Справа № 367/5601/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/958/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 54 22.08.2017

УХВАЛА
Іменем України
22 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 14 червня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця в м. Києва, громадянина України, неодруженого, маючого повну середню освіту, не працюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє 04.06.2015 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відбуваючого покарання у ДУ «Бучанська виправна колонія № 85»,-

визнано винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточне покарання призначене шляхом часткового приєднання до покарання по даному вироку невідбутої частини покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 04.06.2015 року у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 22.06.2016 року.

Зараховано у строк покарання ОСОБА_8 час його попереднього ув`язнення з 22.06.2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, вчиненого за наступних обставин.

Із 06.07.2015 року ОСОБА_8 відбував в Бучанській виправній колонії №85 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, призначене вироком Дарницького районного суду м. Києва від 04.06.2015 року.

До засудженого ОСОБА_8 05.11.2015 року адміністрацією установи було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу (далі ПКТ) на строк 2 місяці, у зв`язку із перешкоджанням працівникам установи проводити особистий обшук та висловлюванням в їхню сторону брутальною лайкою. Після відбуття зазначеного дисциплінарного стягнення, засуджений ОСОБА_8 на шлях виправлення не став та позитивних висновків щодо покращення своєї поведінки не зробив.

Так, засуджений ОСОБА_8 20.05.2016 року, відбуваючи в Бучанській виправній колонії №85, що за адресою: Київська область, смт. Гостомель, вул. Мирна 3, покарання у виді позбавлення волі, приблизно о 09 год. 30 хв., був залучений для виконання робіт по благоустрою місць позбавлення волі згідно із графіком чергування території відділення СПС №14 на травень місяць 2016 року. Засудженому ОСОБА_8 начальником відділення соціально-виховної та психологічної служби відділу соціально виховної та психологічної роботи (далі-ВСПС) майором внутрішньої служби ОСОБА_9 , було визначено обсяг робіт: провести прибирання території відділення СПС №14. Для виконання робіт він був забезпечений необхідним для виконання наказу інвентарем (віник, совок, ганчірка та швабра) та спеціальним одягом, був одягнений за сезоном, взутий, нагодований згідно встановлених норм. Однак, засуджений ОСОБА_8 в категоричній формі відмовився виконувати законні вимоги начальника ВСПС відділу соціально виховної та психологічної роботи ОСОБА_9 і до роботи не приступив.

Того ж дня, 20.05.2016 року, о 14 год. 30 хв., начальником ВСПС ОСОБА_9 знову була висунута законна вимога засудженому ОСОБА_8 приступити до виконання роботи та провести прибирання території СПС №14. При цьому, засудженому ОСОБА_8 було роз`яснено положення ст.118 КВК України та попереджено про кримінальну відповідальність згідно з ст.391 КК України за злісне невиконання законних вимог адміністрації виправної установи особою, що відбуває покарання у виді позбавлення волі. Однак, засуджений знову в категоричній формі безпідставно відмовився виконати законні вимоги начальника відділення і до роботи не приступив, чим порушив вимоги ст.118 КВК України. Причиною відмови від прибирання ОСОБА_8 пояснив небажанням його здійснювати, на стан здоров`я не скаржився.

Того ж дня, 20.05.2016 року, о 15 год. 00 хв., в супроводі начальника ВСПС ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_10 для дачі пояснень по даному факту було доставлено до приміщення чергової частини Бучанської виправної колонії №85, де у присутності двох понятих та лікаря-терапевта медичної санітарної частини при Бучанській виправній колонії №85, ОСОБА_11 , начальником ВСПС ОСОБА_9 , засудженому ОСОБА_8 знову було пред`явлено законну вимогу приступити до роботи по благоустрою місць позбавлення волі згідно графіку чергувань на травень 2016 року, а також було роз`яснено положення ст.118 КВК України і офіційно попереджено про кримінальну відповідальність згідно із ст.391 КК України за злісне невиконання законних вимог адміністрації виправної установи особою, що відбуває покарання у виді позбавлення волі. Однак, і після цього засуджений ОСОБА_8 свою поведінку не змінив і виконувати законні вимоги начальника відділення відкрито, у присутності зазначених вище осіб, в категоричній формі відмовився. Причиною відмови від прибирання ОСОБА_8 пояснив небажанням його здійснювати, на стан здоров`я не скаржився.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, оскаржуваний вирок вважає таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить призначити більш м`яке покарання, із врахуванням вже відбутого ним покарання за попереднім вироком.

Свої вимоги мотивує тим, що при винесенні вироку та обранні покарання суд першої інстанції двічі врахував, що вказане кримінальне правопорушення вчиняється особами, які відбувають покарання та негативно характеризуються, у зв`язку із чим призначив йому занадто суворе покарання.

У апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок Ірпінського міського суду Київської області від 14.06.2017 року в частині призначеного покарання, пом`якшити покарання ОСОБА_8 та зарахувати йому в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення за вироком Дарницького районного руду м. Києва від 04.06.2015 року.

У обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки обставинам кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 . Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що вимоги адміністрації установи виконання покарань стосувались прибирання спальних приміщень, встановлено три випадки в один день висунення ОСОБА_8 законних вимог адміністрації, від виконання яких останній тричі відмовився.

Апелянт зауважує, що ОСОБА_8 не був залучений до праці в БВК №85 та обов`язок по прибиранню приміщень мав згідно графіку чергувань. Згідно пояснень представника адміністрації БВК №85 в міському суді засуджений мав право прибирати приміщення протягом дня, без визначених годин на прибирання.

Крім того, вимоги щодо прибирання приміщень відбувалися лише за участі працівників колонії або понятих, без присутності інших засуджених. Тобто, відсутні будь-які шкідливі наслідки такої відмови у вигляді прикладу для інших засуджених зухвалої відкритої, демонстративної непокори вимогам адміністрації .

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, із наступних підстав.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ст.391 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п.п.2,3 ч.1 ст.65 КК України та п.п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення передбачене ст.391 КК України, віднесено до злочинів середньої тяжкості.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КК України, суд першої інстанції встановлено не було. Разом з тим суд не визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого визнання вини в скоєнні злочину, оскільки він спочатку не визнавав своєї вини і лише після допиту свідків в судовому засіданні змінив свою позицію, що на думку колегії суддів, розцінюється як намагання обвинуваченого уникнути більш суворого покарання.

Обставин, що згідно ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції було визнано рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , міський суд врахував те, що останній негативно характеризується, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на шлях виправлення не став, вчинив нове кримінальне правопорушення під час відбування покарання.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному, а вимоги апеляційних скарг про призначення більш м`якого є такими, що не ґрунтуються на законі.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 щодо суворості призначеного покарання є необґрунтованими, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Крім того, колегія суддів приходить до переконання про неможливість зарахування ОСОБА_12 у строк покарання, призначеного за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 14.06.2017 року, строку попереднього ув`язнення за вироком Дарницького районного руду м. Києва від 04.06.2015 року, оскільки із копії вироку Дарницького районного руду м. Києва від 04.06.2015 року (а.п.74-79) не зрозуміло протягом якого періоду останній тримався під вартою.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 14 червня 2017 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Головуючий:
Судді :