Справа № 295/2332/17
У Х В А Л А
Іменем України

03 травня 2017 року.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря: ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13

представника неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_14

представника потерпілого ОСОБА_15

розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0006355 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшло кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Обвинуваченим обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, термін дії якого спливає 05.05.2017 року, однак судове провадження по даній справі не закінчено.

Ст.331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні прокурор вказав про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим на 60 днів, зазначивши наявність визначених в ст. 177 КПК України ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою вказаної статті. Думку прокурора підтримав представник потерпілого.

Захисники просили змінити міру запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`яку. Обвинувачені підтримали думку захисників.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.331 КПК України - до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України щодо можливості обвинувачених перешкоджати кримінальному провадженню, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у виді взяття під варту не відпали, докази в судовому засіданні не перевірені в повному обсязі. Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Суд, на виконання вимог ст. 178 КПК України, приймає до уваги дані про особи обвинувачених, а саме те, що вони не мають постійного місця проживання в Житомирській області, суспільну небезпеку правопорушення, в якому обвинувачується особи, та те, що вони обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких.

Крім того, за змістом п.п. «Ь» та «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року особа може бути позбавлена свободи для забезпечення виконання нею будь - якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її до провадження до компетентного суду. При цьому суд враховує, що відповідно до неодноразових рішень Європейського Суду з Прав Людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

В такому разі обраний обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.314, 315, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 строком на 60 днів, а саме до 01.07.2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2