Справа № 573/419/17
Номер провадження 1-кп/573/50/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5
потерпілої: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 вересня 2016 року за № 0000576 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Суми, без постійного місця проживання та реєстрації, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта професійна-технічна, неодруженого, на утриманні не має малолітніх дітей, не працюючого, не інваліда, перебуває у консультативній групі з 2012 року з діагнозом «Легка розумова відсталість»(не виявляє ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, може усвідомлювати свої дії та керувати ними), раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Починаючи з червня місяця 2016 року ОСОБА_4 проживав без реєстрації у ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 та допомагав останній по господарству.
12 серпня 2016 року приблизно у вечірній час у ОСОБА_4 виник умисел на викрадення часнику урожаю 2016 року, який належав ОСОБА_6 , який остання зберігала у синтетичному мішку на горищі власного будинку.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 того ж дня приблизно о 23.00 год., маючи вільний доступ до усіх приміщень господарства ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою викрадення чужого майна, а саме часнику, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та господарки, яка вже спала в будинку, перебуваючи у дворі, підійшов до лазу на горищі будинку.
У подальшому, діючи таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди власнику майна, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , по драбині, заліз на горище житлового будинку, звідки таємно викрав часник, загальною вагою 15 кг, який знаходився у синтетичному мішку білого кольору.
Викрадене майно ОСОБА_4 виніс за територію домогосподарства ОСОБА_6 та розпорядився ним на власний розсуд.
Відповідно до довідки-вартості, виданої підприємством Облспоживспілки «Білопільський ринок», вартість 1 кг часнику станом на період крадіжки становить 60 грн., а отже загальна вартість викраденого майна становить 900 грн.
Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 та бажав їх настання, тобто вчинив злочин з прямим умислом.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, належного ОСОБА_6 на загальну суму 900 грн., ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто викрадення чужого майна (крадіжка).
Крім цього, у кінці серпня 2016 року ОСОБА_4 знову почав проживати із ОСОБА_6 , допомагав їй по господарству, зокрема копав картоплю.
Зранку 28 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла словесна сварка. Близько 09.30 год. у ОСОБА_4 , який знаходився у будинку ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону, який перебував у сумці з-під ноутбука, яка знаходилась у спальні будинку.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та господарки будинку, тобто діючи таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди власнику майна, ОСОБА_4 зайшов до кімнати спальні, де з сумки з-під ноутбука таємно викрав мобільний телефон марки «Nomi i180», який належить ОСОБА_6 .
Викрадене майно ОСОБА_4 виніс за територію домогосподарства ОСОБА_6 , тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Згідно із висновком судово- товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/3708е від 19 жовтня 2016 року вартість апарату мобільного зв`язку «Nomi i180» становить 200 грн.
Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 та бажав їх настання, тобто вчинив злочин з прямим умислом.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, належного потерпілій ОСОБА_6 , а саме мобільного телефону «Nomi i180» на суму 200 грн., ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, покаявся у вчиненому та показав наступне. З червня місяця 2016 року він проживав без реєстрації у ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 та допомагав їй по господарству. 12 серпня 2016 року у вечірній час у нього виник умисел на викрадення часнику урожаю 2016 року, який ОСОБА_6 зберігала у синтетичному мішку на горищі власного будинку. Того ж дня приблизно о 23.00 год. він, маючи вільний доступ до усіх приміщень господарства, скориставшись відсутністю господарки, яка вже спала в будинку, перебуваючи у дворі, підійшов до лазу на горищі будинку. Він по драбині заліз на горище житлового будинку, звідки викрав часник, загальною вагою 15 кг, який знаходився у синтетичному мішку білого кольору. Майно виніс за територію домогосподарства та розпорядився ним на власний розсуд, - повіз у м.Суми та продав за 250 грн.
У кінці серпня 2016 року він знову почав проживати із ОСОБА_6 , допомагав їй по господарству, копав картоплю. Зранку 28 серпня 2016 року між ним та ОСОБА_6 виникла словесна сварка. Близько 09.30 год. у нього виник умисел на викрадення мобільного телефону, який перебував у сумці з-під ноутбука, яка знаходилась у спальні будинку. Він зайшов до спальної кімнати, де з сумки з-під ноутбука викрав мобільний телефон марки «Nomi i180», який належить ОСОБА_6 Викрадене майно він виніс за територію домогосподарства та розпорядився на власний розсуд, спочатку користувався телефоном сам, а потім його продав за 100 грн. у с.Курасове чоловіку на ім`я ОСОБА_7 , якому про крадіжку не говорив. Гроші від крадіжок він витратив на горілку та продукти харчування, попросив пробачення у потерпілої.
У вчиненому розкаюється та просить суд суворо не карати.
Просив суд не досліджувати інші докази у кримінальному провадженні, обмежившись його поясненнями та розглянути справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Прокурор не заперечував проти розгляду справи у скороченому порядку.
Потерпіла ОСОБА_6 погодилася з думкою прокурора та пояснила про відсутність претензій до обвинуваченого та несувору міру покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом ухвалено про проведення скороченого судового розгляду і визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. Права та наслідки такого порядку судом їм роз`яснено.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину при вищевикладених обставинах повністю доведена, а його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, які є злочинами середньої тяжкості.
У відповідності до ст. 66 КК України, суд вважає за можливе визнати як обставини, що пом`якшують покарання за скоєне ОСОБА_4 щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтування та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його соціальне становище, а також те, що він задовільно характеризується за місцем проживання, перебуває у консультативній групі з 2012 року з діагнозом «Легка розумова відсталість»(не виявляє ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, може усвідомлювати свої дії та керувати ними) та висловлену в судовому засіданні позицію потерпілої, яка претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, пробачила йому.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Суд детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчиненого злочину, його щире каяття, наслідки суспільно небезпечного діяння, відсутність наміру уникнути кримінальної відповідальності, на підставі даних, що характеризують особу обвинуваченого та конкретних обставин справи, суд вважає за прийнятне надання обвинуваченому можливості виправлення без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням ст. 75 КК України і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, так як це покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речові докази:
- мобільний телефон марки «Nomi i180», який переданий на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_6 - залишити останній як власнику.
Під час проведення досудового розслідування проводилася судово-товарознавча експертиза, витрати за проведення якої становлять 263 грн. 88 коп. Вказана сума підлягає стягненню із ОСОБА_4 на користь держави.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому за цим законом покарання:
- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - два роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 263 (двісті шістдесят три) грн. 88 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи.
Речові докази по кримінальному провадженню:
- мобільний телефон марки «Nomi i180», який переданий на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_6 - залишити останній як власнику.
Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.

Суддя