УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.12.2016 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні подання адміністрації Житомирської УВП (№ 8) про приведення у відповідність з діючим законодавством вироку суду щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси,
з участю учасників судового провадження:
представника Житомирської УВП (№ 8) ОСОБА_5 ,
В поданні адміністрації Житомирської установи виконання покарань (№ 8) вказано, що вироком Київського міського суду від 4.04.2001 року ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочинів до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року (№ 1492 VIII), який набрав чинності 08.10.2016 року, внесено зміни до ст. 68 та ст. 64 КК України щодо не застосування довічного позбавлення волі, як виду покарання, у певних випадках, у зв`язку з чим адміністрація установи просить привести вирок щодо засудженого у відповідність зі змінами у законодавстві.
В судовому засіданні представник Житомирської УВП (№ 8) підтримав клопотання.
Прокурор не заперечував щодо задоволення клопотання.
Засуджений подав заяву про розгляд справи у його відсутності.
Судом встановлено, що вироком судової колегії по кримінальним справам Київського міського суду від 04.04.2001 року ОСОБА_6 засуджено за відповідними статтями КК України в редакції 1960 року:
- ст. 69 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю;
- ст. 86-1 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю;
- за ст. 222 ч. 1 КК України - на 5 років позбавлення волі;
- ст. 93 пп. «а, з» КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю;
- ст. 17 ч. 2, 93 пп. «а, з, г» КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
На підставі ст. 42 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання засудженому ОСОБА_6 довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Строк відбуття покарання рахуєтьсяз 31.08.2000 року. Вирок суду набрав законної сили 12.07.2001 року, відповідно до ухвали Верховного Суду України, яким залишено в силі вирок судової колегії по кримінальним справам Київського міського суду від 04.04.2001 року.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року (№ 1492 VIII), який набрав чинності 08.10.2016 року, доповнено новою частиною 4 ст. 68 КК України, де зазначено, що "Довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується, крім випадків вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, передбачених у статтях 437-439, частині першій статті 442 та статті 443 КК України".
Окрім того, цим же Законом доповнено ч. 2 ст. 64 КК України словами "а також у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 68 цього Кодексу", тобто відповідно до ст. 64 ч. 2 КК України довічне позбавлення волі не застосовується до осіб, засуджених за вчинення замаху на злочин.
В ст. 68 ч. 3 КК України вказано, що «За вчинення замаху на злочин (це ст. 15 КК України (2001 року) або ст. 17 ч. 2 КК України (1960 року)) строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка визначена у розмірі 15 років позбавлення волі, тобто ОСОБА_6 за ст. 17 ч. 2, ст. 93 пп. «а», «з», «г» КК України за замах на вмисне вбивство - покарання повинно бути визначено у вигляді 10 років позбавлення волі.
Підстави для зменшення розміру покарання відповідно до вимог законодавства, зокрема ст. 42 КК України (в редакції 1960 року), відсутні, оскільки ОСОБА_6 призначено остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, так як за вироком суду за ст. 93 пп. «а, з» КК України було визначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, вирок суду в цій частині не скасовано, не змінено.
Керуючись ст.ст. 74, 64, 68 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
Подання начальника Житомирської установи виконання покарань (№ 8) задовольнити.
Привести вирок судової колегії по кримінальним справам Київського міського суду від 04.04.2001 року у відповідність до ч. 4 ст. 68 КК України та вважати ОСОБА_3 засудженим за ст. 17 ч. 2, ст. 93 пп. «а», «з», «г» КК України (1960 року) до 10 років позбавлення волі, та на підставі ст. 42 КК України (1960 року) вважати засудженим ОСОБА_3 за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її оголошення до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира.

Суддя ОСОБА_1