Апеляційний суд Житомирської області
Ухвала

Іменем України

№11/0690/252/11

12 квітня 2011 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі;

головуючого - судді Шеніна П.О.

суддів: Мельничук Н.М., Романова О.В.

з участю прокурора Філя С.В.

адвоката ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями адвоката ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2 0.0 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 04 лютого 2011 року, -

Встановила:

Дана кримінальна справа розглядалась судами неодноразово. Останнім

вироком ОСОБА_2

Олександровича, ІНФОРМАЦІЯ_1,

мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонера, розлученого, учасника бойових дій, раніше не судимого, -

гуло засуджено за ст.15 ч.2 і 115 ч.1 із застосуванням ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислений з моменту затримання після набрання вироком законної сили.

Міра запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу засудженому залишена підписка про невиїзд.

Речові докази: ніж, двоє штанів, носову хустинку, майку, футболку - вирішено знищити, а сорочку, вилучену у ОСОБА_3 - повернути йому.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_2 на користь:

- ОСОБА_3 - 5528,77 грн. матеріальної шкоди та 30000 грн. - моральної шкоди, а всього 35528,77 грн.;

Овруцької ЦРЛ - 256,58 грн. - витрат на лікування потерпілого ОСОБА_3;

НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області - 202,82 грн. судових витрат.

Згідно вироку, 16.06.2008 року близько 20 години в с. Гладковичі Овруцького району в приміщенні кафе «Зустріч» перебували ОСОБА_2, який знаходився в стані алкогольного спяніння, та ОСОБА_3, між якими на ґрунті особистих неприязних стосунків виникла сварка, яка переросла у бійку. Під час її ОСОБА_2 вирішив умисно вбити потерпілого.

Обурений поведінкою останнього і реалізуючи свій умисел на протиправне позбавлення останнього життя, засуджений пішов додому на відстань 150 м від кафе, де взяв ножа - „метелика. Близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_2 із вказаним ножем прийшов до кафе «Зустріч», з метою позбавлення потерпілого життя умисно наніс тому два удари в місця розташування життєво-важливих органів - в черево та шию.

В результаті цих дій засуджений умисно спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням тонкої кишки та брижі, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді різаної рани правої бокової поверхні шиї.

Потерпілому ОСОБА_3 було своєчасно надано невідкладну медичну допомогу. Тому, виконавши усі дії, які засуджений вважав необхідними для умисного вбивства потерпілого, він не довів злочин до кінця.

Окрім вироку, суд 1-ої інстанції виніс щодо потерпілого ОСОБА_3 /одночасно підсудного по даній обєднаній справі/ постанову від 04.02.2011 року, згідно якої за предявленим обвинуваченням за вчинення дій, які передували діям засудженого ОСОБА_2 і які були кваліфіковані за ст. ст. 296 ч.І і 128 КК України, ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 6 п. 4 КПК України, ст. ст. 1 п. е та 6 Закону України „Про амністію від 12.12.2008 року.

В апеляціях на вирок суду 1-ої інстанції просять:

- засуджений ОСОБА_2 - скасувати вирок і винести новий за ст.ст. 123 і 124 КК України з застосуванням ст. 75 КК та призначенням покарання, не повязаного з позбавленням волі. В обґрунтування апеляції зазначає, що суд невірно кваліфікував його дії, як замах на вбивство. Погоджується, що спричинив тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_3,

однак у стані афекту, до якого останній довів його. Вбивати потерпілого він не хотів, ударами ніг той зламав йому самому ногу. Щоб попередити своє побиття, дістав з кишені ніж - „метелик і махав перед собою. Також зазначає, що судом не враховано особу потерпілого, який був раніше судимий за тяжкий злочин, особу самого засудженого та затрати, які понесені ним на своє лікування та моральну шкоду;

- адвокат ОСОБА_1 в інтересах засудженого - про зміну вироку, перекваліфікацію дій останнього з ч.2 ст. 15 і ст. 115 ч.І КК України на ст. 121 ч.І КК України та обрання покарання, яке не пов'язано з позбавленням волі. В обґрунтування апеляції зазначає, що суд не врахував, що ОСОБА_2 дістав з кишені ніж - „метелик і лише махав перед собою і потерпілим, який корпусом насувався на нього. Стверджує, що суд не прийняв до уваги положення чинного законодавства, характеристику засудженого, а також те, що потерпілий - провокував засудженого на такі дії. Посилається на відсутність доказів про намір засудженого вбити потерпілого.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_2 та його адвоката ОСОБА_1, які власні апеляції та один одного - підтримали, думку прокурора і потерпілого ОСОБА_3, які просили ці апеляції відхилити і залишити без зміни вирок суду, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що подані апеляції не підлягають задоволенню з наступних міркувань.

Висловити у своїй апеляції і в апеляційному суді думки про можливу наявність у власних діях ознак злочину, передбаченого ст. ст. 123, 124 або 121 ч. 1 КК України, ОСОБА_2 в суді 1-ої інстанції свою вину у вчиненому не зазнав та пояснював, що 16.06.2008 року біля 19 години дійсно знаходився в кафе «Зустріч» в с. Гладковичі, де випив біля 2-х бокалів пива. В кафе зустрів ОСОБА_4, з яким протягом року перебуває в неприязних відносинах і який став ображати його словесно. Пізніше біля порогу кафе він вирішив запитати у нього, чому той принижує та обзиває його. ОСОБА_3 щось сказав в його адресу і своєю головою вдарив його по голові. Від удару він присів та впав, в цей момент потерпілий ногою наніс йому декілька ударів по тулубу, іншим частинам тіла, а також по ногах, від чого він відчув сильний біль в правій нозі. З метою уникнення нових ударів, він піднявся та побіг до свого будинку, що знаходився за 150 метрів. Прибігши додому, хотів зателефонувати в міліцію, однак не працював стаціонарний телефон. Тому через хвилин 5 він знову пішов ж кафе, щоб в когось попросити телефон. Він був шокований та сильно збуджений. На вулиці побачив ОСОБА_3 і вирішив зясувати стосунки, підійшов до нього. Останній також, розвернувшись, почав підходити. За словами засудженого, щоб той не міг його вдарити, витягнув з кармана ніж «метелик» та почав махати ним, при цьому зробив сильний замах лезом повз шиєю потерпілого, потім опустив ніж навпроти його живота, який корпусом подався на нього, а він лише тримав ножа біля ОСОБА_3. Відчув, що порізав його сорочку; однак порізу тіла не бачив. Спеціально удари в живіт та шию ОСОБА_3 він не наносив, заподіяти тілесні ушкодження та вбити не хотів, а лише хотів його налякати.

Суд 1-ої інстанції критично підійшов до цієї версії засудженого і навів у вироку докази, які викривали того саме в замаху на умисне вбивство потерпілого під час конфлікту з ним.

Суд послався на показання останнього про те, що 16.06.2008 року біля 20 години він зайшов в кафе «Зустріч» с. Гладковичі, де побачив знайомого ОСОБА_2, який сидів за столиком з дівчатами та розпивав спиртне. Останній на нього щось сказав, це його роздратувало і він, ОСОБА_3, у відповідь сказав нецензурні слова. Вийшов із кафе, ОСОБА_2 - за ним і біля входу почав його обзивати, хотів вдарити, однак він своєю головою вдарив в обличчя засудженого, від чого той впав, далі - піднявся і пішов в напрямку свого будинку. Через деякий час засуджений повернувся. Він біля кафе заправляв машину і не бачив ОСОБА_2. Лише після того, як той поклав йому руку на плече, він обернувся, а засуджений ножем наніс йому два удари в живіт та по шиї. Після цього він втратив свідомість.

Орган досудового слідства і суд 1-ої інстанції відповідним чином дали оцінку поведінці і діям ОСОБА_3 16.06.2008 року на місці подій, кваліфікувавши їх за ч.І ст. 296 КК України. Від ударів останнього по голові і обличчю ОСОБА_2 у того були виявлені ушкодження у вигляді гематоми тімяної ділянки голови і садна чола та підборіддя /т. 2, а.с. 60-61/. Також СМЕ не виключила можливість того, що тілесне ушкодження у ОСОБА_2 у вигляді закритого перелому зовнішньої кісточки правої ноги /тобто середньої тяжкості/ могло утворитись від удару ногою, взутою в кімнатні тапочки /тобто ОСОБА_3/. Оскільки ОСОБА_2 наполягав на своєї версії подій, дії ОСОБА_3 в цій частині були кваліфіковані за ч.І ст. 122 КК України. Тим не менш, експерт не підтвердив достовірність показань засудженого в частині нанесення йому ОСОБА_3 ударів в тулуб, оскільки під час проведення СМЕ тілесних ушкоджень у цій ділянці не було знайдено.

В судів ж 1-ої інстанції ОСОБА_3 оспорював версію засудженого про нанесення йому саме ногою удару по нозі і заподіяння від цього перелому. За висновком комісійної СМЕ від 28.10.2010 року /т. 2, а.с. 209-210/, перелом зовнішньої кісточки міг виникнути в результаті непрямого механізму травми - різкого підвертання стоп назовні. Утворення такого перелому в результаті підвертання стопи після нанесенню удару по гомілці взутою в тапок ногою експерти не виключали.

Прокурор в суді змінив ОСОБА_3 обвинувачення з ч.І ст. 122 на ст. 128 КК України /т. 2, а.с. 215-218/.

Оскільки ОСОБА_3 підпав під дію Закону України „Про амністію від 12.12.2008 року, він був звільнений від кримінальної відповідальності за ст. ст. 296 ч,1 і 128; КК України /т. 2, а.с. 249-252/.

Твердження засудженого лише про вживання ним пива у кафе спростовано протоколом його медичного огляду 17.06.08 року о 0 год. 35 хвилин і встановлення стану спяніння /т. 2, а.с. 15/.

Також суд у вироку послався на показання свідків - очевидців подій, повязаних з пораненням ОСОБА_3, які підтвердили саме його версію, а не версію засудженого. Так, свідок ОСОБА_5 в суді пояснив, що 16.06.2008 року біля 20 години 30 хвилин він знаходився біля кафе в с. Гладковичі, де був ОСОБА_2. Через хвилин 10 на вулиці він бачив, як ОСОБА_3 підійшов до свого автомобіля, який стояв неподалік кафе. Через декілька хвилин він побачив, що біля потерпілого знаходиться ОСОБА_2. В якийсь момент ОСОБА_3 відскочив від засудженого та похитнувся. В руках у ОСОБА_2 він побачив лезо предмета, яке схоже на ніж. ОСОБА_3 відійшов назад, пройшов біля 3-х метрів та присів на коліна, а ОСОБА_2 швидко пішов в напрямку свого будинку. Свідок пояснив, що у ОСОБА_3 з шиї текла кров і сорочка спереду була в крові. Піднявши її, на животі у ОСОБА_3 він побачив колоту рану.

Аналогічні показання дав в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 За ними, ОСОБА_3 підійшов до свого автомобіля, який стояв неподалік кафе. Через декілька хвилин свідок побачив, що біля того знаходиться ОСОБА_2, який двічі махнув рукою. Далі покази свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_5 співпадають.

Такі ж показання дав в судовому засіданні і свідок ОСОБА_7 16.06.2008 року о 20 год. ЗО хв. він біля кафе «Зустріч» в с. Гладковичі бачив ОСОБА_3, який підійшов до свого автомобіля, що стояв неподалік порогу кафе. Через декілька хвилин він побачив, що до потерпілого ззаду підійшов ОСОБА_2, який йшов зі сторони свого будинку. Коли ОСОБА_3 повернувся до ОСОБА_2 боком, той відразу ножем, який тримав у правій руці, наніс потерпілому перший удар в живіт та другий - в шию. Від цього ОСОБА_3 відскочив та похитнувся, відійшов назад, пройшов 2-3 метри, присів на коліна і впав. Вони підійшли до потерпілого та стали йому надавати допомогу, а ОСОБА_2 швидко пішов в напрямку свого будинку. У ОСОБА_3 з шиї текла кров, сорочка в передній частині була також в крові. Вони підняли сорочку і на животі побачили колоту рану, з якої текла кров.

Суд у вироку ретельно проаналізував інші досліджені докази і зробив обґрунтований висновок про вчинення ОСОБА_2 саме замаху на умисне вбивство ОСОБА_3 на ґрунті виниклого конфлікту і бійки. Колегія суддів погоджується з ним і не знаходить підстав для перекваліфікації дій засудженого на ст. ст. 121 ч.І, 123 чи 124 КК України, на чому наполягають апелянти. За висновком криміналістичної експертизи, довжина клинка ножа засудженого становить 112 мм, є його фото /т.1, а.с. 95-97/. Цим ножем засуджений наніс удари саме в життєво-важливі органи людини. Очевидці додій заперечували версію засудженого про те, що потерпілий нібито .насувався на цей ніж, нападав на ОСОБА_2, а той лише захищався. Після нанесення ножових поранень засуджений швидко залишив місце події, а поранений пройшов декілька кроків і впав. Він залишився живим внаслідок надання йому своєчасної медичної допомоги.

3а висновком судово-медичної експертизи від 27.06.2008 року, у ОСОБА_3 встановлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням тонкої кишки та брижжі; різаної рани правої бокової поверхні шиї. Дані тілесні ушкодження могли утворитись від 2-х ударів лезом гострого предмету, можливо наданим на експертизу ножем. За ступенем тяжкості, тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини відноситься де категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя; у вигляді різаної рани шиї - до категорії легких з короткочасним розладом здоров'я /т.1, а.с. 57-59, тощо/.

Висновком амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи від 15.07.2008 року спростовується твердження ОСОБА_2 про необхідність кваліфікації його дій за ст. 123 КК України, тобто про вчинення злочину у стані сильного душевного хвилювання. Він в минулому психічними захворюваннями не страждав та не страждає такими в даний час. ОСОБА_2 міг давати звіт своїм діям та керувати ними в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, та може давати звіт своїм діям і керувати ними в даний час. Примусових заходів медичного характеру по психічному стану не потребує /т.1, а.с. 123-124/.

Окрім того, після першого етапу конфлікту потерпілого із засудженим та їх бійки, спричинення ОСОБА_3 останньому вищевказаних тілесних ушкоджень, пройшов певний час до вчинення засудженим послідуючих дій, повязаних з нанесенням потерпілому ножових поранень. За цей час ОСОБА_2 сходив додому на відстань 150 м від приміщення кафе, взяв ножа, повернувся до місця подій і вчинив злочинні дії. Якщо б у нього цей ніж одразу був з собою, на чому він наполягає, засуджений практично міг нанести ножові поранення потерпілому під час першого етапу конфлікту і бійки, тобто застосувати раніше, чого не було.

Що стосується обраного засудженому покарання, то суд достатньо врахував вимоги ст. 65 КК України і ту обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп'яніння, а також обставини, що пом'якшують покарання - що ОСОБА_2 є учасником бойових дій і пенсіонером, доглядає пристарілу матір.

Суд врахував як ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, так і особистість винного, який вчинив злочин вперше, позитивно характеризується, проживає на радіоактивно забрудненій території, усі обставини справи, вчинення замаху на умисне вбивство і призначив йому основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.І ст. 115 КК України, застосувавши ст. 69 КК України.

Для подальшого помякшення призначеного покарання колегія суддів підстав не знайшла. Ніяких виплат за цивільними позовами або заявами про витрати засуджений не провів.

Керуючись ст. ст. 365 і 366 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляції засудженого ОСОБА_2 та в його інтересах адвоката ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Овруцького райсуду від 04.02.2011 року щодо першого - без зміни.

Судді: