490/5134/16-к
н/п 1-кп/490/474/2016
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2016 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаїв кримінальну справу відносно :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернобай Черкаської області, українця, громадянина України, одруженого, освіта повна середня, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України
ОСОБА_5 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.09.2015р. №177 призначено на посаду водія взводу інженерної розвідки інженерної роти групи інженерного забезпечення військової частини, зарахований до списків особового складу та поставлений на всі види забезпечення.
Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Будучи військовослужбовцем, сержант ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 9,11,14 16,37, 40,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст.ст.1,3, п.8ст.6,20, п.2ст.23, п.3ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок, і військову службу» був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;беззастережно виконувати накази командирів; виявляти повагу до командирів і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові,який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові;сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири, та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять), дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період функціональної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової» або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання Виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 рокуна території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби молодшому сержанту ОСОБА_6 достеменно було відомо і до часу не з`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
РИЧКА ОСОБА_7 , являючись військовослужбовцем Збройних сил України, маючи умисел тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, діючи з прямим умислом, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків з військової служби, 22.02.2016р. о 18год.30хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та перебував поза розташуванням військової частини без поважних причин до 01.04.2016р. за місцем свого проживання АДРЕСА_2 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України визнав повністю, і по суті пояснив суду, що в березні 2015р. він був призваний за мобілізацією. Спочатку службу проходив в Новояворівському навчальному пункті, потім в Чорноморському в Одеській області, потім на полігоні Широкий лан на Миколаївщині, і згодом вже в частині НОМЕР_1 в м.Миколаїв. Службу проходив на посаді водія. В лютому 2016р. він самовільно покинув в/ч та поїхав додому в м.Чернігів.Про порядок залишення в/ч він знав, але про те, що він покидає місце розташування в/ч він командирам не доповідав, просто сам залишив в/ч. Він поїхав до сім?ї в м.Чернігів. Обвинувачений вказує, що перед залишенням частини погано подумав про свої дії, і не думав про наслідки своїх дій. Все якось відбулося необдумано. Повернувся він до в/ч першого квітня 2016р., і служив ще в частині до червня 2016р. В червні він був звільнений з військової служби. В скоєному розкаюється, просив суд його суворо не наказувати.
Судом досліджено наказ №177 від 07.09.2015р. командира в/ч НОМЕР_1 згідно якого ОСОБА_6 зарахований до списків особового складу в/ч, призначений водієм групи інженерного забезпечення з 06.09.2015р. та поставлений на всі види забезпечення.
Судом досліджено наказ №36 від 22.02.2016р. командира в/ч НОМЕР_1 згідно якого сержанта ОСОБА_6 з 22.02.2016р. знято зі всіх видів забезпечення, знято з котлового забезпечення як такого який 22 лютого 2016р. самовільно залишив в/ч НОМЕР_1 .
Судом досліджено наказ №66 від 05.04.2016р. командира в/ч НОМЕР_1 згідно якого сержанта ОСОБА_6 з 01 квітня 2016р. поставлено на всі види забезпечення, зараховано на котлове забезпечення як такого, який 01 квітня 2016р. прибув до в/ч, після того, як 22.02.2016р. самовільно залишив в/ч НОМЕР_1 .
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України підтверджується і іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувалися, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду справи. Фактичні обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у справі.
Оцінюючи в сукупності добуті в процесі судового розгляду докази суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані правильно за ч.4ст.407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує пом`якшуючі обставини - визнання своєї вини, обтяжуючих вину ОСОБА_6 обставин суд не вбачає. Разом з тим суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який за місцем проживання характеризується добре, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, розкаявся, тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе відносно ОСОБА_6 обрати покарання із застосуванням ст.75 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323 -324 КПК України, суд
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставіст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1(один) рік.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 не обирався.
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя