11-кп/775/271/2017(м)
263/5478/16-к

Єдиний унікальний номер 263/5478/16-к Головуючий суддя у суді 1-ої інст.: ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/775/271/2017(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001390 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого:

1) 06 вересня 2002 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з випробування на 2 роки;

2) 26 травня 2004 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст.185, ч.1 ст.186, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. Звільнився 07 серпня 2006 року умовно-достроково на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області від 31 липня 2006 року на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 24 дні;

3) 16 червня 2010 року Нікопольським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнився 15 жовтня 2012 року умовно-достроково на підставі постанови Селидівського міського суду Донецької області від 05 жовтня 2012 року на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 30 днів;

4) 24 жовтня 2013 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

5) 10 січня 2014 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 26 травня 2015 року невідбута частина покарання у виді 9 місяців 22 днів позбавлення волі замінено на 9 місяців 22 дні обмеження волі. Звільнився 04 лютого 2016 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

6) 23 серпня 2016 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 серпня 2016 року, більш суворим покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 квітня 2017 року, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 703,68 грн.

Вирішено долю речових доказів.

В с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_8 визнаний винуватий у тому, що він 12 квітня 2016 року приблизно о 19.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, з метою відкритого заволодіння чужим майном, знаходячись біля першого під`їзду буд. АДРЕСА_2 , із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилося у нанесенні ОСОБА_8 удару кулаком правої руки в область потилиці потерпілого ОСОБА_9 , від чого він втратив рівновагу та впав на землю, після чого ОСОБА_8 зняв з ніг останнього кросівки торгівельної марки «Адідас», вартістю 1734,75 грн., які відкрито викрав, та з місця злочину втік, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Не погодившись із вироком місцевого суду, захисник ОСОБА_7 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду щодо останнього скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказав, що потерпілий по своїй власній волі помінявся із обвинуваченим кросівками. Умислу на відкрите викрадене майна ОСОБА_9 (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього ОСОБА_8 не мав.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурор, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, просив залишити її без зміни, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 , як законний і обґрунтований, залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, який просив її задовольнити, вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України; прокурора, який заперечував відносно задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції, як законний і обґрунтований, без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в її межах, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі ст.404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Перевіривши висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, колегія суддів уважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у встановленому законом порядку доказами, ретельно перевіреними та дослідженими в судовому засіданні.

На підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні відкритого викрадення майна у потерпілого ОСОБА_9 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчиненого повторно, суд обґрунтовано послався на наступні докази.

Показання потерпілого ОСОБА_9 , згідно яких під час розпивання спиртних напоїв з обвинуваченим, останній вдарив його, від чого він впав, а ОСОБА_8 стягнув з нього кросівки та переодягнув їх, при цьому залишивши свої кросівки, які пізніше одягнув потерпілий, з місця вчинення злочину зник. Враховуючи, що кросівки йому були повернуті просив суворого не карати ОСОБА_8 .

Показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які пояснили, що на прохання потерпілого про допомогу вийшли на подвір`я та побачили, що біля під`їзду стоїть ОСОБА_9 в чужих кросівках без видимих тілесних ушкоджень, а обвинувачений уходить в сторону від потерпілого.

Вказані показання судом першої інстанції перевірено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони логічні, послідовні, об`єктивно узгоджуються між собою та з іншими доказами, якими суд мотивував свої висновки.

До таких доказів судом доцільно віднесено заяву потерпілого ОСОБА_9 від 13 квітня 2016 року про вчинення щодо нього злочину (а.с.46), відомості про який 14 квітня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.186 КК України (а.с.44); протоколи огляду місця події від 13 квітня 2016 року, 19 квітня 2016 року (а.с.47-52, 61-63); висновок експерта Донецького НДЕКЦ МВС України № 867 від 25 квітня 2016 року (а.с.55-58); протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 (а.с.64-69); протокол пред`явлення речей для впізнання від 25 квітня 2016 року (а.с.75-79), тощо.

Крім того, свідок ОСОБА_12 суду повідомила, що в силу слабкого зору та постійного відволікання на телевізор, у вікно своєї квартири побачила лише, як ОСОБА_8 встав та швидким кроком, майже бігом, пішов в сторону виходу з двору.

Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини кримінального провадження і навів у вироку сукупність доказів на підтвердження встановлених судом обставин, якими повністю доведено винуватість ОСОБА_8 у вчинені дій, які виразились у відкритому викраденні майна (грабіж) потерпілого ОСОБА_9 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Твердження захисника ОСОБА_7 про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, є безпідставними та розцінюються як спосіб уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, врахував характер, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого, особу ОСОБА_8 , який раніше судимий, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання; встановивши обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; правомірно призначивши обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На думку колегії суддів указаний строк покарання відповідає ступеню вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставою для зміни чи скасування вироку по справі не встановлено.

Вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим й вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 квітня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Донецької області набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою,- в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4