Справа № 464/4149/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/475/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 464/4149/17, за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 13 червня 2017 року,

встановила:
Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 13 червня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати до слідчого СВ Сихівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, прокурора та суду за першим викликом; цілодобово не залишати місце постійного проживання квартиру АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Встановлено строк дії ухвали до 13 серпня 2017 року.

Слідчий суддя прийшов до такого висновку виходячи з того, що підозрюваний раніше не притягався до кримінальної відповідальності, не одружений, має постійне місце проживання, а відтак, твердження прокурора про те, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та продовжувати займатись злочинною діяльністю, чинити тиск на потерпілу та свідків, чим спотворювати доказову базу, не ґрунтуються на жодних фактичних даних.

Сама лише ступінь тяжкості кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , за відсутності інших обставин, з якими пов`язується можливість застосування запобіжного заходу тримання під вартою, не може бути підставою для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що полягає у цілодобовій забороні залишати квартиру АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що буде достатнім запобіжним заходом для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На вказану ухвалу прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Вважає, що клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу є мотивованим, міра запропонованого запобіжного заходу підозрюваному у кримінальному провадженні відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставинам його вчинення, а також поведінці підозрюваного в ході його розслідування, а відтак ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту є необґрунтованою, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, висновки викладені у судовому рішенні, містять суперечності. Крім цього, ухвала є необґрунтованою з підстав неправильного застосування кримінального процесуального законодавства, оскільки судом не надано правильної оцінки усім ризикам, що наявні у даному кримінальному провадженні.

Також в клопотанні слідчого наведені ризики, які підтверджуються доказами, зібраними в ході досудового розслідування. Зокрема, беручи до уваги те, що ОСОБА_7 не працює, немає офіційного джерела доходу, тому є підстави вважати, що він в подальшому продовжить займатися злочинною діяльністю.

У кримінальному провадженні наявні потерпіла та свідки, вплив на яких може спотворити хід досудового розслідування. Так злочин був вчинений із застосуванням насильства до потерпілого, а тому наявні підстави вважати, що підозрюваний може вплинути на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Наявні підстави вважати, що підозрюваний буде переховуватись від органу досудового розслідування, а в подальшому суду обґрунтовується тим, що підозрюваний втікав з місця вчинення злочину і був затриманий лише завдяки активним діям свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Ще одним обґрунтованим ризиком, який існує у даному кримінальному провадженні, і який не був належним чином оцінений слідчим суддею є те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки підозрюваний до затримання встиг сховати викрадене майно, а саме золотий хрестик із розп`яттям ОСОБА_13 та медальйон у вигляді Божої Матері, прямокутної форми.

Крім цього в судовому засіданні стороною обвинувачення було долучено копію заяви про вчинення злочину. Згідно якої заявник вказує, що підозрюваний ОСОБА_7 , раніше викрав ноутбук з квартири по своєму місцю проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Даний факт підозрюваний ОСОБА_7 під час розгляду клопотання не заперечив, а пояснив, що чоловік його сестри не сплачував комунальні послуги, тому він вирішив заволодіти його ноутбуком і вважає це правильним.

Тому вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, та не є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та виступ захисника ОСОБА_8 , які заперечили доводи такої, вивчивши матеріали судової справи, кримінального провадження та обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України.
Так відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або створити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з вимогами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, стан здоров`я підозрюваного, його репутацію та інші обставини.
У ч.1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу. При розгляді клопотання про застосування чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Представленими матеріалами справи встановлено існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, однак прокурором в судовому засіданні не доведено необхідність застосування саме запобіжного заходу тримання під вартою.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_7 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також переховуватися від органів досудового розслідування та суду, щоб уникнути покарання, не заслуговують на увагу. Жодних даних на підтвердження цих обставин не надано, а також не надано і доказів щодо можливості впливу підозрюваного на потерпілого та свідків.
З врахуванням того, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, висновок слідчого судді, що ризикам вказаним у клопотанні можна запобігти застосуванням більш м`якого запобіжного заходу є обґрунтованим і з таким погоджується колегія суддів.
Сам лише факт вчинення тяжкого кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу. Тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою та обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Врахувавши особу ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про можливість застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у виді домашнього арешту, що полягає у забороні залишати місце проживання цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Виходячи з наведеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для скасування такої не має, доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними, а тому така до задоволення не підлягає.
Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
постановила:
Ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 13 червня 2017 року про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4