10 (десяти) днів позбавлення волі.

Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і ОСОБА_7 взято під варту у залі судових засідань.
Строк відбування покарання відрахований з дня затримання, тобто з 26.01.2017 року.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Оскаржуваним вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину за наступних обставин.
06.09.2016 року, близько 14 год. ОСОБА_7 йшов до своєї бабусі ОСОБА_9 . По дорозі, він зустрів сусідів, які розповіли, що на їхню думку, ОСОБА_10 привласнила собі металеві труби, які були замінені під час ремонту водогону в селі. Повернувшись додому, він взяв косу з дерев`яним держаком та, підійшовши до садиби ОСОБА_10 , попросив сусідку ОСОБА_11 покликати її. Після того, як ОСОБА_10 вийшла з подвір`я, обвинувачений почав з нею сваритися. В ході конфлікту, ОСОБА_7 ображав потерпілу та замахувався на неї косою, тому вона повернулась до будинку та взяла декоративну булаву невеликого розміру для самозахисту.

Коли потерпіла повернулась, обвинувачений продовжив з нею сваритись та замахувався косою, внаслідок чого порізав потерпілій ногу, після чого вона впала на землю, а він наніс їй кілька ударів держаком коси по голові та тулубу.

Незаконними діями обвинуваченого, потерпілій були спричинені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран верхніх та нижніх кінцівок, забиття м`яких покривів голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений зазначив, що вважає вирок суду незаконним у зв`язку з істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону з таких підстав:
- з вироком суду 1-ої інстанції він не погоджується, оскільки органом досудового розслідування не були допитані усі свідки, а прокурор переконував його відмовитись від захисника;
- суд не зарахував строк тримання його під вартою із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції приходить до висновків про таке.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, суд першої інстанції послався на наступні докази:

- показання обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав частково, пояснивши, що між ним та потерпілою існували неприязні стосунки, але умислу на спричинення їй тілесних ушкоджень у нього не було. Він тільки оборонявся від потерпілої, оскільки вона хотіла вдарити його булавою, а косу з собою взяв, щоб налякати потерпілу;

- показання потерпілої ОСОБА_10 , яка підтвердила суду, що з обвинуваченим на протязі тривалого часу перебуває у неприязних стосунках. 06.09.2016 року вона була вдома, коли її покликала сусідка. Вийшовши на вулицю, вона побачила ОСОБА_7 , який почав її звинувачувати у привласненні труб з водогону, замахувався на неї косою, тому вона повернулася на своє подвір`я і взяла для самозахисту декоративну дерев`яну булаву. Коли вона повернулась на вулицю, обвинувачений вдарив її косою по нозі, а коли вона впала, почав її бити дерев`яною палицею по голові та плечах поки не підбіг сусід ОСОБА_12 та зупинив обвинуваченого;

- показання свідка ОСОБА_13 , яка пояснила суду, що живе по сусідству з потерпілою і 06.09.2016 року бачила як обвинувачений наносив потерпілій удари косою, а вона, прикриваючи голову руками, отримала порізи на долонях. Потім обвинувачений ударив потерпілу по нозі косою, а ОСОБА_10 впала на земляний насип та захищаючись, ударила булавою по дерев`яному держаку коси, в результаті чого держак тріснув та металева частина коси відпала. Обвинувачений продовжував наносити дерев`яним держаком удари потерпілій в область плечей, біля голови. Після чого до них підбіг ОСОБА_12 та зупинив ОСОБА_7 ;

- показання свідка ОСОБА_14 , який зазначив, що під час конфлікту між потерпілою та обвинуваченим, він перебував у себе на подвір`ї та чув, як хтось свариться. Коли він вийшов на вулицю, то побачив, як потерпіла сиділа на землі, а обвинуваченого тримав його сусід ОСОБА_12 ;

- висновок судово-медичного експерта №63, відповідно до якого, потерпіла ОСОБА_10 отримала легкі тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран верхніх та нижніх кінцівок, що могли утворитися від робочої частини коси та ушкодження у вигляді забиття м`яких покривів голови, що могли утворитися внаслідок ударів по голові дерев`яною палицею;

- протокол огляду речових доказів, під час дослідження якого у судовому засіданні встановлено, що саме косою та дерев`яним держаком, на якому кріпиться лезо коси, обвинувачений наносив потерпілій тілесні ушкодження.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано поставився критично до показань обвинуваченого, щодо не визнання ним своєї вини у повному обсязі і розцінив їх як спробу пом`якшити свою відповідальність.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_9 , оскільки вона є близьким родичем обвинуваченого і є зацікавленою в результатах судового розгляду, а її показання спростовуються свідченнями обвинуваченого, потерпілої та інших свідків, не довіряти яким у суду підстав немає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції зазначив, що враховує: обставини та тяжкість вчиненого злочину, який згідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості; особу обвинуваченого, який вину визнав частково, раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, у нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи, що обвинувачений вчинив новий злочин в період іспитового строку за вироком Суворовського районного суду м. Одеси, суд першої інстанції правильно призначив остаточне покарання за правилами ст.ст. 71, 72 КК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не виконав приписи ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 24.12.2015 року, яка передбачає, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Так, прикінцевими положеннями закону передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (24.12.2015 року) та застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом, набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.

Відповідно до припису ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З матеріалів кримінального провадження видно, що вироком суду (від 26.01.2017 року), який не набрав законної сили, до обвинуваченого застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тобто вінзнаходиться у режимі попереднього ув`язнення з 26.01.2017 року по 01.06.2017 року (дата набрання вироком законної сили), тому, строк попереднього ув`язнення має бути зарахований до строку відбування покарання з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до припису п. 2 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування вироку суду першої інстанції немає, але вирок підлягає зміни з підстав, наведених у мотивувальній частині ухвали.
Керуючись ст.ст. 370, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд -
ухвалив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Вирок Іванівського районного суду Одеської області від 26.01.2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - змінити.
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання, а саме з 26.01.2017 року по 01.06.2017 року (дата набрання вироком законної сили), з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той же строк з дня отримання її копії.
Судді Апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4