Провадження №1-в/751/962/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2016 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , представника Чернігівської ВК № 44 - ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Чернігівської виправної колонії №44 клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від покарання,

в с т а н о в и в :

Засуджена ОСОБА_5 звернулася до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні засуджена своє клопотання підтримала, просила задовольнити.

В судовому засіданні представник Чернігівської виправної колонії №44 заперечила щодо застосування відносно засудженої умовно-дострокового звільнення, вважає, що на даний час засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення засудженої, представника Чернігівської виправної колонії №44, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи та клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч.3 ст.81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженої, що підтверджується її сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесу відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженої, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Так, вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 26.12.2014 року ОСОБА_5 засуджена за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 22 січня 2016 року засудженій ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання 42 дні попереднього ув`язнення з 16.12.2014 року по 26.01.2015 року включно, як 84 дні позбавлення волі.

Як вбачається з особової справи, засуджена ОСОБА_5 відбуває покарання в Чернігівській виправній колонії №44 з 03.03.2015 року, кінець строку 04.11.2017 року. ОСОБА_5 вже була засуджена, раніше до неї застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до характеристики адміністрації Чернігівської виправної колонії №44 ОСОБА_5 відбула встановлену законом частину строку покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення. За весь час відбування покарання поведінка засудженої не є сумлінною, характеризується посередньо, заохочення в установі не оголошувались, притягувалась до дисциплінарної відповідальності, неодноразово проводились бесіди роз`яснювального характеру з приводу дотримання установленого порядку відбування покарання, засуджена взагалі не проявляє соціально-корисну активність в установі та відділенні, разом зі своєю рідною сестрою створювала конфліктні ситуації з засудженими відділення, не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, під контролем утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має не завжди охайний зовнішній вигляд, а також засуджена має п`яту судимість за злочини проти власності, звільнялась з іспитовим строком, умовно-достроково, але належних та правильних висновків для себе не робить, не проявляє готовність до самокерованої поведінки, у адміністрації установи не має впевненості в її подальшій правослухняній поведінці, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України.

Відповідно довідки засуджена ОСОБА_5 заохочень не має, 19.08.2015 року до неї застосовувались стягнення у виді догани, стягнення погашено.

Згідно психологічної характеристики на засуджену ОСОБА_5 від 10.11.2016 року, засуджена на даний час не готова до ведення самокерованого правослухняного способу життя.

Таким чином, суд, враховуючи всі докази в провадженні, дійшов висновку, що засуджена не довела своє виправлення, застосування відносно неї умовно - дострокового звільнення від відбування покарання буде передчасним.

За таких обставин, у задоволенні клопотання засудженої слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 342-380, 395, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджена вправі подати апеляції до апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1