У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю Скаржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 22.08.2016 про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися в порядку ст. 303 КПК України до слідчого судді зі скаргою на постанову від 22.08.2016 року слідчого СВ Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000357, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.

Свої вимоги щодо необхідності скасування постанови від 22.08.2016р. Скаржники мотивують тим, що слідчий Солом`янського управління поліції ОСОБА_5 не в повній мірі дослідив обставини, викладені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, формально поставився до своїх обов`язків щодо організації досудового розслідування, оскаржувана постанова прийнята ним передчасно, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні Скаржники скаргу підтримали і просили задовольнити.

В судове засідання ані слідчий, ані інший представник Солом`янського управління поліції не з`явився, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення Скаржників та дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, як рішення про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що 22.05.2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Солом`янського управління поліції заяву про вчинення кримінального правопорушення, відомості за якою були внесені до ЄРДР 27 червня 2016 року під №0000357 та попередньо кваліфіковані за ч.1 ст. 172 КК України (грубе порушення законодавства про працю).

У заяві Скаржники вказували, що вони працювали на посадах електромеханіків пасажирських поїздів відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський ДТГО «Південно-Західна залізниця» (ВЧ-1). При цьому їх робота була організована так, що вони заступали на зміну і працювали шість діб поспіль, в одну особу без підміни протягом усіх шести діб. Не зважаючи на це, в порушення законодавства їх табелювали та оплачували лише половину відпрацьованого часу (12 годин щодня). Зазначене, не думку Скаржників, свідчить про наявність в діях керівництва ВЧ-1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України.

22.08.2016 року слідчим Солом`янського управління поліції ОСОБА_5 за результатом розгляду матеріалів кримінального провадження було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Разом з цим, мотивувальна частина постанови від 22 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження містить лише посилання на результати перевірки додержання законодавства про працю у Вагонній дільниці станції Київ-пасажирський, якою не було встановлено порушення ст. 61 КЗпП України.

Враховуючи відсутність в матеріалах кримінального провадження даних про порушення роботодавцем вимог трудового законодавства відносно громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , слідчим зроблений висновок про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України.

Між тим, закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину можливо у разі встановлення, що діяння мало місце, але кримінальним законом воно не визнається злочином, зокрема, якщо воно лише формально містить ознаки складу злочину, але внаслідок малозначності не становить суспільної небезпеки; відсутні інші умови, за яких діяння визнається злочинним; діяння вчинено в стані необхідної оборони або крайньої необхідності; мало місце добровільна відмова від вчинення злочину; особа не є суб`єктом злочину або не досягла віку, з якого наступає кримінальна відповідальність.

Водночас, зі змісту постанови не вбачається, що слідчим перевірялось повідомлення Заявників та всім вказаним ними обставинам надано належної оцінки. Окрім того, слідчим не наведено належного обґрунтування неможливості з`ясування обставин, викладених у заяві, шляхом допиту самих заявників, безпосереднього вивчення графіків роботи та відпочинку, маршрутних листів, табелів відпрацьованого часу та надання їм відповідної оцінки, допиту свідків діючих працівників на посадах електромеханіків пасажирських поїздів, працівників кадрової служби тощо. Такі дані в змісті постанові відсутні.

Отже, не встановивши наявність події злочину, слідчий прийшов до передчасного висновку про відсутність складу злочину в діянні.

За змістом ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, передбачених частиною першою цієї статті, які підлягають доказуванню, адже мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком деяких випадків, покладається на слідчого, прокурора.

Виходячи з цього, документального підтвердження виконання вимог закону, що під час досудового розслідування було вжито необхідних заходів для всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, немає, а тому питання про наявність чи відсутність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, відповідно до вимог КПК України слідчим належним чином і з достатньою повнотою не з`ясовані, внаслідок чого прийняте ним рішення про закриття цього кримінального провадження, вважаю передчасним і безпідставним.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого чи прокурора або про відмову у задоволенні скарги про скасування такого рішення.

За таких обставин, за результатами перевірки законності прийнятого рішення, зважаючи на те, що скарга є обґрунтованою, слідчий суддя вбачає підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 303- 309, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 22.08.2016 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру судових розслідувань за №0000357 від 27.06.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: