АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
4 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_6 ,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора - ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0016490 щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 302 КК України повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що в обвинувальному акті відсутні достовірні дані про місце проживання та знаходження обвинуваченої, а прокурором, не дивлячись на неодноразові відкладення підготовчого засідання та застосування приводу до обвинуваченої, явка якої в підготовче судове засідання не забезпечена, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості викликати обвинувачену ОСОБА_6 до суду.

Прокурор, не погоджуючись з судовим рішенням, вважаючи ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що, дійсно, ОСОБА_6 до суду не з`являлась, про причини неявки суд не повідомляла. У відповідності до вимог ст. 140 КПК України до обвинуваченої застосовувався привід, про результати виконання якого органом досудового розслідування повідомлено суд та долучено відповідні рапорти. З наявних у справі даних вбачається, що ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно проживала та на даний час за вказаною адресою не з`являється.
Однак, на думку прокурора, суд першої інстанції, приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, не прийняв рішення відповідно до вимог ст.. 335 КПК України про зупинення судового провадження та оголошення обвинуваченої в розшук.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила задовольнити її, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, на думку колегії суддів, суд першої інстанції діяв у відповідності до вказаних положень кримінального процесуального закону.

Так, п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України регламентовано, що обвинувальний акт, крім іншого, повинен містити анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата і місце народження, місце проживання, громадянство).

Згідно зі ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

В обвинувальному акті зазначені місце реєстрації та місце проживання обвинуваченої. Проте, як встановлено під час підготовчого засідання в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, за вказаною в обвинувальному акті адресою обвинувачена відсутня, що не заперечується і прокурором в апеляційній скарзі.

Більш того, ухвалою суду від 3 лютого 2017 року, у зв`язку з неявкою обвинуваченої, до ОСОБА_6 застосовано привід, виконання якого доручено Київській місцевій прокуратурі № 4 (ас. 29).

Проте, привід обвинуваченої до суду не здійснений. Також матеріали судового провадження не містять відомості, на які послався прокурор в апеляційній скарзі, а саме про результати виконання приводу, та відсутні повідомлення і відповідні рапорти щодо виконання або причин невиконання приводу обвинуваченої.

Крім того, на адресу суду надійшла відповідь про те, що ОСОБА_6 по м. Києву зареєстрованою не значиться (ас. 43 зв.).

Колегія суддів вважає необхідним звернути увагу на те, що прокурором зазначені обставини в апеляційній скарзі не оскаржуються. Разом з тим, вищевикладені обставини підтверджують висновки суду першої інстанції про невстановлення органом досудового слідства фактичного місця проживання обвинуваченої.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо невідповідності зазначеної в обвинувальному акті адреси місця проживання обвинуваченої з фактичним місцем її знаходження.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції повинен був звернути увагу на вимоги ст. 335 КПК України, зупинити провадження та оголосити розшук обвинуваченої, яка ухилилася від суду, то, на думку колегії суддів, вони є безпідставними, оскільки відповідно до наявних матеріалів судового провадження під час досудового слідства слідчим не встановлено фактичне місце проживання обвинуваченої, що унеможливлює її виклик до суду в порядку, передбаченому законом, а тому відсутні підстави для оголошення обвинуваченої на даній стадії у розшук.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутня розписка обвинуваченої про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, а зазначені документи останній органом досудового слідства надіслані поштою. Проте, будь-які відомості про вручення цих документів обвинуваченій за адресою, зазначеною в обвинувальному акті, матеріали кримінального провадження не містять, що також свідчить про те, що обвинувачена за місцем проживання, зазначеним в обвинувальному акті, на час направлення обвинувального акту до суду була відсутня. Також встановлені обставини свідчать про те, що органом досудового розслідування порушені вимоги п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийшов до правильного висновку про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам закону та неможливістю проведення судом першої інстанції підготовчого судового засідання у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства у встановлені розумні строки, забезпечивши обов`язкову участь обвинуваченої у судовому провадженні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції навів в ухвалі ґрунтовні мотиви повернення обвинувального акта прокурору, а тому підстав для її скасування з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачає, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст..ст. 376, 404, 405, 407,418, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0016490 щодо ОСОБА_6 за ч 2 ст. 302 КК України повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків, - залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ ____________________________ ____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3