УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/1821/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представника: ОСОБА_9
захисника: ОСОБА_10
обвинуваченого: ОСОБА_11

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Дружба, Олевського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
- за ч. 2 ст. 286 КК України з застосуванням ст. 69 КК України 3 (три) роки обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Арешт, накладений на майно обвинуваченого ОСОБА_11 , а саме автомобіль «Opel Combo» р.н. НОМЕР_1 знято та повернуто вказаний автомобіль ОСОБА_11
в с т а н о в и л а:
Згідно вироку, 10 квітня 2016 року близько 21 год. 15 хв., ОСОБА_11 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «Opel Combo» р.н. НОМЕР_1 по вулиці Зарічній в м. Новоград-Волинський.
Керуючи вказаним автомобілем та рухаючись в напрямку не регульованого перехрестя з вулицею Лубчицькою, ОСОБА_11 в порушення вимог п. 2.3 б), п. 10.1 та п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001, був неуважним, під час вибору на перехресті безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати транспортним засобом, перед зміною напрямку руху не переконався що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого допустив виїзд керованого автомобіля на зустрічну смугу, а в подальшому за межі проїзної частини, де на лівому узбіччі, відносно напрямку руху автомобіля, вчинив наїзд на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_7 .
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової-лицьової-хребетної травми ран волосяної частини голови, ран на обличчі, переломів кісток лицьового черепа, кісток склепіння черепа, забою головного мозку - крововиливів під м`які мозкові оболонки, гемо синусу правої гайморової пазухи (вилив крові в гайморову пазуху), компресійного перелому 1?го поперекового хребця; ран в ділянці правого стегна, правої гомілки з частковим пошкодженням фасцій м`язів, синців передньої поверхні грудної клітки справа, лівої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1323 від 23.05.2016 року, в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пішохід ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа зліва, крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку, перелому кісток лівої гомілки, ран в тім`яно-потиличній ділянці та в лівій тім`яній ділянці, саден та синців на голові та руках, садна на лівій гомілці, крововиливів в м`які тканини голови, лівої гомілки та лівого стегна, що входять до комплексу поєднаної травми голови та кінцівок, супроводжувалися набряком та здавленням головного мозку, мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті та ознаки тяжких тілесних ушкоджень при житті за ознакою небезпеки для життя.
Смерть ОСОБА_12 настала від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, яка супроводжувалася набряком та здавленням головного мозку.
Порушення водієм автомобіля «Opel Combo» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_11 вимог 2.3 б), п. 10.1 тап. 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_11 , кваліфікації його дій, вважає, що вирок суду щодо нього є незаконним з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість.
На його думку, суд першої інстанції не врахував, що скоєне кримінальне правопорушення відносяться до категорії тяжких, за яке передбачено покарання до 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 (трьох) років або без такого.
Вказує, що ОСОБА_11 грубо порушуючи Правила дорожнього руху України керував транспортним засобом в темну пору доби, при цьому належним чином не зреагував на зміну дорожньої обстановки, оскільки перебував в стані алкогольною сп`яніння (вміст алкоголю становить 1,31 %), що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настали тяжкі наслідки смерть ОСОБА_12 , який був чоловіком, батьком для своїх дітей, дідусем для своїх онуків, та ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого не має змоги самостійно, без сторонньої допомоги здійснювати свій побут.
Просить вирок суду щодо ОСОБА_11 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати його винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання 6 (шість) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки. Обрати ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою та взяти його під варту із зали суду. В решті вирок суду залишити без змін.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 вважає, що призначене судом покарання обвинуваченому ОСОБА_11 не відповідає особі обвинуваченого через його суворість.
Вказує, що ОСОБА_11 добровільно відшкодував їй матеріальні збитки, визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, що свідчить про щирість та дієвість його каяття.
Вважає, що при обранні міри покарання щодо ОСОБА_11 , суд повинен був застосувати ст. 75 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним, достатнім для виправлення і попередження нових злочинів та надасть йому можливість забезпечувати сім`ю матеріально, виховувати дитину і закінчити навчання в університеті.
Просить вирок суду щодо ОСОБА_11 змінити, призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі та звільнити його на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 (три) роки.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить вирок суду щодо ОСОБА_11 змінити, призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі та звільнити його на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 (три) роки та наводить доводи, що аналогічні доводам апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 вважає, що призначене судом покарання щодо нього не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість.
Вказує, що він повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. За місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, одружений, є постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, приймав участь у бойових діях АТО, навчається на заочній формі навчання у Житомирському державному технологічному університеті.
На його думку, суд при обранні йому міри покарання повинен був застосувати ст. 75 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, надасть йому можливість утримувати сім`ю та закінчити його навчання в університеті. Також, вказує, що потерпілі наполягали саме на такій мірі покарання.
Просить вирок щодо нього змінити, призначивши йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі та звільнити його на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 (три) роки.
Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу державного обвинувача та заперечив, щодо задоволення інших апеляційних скарг, пояснення потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_10 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, а інші апеляційні скарги підтримали, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними і ніким із апелянтів не оспорюються.
Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 286 КК України.
Покарання ОСОБА_11 на думку колегії суддів, призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 69 КК України призначення іншого більш м`якого основного покарання, ніж передбачено законом, можливе лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного.
Як вбачається з вироку місцевого суду, при призначенні покарання ОСОБА_11 з застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі вищевказані вимоги кримінального закону дотримано.
Так, судом ураховано тяжкість злочину, обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння (1,31 %) на чому фактично будує свої доводи про м`якість призначеного покарання прокурор.
Також, судом були враховані і дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, має сім`ю та виховує малолітню дитину, є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС 3 категорії, являється учасником бойових дій, обставини, що пом`якшують покарання, якими визнано: щире каяття, відшкодування шкоди потерпілим, а також думку потерпілих які просили не позбавляти ОСОБА_11 волі.
Дані обставини, у тому числі й ті, на які посилаються обвинувачений і потерпілі у своїх апеляційних скаргах, у сукупності стали підставами для призначення ОСОБА_11 покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України у виді обмеження волі.
Позитивна характеристика ОСОБА_11 громадською організацією «Спілка учасників, ветеранів, інвалідів АТО та бойових дій», навчання на заочній формі у ВНЗ на думку колегії суддів додатково підтверджує правильність висновків суду першої інстанції про можливість призначення покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі.
Разом з тим, враховуючи допущені обвинуваченим грубі порушення Правил дорожнього руху, наявність обтяжуючої покарання обставини - вчинення діяння у стані алкогольного сп`яніння, наслідки його дій, які призвели до смерті однієї особи та спричинення тяжких тілесних ушкоджень іншій особі, колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень ст. 75 КК України на чому наполягають обвинувачений та потерпілі, оскільки таке покарання очевидно не сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, як засудженим, так й іншими особами.
Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України, законодавцем віднесено до злочинів проти безпеки руху. Тому думка потерпілих хоча і повинна враховуватись судом щодо виду та розміру покарання сама по собі не є вирішальною в цьому питані.
Підстав вважати призначене ОСОБА_11 покарання явно несправедливим як внаслідок його м`якості так і внаслідок суворості колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у справі, потерпілої ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 грудня 2016 року щодо ОСОБА_11 - без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: