Справа № 206/4454/16-к
Провадження № 1-кп/206/36/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"21" серпня 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000853 від 10.07.2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
сторони кримінального провадження:
обвинувачений ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_6 ,
представника потерпілої-адвокат ОСОБА_7 ,
прокурор ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В:
10.07.2016 року приблизно о 13.20 год. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, а саме у АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин вчинив сварку зі своєю рідною сестрою ОСОБА_6 , в ході якої у нього раптово виник умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , в той же день та час знаходячись у приміщенні кімнати, де він проживає спільно зі своєю дружиною, за вищевказаною адресою, перебуваючи у безпосередній близькості до потерпілої ОСОБА_6 , правою рукою схопив фрагмент вставки метало - пластикового вікна, який знаходився у кімнаті після ремонту віконного отвору, та наніс ним один удар потерпілій збоку в область лівої бічної поверхні тулуба.

Умисними діями ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_6 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини ліворуч, синця по середньо- та задньо- підпаховій лінії ліворуч в проекції 6-8-го ребер, що спричинено від механічної дії тупого твердого предмету, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2915е від 28.07.2016 року за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що потерпіла є його рідною сестрою, через спір з приводу спадщини у них з сестрою тривалий час існує конфлікт, вважає, що потерпіла краде з квартири його речі, за два місяці до цих подій його дочка з зятем повідомили йому, що сестра хоче вкрасти у нього шахматний стіл. Того дня, коли він прийшов додому, побачив ОСОБА_6 , яка нишпорила по його квартирі, через що він почав на неї сваритись, а вона його ображала непристойними жестами, між ними став знайомий сестри Автонділ, щоб не трапилось драки, проте сестра спромоглась його (обвинуваченого) вдарити в обличчя, після чого він взяв фрагмент металопластику та вдарив її, після чого потерпілу із кімнати виніс ОСОБА_9 . Важає, що діяв в стані необхідної самооборони, оскільки вважав на той момент, що для його здоров`я існує реальна небезпека.
З огляду на вищевикладене, обвинувачений, посилаючись на відсутність в його діях умислу на спричинення потерпілій легких тілесних ушкоджень, просив суд виправдати його у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Не дивлячись на невизнання своєї провини обвинуваченим, суд прийшов до висновку про наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, оскільки винність ОСОБА_4 у скоєному підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 10.07.2016 року вона приїхала до матері, у кімнаті знаходились втрьох, з матір`ю та її знайомим ОСОБА_10 , та коли приїхав брат, то почав з нею сваритись. Вийшла з кімнати мати, обвинувачений накинувся на мати, почав її ображати нецензурною лайкою, та вона (потерпіла) цього не змогла стерпіти, брат схопив її руку, а вона-його, брат намагався вдарити її пластиковим відерцем та його руку перехопив ОСОБА_11 , тоді обвинувачений схопив якусь палицю та вдарив її. Після чого вона попрохала мати викликати наряд поліції.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду повідомив, що того дня він, його знайома ОСОБА_13 та її мати приїхали в квартиру матері, потім прийшов обвинувачений, відчинив двері та побачив, що сестра у квартирі, став лаятись, нецензурно виражатись. Лаявся у бік усіх, тоді він (свідок) вийшов до нього та хотів угамувати конфлікт, почав вітати обвинуваченого та його дружину, що в них народилась онука, проте обвинувачений не вгамовувався. Мати у той час почала його прохати не сваритись, та обвинувачений ще більш розлютився, оскільки мати захищла його сестру, ОСОБА_14 продовжив лаятись ще дужче, на ОСОБА_15 замахнувся пластиковим цеберком, після чого він (свідок) став між ними, щоб їх розборонити, та в цей час обвинувачений схопив якусь пластикову палицю та вдарив потерпілу по ребрам. Після чого він взяв ОСОБА_15 та відвів у сусідню кімнату, потім викликали карету «швидкої» допомоги та поліцію.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що того дня вона з чоловіком повернулась з пологового будинку додому та побачила там мати чоловіка, його сестру ОСОБА_15 та ОСОБА_17 . До зали зайшов ОСОБА_18 та почав спілкуватись з її чоловіком, далі у кімнату зайшла свекруха та забігла ОСОБА_13 , стала сваритись, кричати, показувати непристойні жести, у процесі лайки сестра вдарила її чоловіка кулаком в обличчя, а він автоматично якимось пластиком вдарив її.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду повідомила, що вона не була очевидцем подій 10 липня 2016 року, зателефонувала батькові, коли тому вже було погано. Мати повідомила, що склалась якась конфліктна ситуація за участі тітки ОСОБА_20 , яка приїздила сваритись з приводу розподілу спадщини.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що вона є матір`ю обвинуваченого та потерпілої. Вказала, що у її дітей дуже давно конфліктні відносини, тогод дня ОСОБА_13 привела її додому. Вона ніде по квартирі не нишпорила, сиділа в її (свідка) кімнаті, коли прийшов син, то одразу почав лаятись нецензурними словами. У той день в квартирі ще був товариш Ліни-Автонділ, якого вона попрохала розрядити якось цю конфліктну ситуацію, проте це не вдалось. Обвинувачений схопив відро та намагався вдарити Ліну, Автонділ перехопив його руку, тоді той схопив фрагмент пластикової рами та вдарив ОСОБА_15 . Після чого викликали медичну допомогу та поліцію.
З висновку експерта № 2815е від 28.07.2016 року вбачається, що у потерпілої виявлено тілесне ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини ліворуч, синця по середньо- та задньо- підпаховій лінії ліворуч в проекції 6-8-го ребер, що спричинено від механічної дії тупого твердого предмету (предметів) можливо з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) в область грудної клітини ліворуч, яке відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тіжні (21 день) та їх давність не протирічить строку вказаному потерпілою. Крім того, враховуючи характер та локалізацію виявленого у неї тілесного ушкодження можливо вказати, що воно є не характерним для спричинення при падінні з висоти власного росту (т. 1 а.п. 22-23).
З протоколу проведення слідчого експерименту від 27.07.2016 року з фототаблицею до нього, вбачається, що свідок ОСОБА_21 показала та розказала про обставини нанесення її сином ОСОБА_4 її доньці ОСОБА_6 тілесного ушкодження, а саме те, що він у ході сварки схопив палицю, яка залишилась від установки металопластикових вікон у праву руку та з розмаху наніс їй один удар у лівий бік тулуба по ребрам (т. 1 а.п. 28-31);
З протоколу проведення слідчого експерименту від 28.07.2016 року з фототаблицею, вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 розказала та показала про обставини та спосіб нанесення їй тілесного ушкодження за допомогою манікену, а саме те, що 10.07.2016 року її брат ОСОБА_4 в ході сварки, тримаючи палицю білого кольору у правій руці, із-за спини свідка ОСОБА_10 наніс їй один удар у в ліву бічну частину тулуба (т. 1 а.п. 37-40);
З протоколу проведення слідчого експерименту від 28.07.2016 року з фототаблицею, вбачається, що свідок ОСОБА_12 розказав та показав спосіб нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 обвинуваченим ОСОБА_4 за допомогою манікену та про обставини тих подій, а саме те, що у ході сварки ОСОБА_4 намагався замахнутись відром, однак він (свідок) відвернув напад, він стояв обличчям до потерпілої, а позаду стояв обвинувачений, та в той час з правого боку від нього відбувся удар по лівій частиня бічної поверхні потерпілої (т. 1 а.п. 44).
Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_22 підтвердила складений нею висновок № 2915е від 28.07.2016 року, крім того пояснила, що не виключено, що спричинені потерпілій тілесні ушкодження могли бути нанесені потерпілій й оглянутим в судовому засіданні фрагментом метало-пластикової конструкції розімром 2,5х64,5 см, який видав суду сам обвинувачений ОСОБА_4 .
Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину). Дії обвинуваченого, тобто умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, судом кваліфікуються за частиною 1 статті 125 КК України. При цьому суд зазначає, що показання обвинуваченого, який не визнав свою провину, не узгоджуються з іншими доказами, що дослідженні судом та є, на думку суду, способом захисту від обвинувачення з метою уникнути покарання.
Крім того, обвинувачений вважає, що він діяв в межах необхідної оборони, тому в його діях відсутній склад кримінального правопорушення.
Аналізуючи норми ст. 36 КК України, суд приходить до наступних висновків.
Право на необхідну оборону виникає лише за певних умов у їх сукупності, а саме: 1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: прав та інтересів особи, яка захищається; прав та інтересів іншої особи; суспільних інтересів; інтересів держави; 2) оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачена Кримінальним кодексом; 3) необхідна оборона має бути своєчасною; 4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається; 5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає; 6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
В судовому засіданні не встановлено вище вказану сукупність умов необхідної оборони, оскільки встановити, чи дійсно наносились потерпілою обвинуваченому якісь тілесні ушкодження, не уявляється можливим, оскільки останній, за медичною допомогою не звертася з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень, а те, що потерпіла, можливо, ображала його словесно, або намагалась вхопити, не може бути розцінене судом як суспільно небезпечне посягання. Існування реальної загрози також судом не встановлено, оскільки поведінка потерпілої (нападника, на думку обвинуваченого), яка встановлена в судовому засіданні та описана вище, не давала підстав обвинуваченому сприймати загрозу як реальну.
Крім того, як встановлено в судовому засіданні в момент конфлікту в квартирі знаходилось багато людей (мати сторін, ОСОБА_17 , дружина обвинуваченого), які навпаки намагались припинити конфлікт та не давати змоги обвинуваченому застосовувати активні дії при вирішенні словесного конфлікту (намаганя нанести удар відром та ін.).
На підставі викладеного, суд не знайшов підстав вважати, що ОСОБА_4 діяв в стані необхідної оборони.
Разом з тим суд не приймає як доказ, протокол огляду від 10.07.2016 року (т. 1 а.п. 8) оскільки в судовому засіданні допитані ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які вказані у якості понятих, повідомили в судовому засіданні, що даного документу не підписували, і в якості понятих при його складанні не були присутні, цей доказ суд визнає неналежним, оскільки органом досудового розслідування було порушено вимоги абз. 2 ч. 7 ст. 223 КПК України, де визначено, що обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюється з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.
Щодо свідчень дружини обвинуваченого ОСОБА_16 , яка вказала, що потерпіла нанесла обвинуваченому удар в обличчя, то суд вважає їх такими, що не знайшли своє підтвердження жодними об`єктичними доказами, зібраними органом досудового слідства і дослідженими судом.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (злочину), який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, сукупність усіх обставин, що характеризують даний злочин, який є умисним, особистість обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, провину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.
Таким чином, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства з обранням йому покарання у вигляді громадських робіт, в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.
Питання речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт.
Речові докази, а саме: фрагмент метало-пластикової конструкції розімром 2,5х64,5 см знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1