Справа № 495/716/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2017 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону ОСОБА_3 , прокурора військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

03.03.2017 року слідчий військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про накладення арешту на майно.

В клопотанні зазначено, що військовою прокуратурою Білгород-Дністровського гарнізону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, за фактом вчинення невстановленими службовими особами військової часини А1319 викрадення понад 1500 кг дизельного пального шляхом вчинення службового підроблення.

Під час досудового розслідування встановлено, що командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_5 у листопаді 2016 р. були видані накази № 775 від 14.11.2016 року, № 778 від 15.11.2016 року та № 783 від 18.11.2016 року на виконання нарядів по переміщенню боєприпасів з військової частини НОМЕР_1 до польового складу РАО ОТУ Південь.

Відповідно до вимог зазначених наказів та оформлених шляхових листів до переміщення боєприпасів повинно було залучатися 5 одиниць військової техніки з військової частини НОМЕР_1 , а фактично було залучено 4 одиниці.

Так, відповідно до вимог зазначених наказів для переведення боєприпасів був призначений автомобіль КАМАЗ 43105 в/н НОМЕР_2 (водій прапорщик ОСОБА_6 та старший машини солдат ОСОБА_7 ), проте зазначений автомобіль фактичний виїзд для перевезення боєприпасів не здійснював, так як перебував на ремонті в гаражі військової частини НОМЕР_1 .

На зазначений автомобіль, було оформлено шляховий лист та списані паливно-мастильні матеріали, які в подальшому були реалізовані цивільним особам.

Встановлено, що мешканець населеного пункту Біленьке, Білгород-Дністровського району, Одеської області громадянин ОСОБА_8 займаючись господарською діяльністю познайомився з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 прапорщиком ОСОБА_6 .

В 20-х числах травня 2016 року ОСОБА_6 подзвонив громадянину ОСОБА_8 та запропонував зустрітись. Під час зустрічі прапорщик ОСОБА_6 запропонував придбати дизельне паливо у кількості 500 л. за ціною 7500 грн., на що громадянин ОСОБА_8 погодився. Через сім днів прапорщик ОСОБА_9 зателефонував громадянину ОСОБА_8 та повідомив, що може привезти дизельне паливо у кількості 500 л., на що останній повідомив щоб прапорщик ОСОБА_9 доставив дизельне паливо до нього. Під час зустрічі між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , останній повідомив, що дизельне паливо потрібно завезти до складського приміщення, яке розташоване за адресою: с. Біленьке, Білгород-Дністровського району, Одеської області, після того, як дизельне паливо було доставлено до складського приміщення, громадянин ОСОБА_8 надав ОСОБА_6 грошові кошти у вигляді 7500 грн. за 500 л. дизельного палива, яке в подальшому використав у господарської діяльності.

У червні 2016 року прапорщик ОСОБА_9 знову подзвонив громадянину ОСОБА_8 та запропонував придбати дизельне паливо у кількості 500 л. за ціною 7500 грн., на що громадянин ОСОБА_8 погодився. В той же день прапорщик ОСОБА_9 доставив дизельне паливу у кількості 500л. до складського приміщення та реалізував його за 7500 грн.

02 березня 2017 року громадянин ОСОБА_8 добровільно надав доступ до складського приміщення для проведення огляду. Під час огляду було виявлено та вилучено дві бочки червоного та синього кольору, а також п`ять каністр з речовиною на вид та запах схожою на дизельне паливо.

02 березня 2017 року слідчим військової прокуратури було передано громадянину ОСОБА_8 на відповідальне зберігання дві бочки червоного та синього кольору, а також п`ять каністр з речовиною на вид та запах схожою на дизельне паливо.

Вказане майно може бути використане у якості доказів у кримінальному провадженні.

З метою забезпечення наявності в кримінальному провадженні доказової бази слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши слідчого, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Враховуючи вищевказане, вважаю, що в клопотанні наявні вагомі докази про необхідність арешту зазначеного майна задля надання йому статусу речового доказу в кримінальному провадженні №0000001.
Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на вилучене майно, а саме: дві бочки червоного та синього кольору, а також п`ять каністр з речовиною на вид та запах схожою на дизельне паливо.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя