Справа № 404/725/17
Номер провадження 1-кп/404/251/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мала Виска Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, не офіційно працюючого фасовщиком на м`ясокомбінаті ТОВ «Соколівський», зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.03.2014 року за ст.185 ч.2, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 04.06.2015 року ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.05.2015 року на підставі ст.81 КК України умовно достроково на 4 місяці 12 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, за наступних обставин.

Досудовим розслідування встановлено, що 17.11.2016 року о 10.49 год. ОСОБА_4 знаходився на тротуарі біля буд. АДРЕСА_2 . Перебуваючи на вказаному місці, у останнього на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з потерпілою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник умисел на завдання останній удару, який спричинить їй фізичного болю. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 ззаду та наніс один боковий удар кулаком правої руки в спину останньої, вказаний удар завдав фізичного болю потерпілій, та не спричинив останній тілесних ушкоджень. Так, згідно висновку експерта №1817 від 18.11.2016 року вказаний удар не спричинив тілесних ушкоджень у вигляді синців, саден чи ран. Після завдання удару ОСОБА_4 затримано працівниками поліції на місці вчинення кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КК України визнав повністю. Показав, що обставини викладені у його обвинуваченні, та встановлені органами досудового розслідування ним визнаються та не оспорюються, погоджується з кваліфікацією вчиненого діяння, розкаюється у вчиненому.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст.ст.349 ч.3, 394 ч.2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних щодо обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які ним не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Що цілком узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акта визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється. Тому суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст.126 ч.1 КК України як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 вчинив умисне та закінчене кримінальне правопорушення, відноситься до категорії невеликої тяжкості.

Вивчивши відомості про особу обвинуваченого, суд встановив.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, неодружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, при цьому знаходиться на диспансерному обліку з приводу психічних розладів внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності (зловживання зі шкідливим наслідками) з 2012 року, осудний, раніше судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття останнього.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення та наслідки суспільно-небезпечного діяння. Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який має не зняту та непогашену судимість у встановленому законом порядку, має синдром залежності від алкоголю з 2012 року, сталих соціальних зв`язків не має, однак характеризується позитивно за місцем проживання, розкаявся у вчиненому, суд вважає за можливе з метою попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ст.126 ч.1 КК України та підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України при призначенні покарання не вбачає.

На час апеляційного оскарження рішення суду, суд вважає за необхідне не обирати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід, оскільки останній не застосовувався під час досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 373-374, 376 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КК України, та призначити йому покарання за ст.126 ч.1 КК України у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин з відбуттям не більш як чотири години на день.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1