НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/1687/17
Провадження № 1-кп/0182/404/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.04.2017 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2009 року за №0000570 стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Стрий, Львівської області, громадянина України, не працюючого, розлученого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
за правовою кваліфікацією ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,суд
В С Т А Н О В И В:
03.11.2009 року приблизно о 17.45 год., ОСОБА_3 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився в приміщенні магазину „Продукти-52 ТОВ „АТБ-Маркет, розташованого по вул. В. Усова, 18 в м. Нікополі, Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу, умисно, таємно викрав пляшку віскі „Хенкей Банністер, вартістю 83,99 грн., яка належить ТОВ „АТБ-Маркет сховавши її під одяг. Однак, на виході після сплати вартості іншого товару на касі, був затриманий працівниками охорони вказаного магазину. Та у нього було виявлено викрадене віскі „Хенкей Банністер. Таким чином ОСОБА_3 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі.
Дії ОСОБА_3 мають правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою провину та пояснив, що він 03.11.2009 року, будучи в стані алкогольного сп`яніння прийшов до магазину „АТБ , де купив кілька булочок за які заплатив на касі. Але, перебуваючи у торговому залі, він викрав пляшку віскі, яку поклав у кишеню за пазухою і пройшов через касу, не сплативши за віскі. Його затримали співробітники охорони та вилучили викрадену пляшку а також чек згідно якого він сплатив лише за булочки. Знаючи, що провадження знаходиться в суді, він в пошуках роботи виїхав в Москву, де проживав сім років і був депортований лише 02.03.2017 року. Дізнавшись від батька, що його розшукують співробітники поліції сам з`явився до поліції. В скоєному щиро кається, просить призначити покарання з випробуванням, що буде певною мірою утримувати його від скоєння інших можливих правопорушень.

Представник потерпілого - ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, але надав заяву в якій просив розглядати провадження за його відсутності. Цивільний позов представником потерпілого не заявлено. Нових доказів суду не надано, допустимість та законність зібраних доказів під час досудового розслідування представником не оспорюється. При призначенні покарання обвинуваченому представник потерпілого покладався на розсуд суду.

За згодою сторін кримінального провадження, відповідно до п.3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції.

З огляду на викладене, вважаю, що дії ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги невелику ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, враховує відомості про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні передбаченому ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, сприяв органам досудового розслідування у розкритті злочину, добровільно видав викрадені ним речі, давав правдиві покази, тривалий час не вчиняв інших кримінальних правопорушень, має місце реєстрації за яким постійно проживає і позитивно характеризується. Суд приймає до уваги позицію потерпілого, який відмовився від участі у судовому розгляді провадження і поклався на розсуд суду під час призначення покарання. Крім того, цивільний позов потерпілим не заявлено. Суд, враховує, ту обставину, що обвинувачений тривалий час перебував у розшуку, оскільки виїхав за межі країни, де проживав протягом семи років і вважає, що достатнім для його виправлення та перевиховання буде покарання у вигляді мінімального строку позбавлення волі з застосуванням ст.ст.75,76 КК України. Обставиною, що обтяжує вину обвинуваченого є вчинення правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Цивільний позов у провадженні не заявлений.

Керуючись ст.ст. 349, 370,371,374,376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбуття основного покарання звільнити з випробовуванням терміном на один рік. Відповідно до п.2 ч.1 п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний стосовно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту - залишити без змін.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази: товарний чек зберігати в матеріалах кримінального провадження, пляшку віскі, яку передано на зберігання співробітникам ТОВ „АТБ-Маркет повернути власнику.
Цивільний позов потерпілим не заявлено.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів, з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий :