Справа №667/2081/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2017 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

представника КВІ: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням Комсомольського РП Суворовського МВ КВІ УДПтСУ в Херсонській області (далі - КВІ) про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Херсона, зареєстрований за адресою:: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-

в с т а н о в и в:
Вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 02.08.2013 р. ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На розгляд суду надійшло подання Комсомольського РП Суворовського МВ КВІ УДПтСУ в Херсонській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання.

У судовому засіданні представник КВІ подання підтримав та просив задовольнити, мотивуючи свою позицію невиконанням засудженим ОСОБА_6 покладених на нього судом обов`язків, зокрема повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Прокурор вказав на обґрунтованість подання та вважав за необхідне його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_6 заперечив проти задоволення подання. Зазначив, що вирок суду після його ухвалення йому вручено не було, а під час судового розгляду він зрозумів, що йому було призначено покарання у виді штрафу, тому про те, що йому було призначено покарання у виді позбавлення волі, а також про те, що він був звільнений від відбування цього покарання з випробуванням, він не знав. Жодних відомостей про те, що він має зявлятись на реєстрацію до КВІ, у нього не було. Заперечив той факт, що ухилявся від відбування покарання. Вказав, що після ухвалення вироку він деякий час проживав за адресою, яка міститься у матеріалах справи, - АДРЕСА_3 , після чого поїхав у Запорізьку область, де жили його діти та дружина. Зазначив, що така адреса реально існує, та висловив припущення про те, що інспектор КВІ не знайшов його за цією адресою через те, що там знаходиться підприємство, де він на той час працював і одночасно жив у нежитловому приміщенні, де створені житлові умови, про що він пояснював слідчому під час досудового розслідування кримінального провадження.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного, вказавши на відсутність підстав для задоволення подання КВІ.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_6 №145/2013 р., матеріали подання, а також матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , у межах якого стосовно останнього було ухвалено вирок від 02.08.2013 р. (єдиний унікальний номер справи 667/5827/13-к), судом підстав для задоволення подання не вбачається виходячи з наступного.

Як видно з матеріалів особової справи №145/2013 р., 13.09.2013 р. до Комсомольського РП СМВ КВІ УДПтСУ в Херсонській області надійшов на виконання вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 02.08.2013 р., ухвалений стосовно ОСОБА_6 .. Вже 30.09.2013 р. кримінально-виконавчою інспекцією винесено подання про здійснення приводу засудженого (а.п. 15), в той час як матеріали особової справи до цієї дати не містять жодних відомостей про належне повідомлення ОСОБА_6 щодо необхідності явки до КВІ.

В подальшому до листопада 2013 р. кримінально-виконавчою інспекцією вживались першочергові заходи для встановлення місця перебування засудженого, які жодних результатів не дали.

Проте, не зважаючи на винесення 05.11.2013 р. подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів на адресу начальника Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області (а.п. 54), того ж дня винесено подання і до суду про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням (а.п. 2), що свідчить про те, що на момент звернення з поданням до суду належних та достатніх розшукових заходів для встановлення місцезнаходження засудженого ОСОБА_6 здійснено не було.

За змістом ч. 3 ст. 164 КВК України в редакції Закону №1129-IV від 11 липня 2003 року, яка діяла на час направлення подання до суду, у разі неприбуття до кримінально-виконавчої інспекції без поважних причин до засудженого може бути застосовано привід, який здійснюється органом внутрішніх справ. Поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання запрошення, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Відповідно до ст. 166 КВК України в редакції Закону №4652-VI від 13.04.2012, яка діяла на час направлення подання до суду, у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання (ч. 2 ст. 78 КК України).
З роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що згідно ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

З огляду на наведене, при вирішенні даної справи зясуванню підлягає питання про те, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обовязки, чи можна розглядати викладені в поданні факти як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення, чи застосовувалися кримінально-виконавчою інспекцією до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання, як того вимагають положення ст. 166 КВК України.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження, в межах якого Комсомольським районним судом м. Херсона стосовно ОСОБА_6 було ухвалено вирок від 02.08.2013 р. (єдиний унікальний номер справи 667/5827/13-к), встановлено, що вони не містять відомостей про те, що ОСОБА_6 отримав копію вироку, як того вимагають положення частин 6 або 7 ст. 376 КПК України, що ставить під сумнів належне доведення до відома засудженого покладених на нього обовязків. При цьому, суд бере до уваги також ту обставину, що, як видно зі змісту журналу судового засідання від 02.08.2013 р., під час судових дебатів прокурор ставив питання про призначення ОСОБА_6 покарання у виді штрафу (а.п. 37 справи №667/5827/13-к), що відповідає поясненням засудженого з цього приводу.

З досліджених матеріалів особової справи ОСОБА_6 вбачається, що жодних застережень щодо наслідків невиконання вироку суду відносно засудженого винесено не було, достатні розшукові заходи для встановлення місцезнаходження засудженого проведені не були. Крім того, з матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 за час відбування покарання ані адміністративних правопорушень, ані кримінальних злочинів вчинено не було.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що наявними у розпорядженні суду матеріалами не спростовуються доводи ОСОБА_6 про те, що він не мав реальної можливості виконати покладені на нього обовязки, а викладені в поданні факти не свідчать про небажання останнього стати на шлях виправлення. Жодних застережень кримінально-виконавчою інспекцією до ОСОБА_6 з приводу невиконання ним обов`язків, покладених вироком, не вносилось.

Враховуючи викладене, судом не вбачається беззаперечних підстав для направлення ОСОБА_6 для відбування покарання, оскільки надані суду матеріали не доводять того, що останнім було допущено такі порушення, які б свідчили про його бажання ухилитись від виконання обовязків, покладених судом.

Керуючись ст. 78 КК України, ст.ст. 534 ч. 5, 537 ч. 1 п. 8, 539 КПК України, ст.ст. 164, 166 КВК України, суд, -

постановив:
У задоволенні подання Комсомольського РП Суворовського МВ КВІ УДПтСУ в Херсонській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування призначеного покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1