АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2776/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 584 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2017 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
арештованого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах арештованого ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 травня 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 та визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою у зв`язку із застосуванням екстрадиційного арешту щодо

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в станиці Весела Павловського району Краснодарського краю Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, який має на утриманні неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який розшукується компетентними органами Російської Федерації для відбуття покарання у зв`язку із засудженням за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 222 (незаконне придбання, передача, збут, зберігання, перевезення або носіння зброї, його основних частин, боєприпасів) КК Російської Федерації.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою, оскільки тільки застосування щодо нього екстрадиційного арешту до фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації є достатнім для попередження можливих спроб останнього переховуватися з метою уникнути передачі його правоохоронним органам Російської Федерації.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах арештованого ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді необґрунтованою та незаконною, просить її скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою і звільнити останнього з-під варти в залі суду.

Так, апелянт ОСОБА_7 зазначає, що на момент розгляду клопотання 46-річний ОСОБА_8 має ряд хронічних захворювань, але медчастина Київського слідчого ізолятору не має належних та відповідних умов для медичного обстеження з наступним лікуванням. Також, як стверджує автор апеляції, прокуратурою Київської області та керівництвом СІЗО не було виконано ухвалу суду про проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_8 . Крім того, слідчим суддею, на думку захисника, не було враховано міцність соціальних та сімейних зв`язків арештованого, наявність у останнього 14 річного сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий немає інших родичів в Україні, а тому на даний час перебуває в дитячому будинку «Сезенків», наявність договору оренди квартири в місті Києві, заяв про взяття на поруки ОСОБА_8 громадською організацією «Спільними зусиллями» разом із головою громадської організації «Товариство свідомих громадян».

Далі апелянт стверджує, що ОСОБА_8 має бути звільненим від виконання вироку на підставі Постанови Державної Думи РФ від 24 квітня 2015 року «Про оголошення амністії у зв`язку з 70-річчям Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941 1945 років». Більш того, на думку захисника, ОСОБА_8 повністю відбув призначене покарання за вироком Павловського районного суду Краснодарського краю РФ, оскільки на території України діє п. 5 ч. 2 ст. 72 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 та арештованого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скарги і просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 непідлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, 15 жовтня 2016 року уповноваженою службовою особою окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України в аеропорту «Бориспіль» був затриманий громадянин Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановлено, що останній розшукується компетентними органами Російської Федерації для виконання вироку Павловського районного суду Краснодарського краю Російської Федерації від 11 червня 2014 року, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 222 (незаконне придбання, передача, збут, зберігання, перевезення або носіння зброї, його основних частин, боєприпасів) КК Російської Федерації, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, з відбуванням покарання у колонії-поселенні, з додатковим покаранням у вигляді штрафу у розмірі 10000 рублів.

Ухвалою Краснодарського крайового суду Російської Федерації від 23 липня 2014 року вирок Павловського районного суду Краснодарського краю Російської Федерації від 11 червня 2014 року було залишено без змін.

17 вересня 2014 року ОСОБА_8 було оголошено у міжнародний розшук у зв`язку з тим, що він не прибув у встановлений строк для відбуття призначеного йому покарання.

15 жовтня 2016 року уповноваженою службовою особою окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України в аеропорту «Бориспіль» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був затриманий на підставі ст. 208 КПК України.

18 жовтня 2016 року ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області до ОСОБА_8 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 (сорок) діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації.

27 жовтня 2016 року ухвалою колегії суддів апеляційного суду Київської області застосування тимчасового арешту щодо ОСОБА_8 було залишено без змін.

Прокуратурою Київської області 04 листопада 2016 року від Міністерства юстиції України отримано запит компетентного органу Російської Федерації про видачу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та надано доручення на проведення екстрадиційної перевірки.

За результатами екстрадиційної перевірки обставин, передбачених ст. 589 КПК України, які б стали підставою для відмови у видачі ОСОБА_8 компетентним органам Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаного злочину, не встановлено.

Судом також встановлено, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 222 КК Російської Федерації, за вчинення якого засуджено ОСОБА_8 , відповідає злочину, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України, та є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року.

Під час екстрадиційної перевірки також встановлено, що ОСОБА_8 не є громадянином України і, згідно повідомлення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, наказом № 66 від 10 лютого 2017 року ОСОБА_8 було відмовлено в оформленні документів для вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

04 травня 2017 року заступник прокурора Київської області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про перевірку наявності підстав для подальшого тримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під вартою (екстрадиційного арешту) для забезпечення його видачі компетентним органам Російської Федерації.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 травня 2017 року клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 було задоволено, тобто визнано наявність підстав для подальшого триманняОСОБА_8 під вартою у зв`язку із застосуванням щодо нього екстрадиційного арешту.

Визнаючи наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою у зв`язку із застосуванням щодо нього екстрадиційного арешту, слідчий суддя виходив з того, що існують достатні підстави для подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою, оскільки обставини, які виключають видачу особи стороні, яка надала запит, не змінилися, а застосувати щодо ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід не виявляється можливим через наявність ризиків, що останній може здійснити спроби зникнути з метою уникнення передачі його компетентним органам Російської Федерації.

Враховуючи, що при винесенні оскаржуваної ухвали слідчий суддя дотримався норм КПК України, міжнародно-правових актів, Європейської конвенції про видачу правопорушників, 1957 року, а також враховуючи дані про особу ОСОБА_8 , який є громадянином Російської Федерації, а на території України фактично переховувався від правоохоронних органів Російської Федерації з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою у зв`язку із застосуванням щодо нього екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та фактичну передачу правоохоронним органам Російської Федерації, алена строк, який не може тривати більше 12 місяців з моменту його фактичного затримання.
Таким чином, доводи апелянта про незаконність рішення слідчого судді слід визнати непереконливими.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 584 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 травня 2017 року, якоюзадоволено клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 та визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою у зв`язку із застосуванням екстрадиційного арешту щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах арештованого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4