Справа №482/1536/16-к 18.04.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/315/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч.3 ст. 135, ч.2 ст. 125 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000255 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 2 лютого 2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопетрівське Новоодеського району Миколаївської області, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, дітей не утриманні не маючого, непрацюючого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 19 травня 2004 року вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, зі звільненням від відбування покарання, з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;
2) 08 листопада 2005 року вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, звільнився з місць відбування покарання 28 жовтня 2010 р., умовно-достроково, з невідбутим покаранням 2 роки 10 днів;
3) 13 лютого 2012 року вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області за ч. 1 ст. 296, ст.ст. 71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, звільнений з місць позбавлення волі 12 вересня 2014 року за відбуттям покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135 і ч. 2 ст. 125 КК України,
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_8
захисник: ОСОБА_6

В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 135 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 125 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання ОСОБА_7 призначено 4 роки 8 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_7 зараховано у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження у період з 20 вересня 2016 року по 2 лютого 2017 року (включно), що складає 4 місяці 12 днів, що становить 8 місяців 24 дні позбавлення волі.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати і провадження у справі закрити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Вважає, що суд виніс неправосудний, необґрунтований вирок, який підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджує, що ОСОБА_7 не вчиняв дій, які б мали необхідний причинно-наслідковий зв`язок з небезпечним для життя станом ОСОБА_9 , та наслідками які настали.

На його думку, ОСОБА_7 не мав реальної можливості врятувати ОСОБА_10 , так як сам був у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що судом не було враховано психічний стан обвинуваченого.

Вказує, що судом не допитано потерпілого ОСОБА_11 , а також не було допитано жодного свідка, тому, на його думку, у суді не було досліджено жодного доказу, який би доводив вину ОСОБА_7 у заподіянні ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.

Вважає, що суд не дослідив всі належні докази, не надав їм належної оцінки, та прийшов до необґрунтованого висновку щодо винності ОСОБА_7 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 31 березня 2016 року, близько 19.00 год., обвинувачений ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 знаходився в човні, на річці «Південний Буг», що біля с. Новопетрівське Новоодеського району Миколаївської області, де вживали спиртні напої. В цей час, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 наніс не менше одного удару веслом по голові ОСОБА_10 , чим завдав йому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких. У результаті дій обвинуваченого, ОСОБА_10 з човна впав у воду, тим самим ОСОБА_7 поставив потерпілого в небезпечний для життя стан. ОСОБА_7 усвідомивши, що потерпілий ОСОБА_10 знаходиться в небезпечному для життя стані, і маючи можливість надати потерпілому допомогу, діючи умисно та протиправно, відмовився від цього і з місця вчинення злочину зник.
Внаслідок цього, перебуваючи у воді, потерпілий ОСОБА_10 помер через утоплення, і ці суспільно небезпечні наслідки знаходяться у причинному зв`язку з діями обвинуваченого ОСОБА_7 .
Крім того, 09 травня 2016 року, близько 18.40 год., обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у житловому будинку АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків ініціював конфлікт з ОСОБА_11 , в ході якого, ОСОБА_7 умисно наніс удар ногою в область голови потерпілого, після чого декілька ударів руками в область голови, внаслідок чого ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження, які згідно судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду 1 інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у скоєнні ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, відповідає сукупності зібраних у матеріалах кримінального провадження доказам, яким дана правильна юридична оцінка, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Заперечення в судовому засіданні ОСОБА_7 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України та у поданій захисником апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки незважаючи на невизнання вини у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена сукупністю досліджених судом доказів.

Згідно з показаннями потерпілої ОСОБА_12 в судовому засіданні, 31.03.2016 року її чоловік ОСОБА_10 разом з ОСОБА_7 біля 14 год. знаходились на річці, про що він повідомив її по телефону. Однак після 17 год. чоловік на її дзвінки не відповідав, а наступного дня 01.04.2016 року на березі річки був виявлений їх автомобіль «Соболь», 06.04.2016 року знайшли документи чоловіка в барсетці, а потім і його труп, що підтверджується даними протоколу огляду місця події від 06.04.2016 року.

В суді свідок ОСОБА_13 , який займається перевезенням пасажирів через річку на човні, підтвердив, що 31.03.2016 року у вечірній час до нього підплив на човні ОСОБА_7 , з ним був і ОСОБА_10 .. Після того, як вони разом розпили пляшку горілки, ОСОБА_7 став чіплятись до нього, погрожував рушницею, потім викинув весла з його човна та штовхнув у воду. Тримаючись за човен став плисти до берега. В цей момент побачив, що ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_10 веслом і той впав у воду.

Ці ж обставини підтвердив в судовому засіданні і свідок ОСОБА_14 , який бачив як 01.04.2016 року ОСОБА_13 переміщав свій човен по воді в інше місце, при цьому той розповів, що в нього стріляли із рушниці та викинули весла із човна, але він зміг доплисти до берега. ОСОБА_14 також пояснив, що допомагав знайти ОСОБА_10 , спочатку знайшли барсетку з документами, а потім і його самого.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1030 від 23.05.2016 року у потерпілого ОСОБА_10 було виявлено ряд тілесних ушкоджень, які утворились від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею незадовго до смерті. По ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не перебувають.

Смерть ОСОБА_10 настала від механічної асфіксії. Причиною виникнення механічної асфіксії стало утоплення у воді.

Таким чином, суд 1інстанції вірно поклав в основу вироку висновок вказаної експертизи та показання потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , дані протоколів огляду, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою, що свідчить про їх достовірність.

Тому апеляційний суд не може погодитися з доводами апелянта щодо постановлення вироку за відсутності сукупності доказів винуватості обвинуваченого у залишенні в небезпеці потерпілого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 вказують саме на завідоме залишення без допомоги потерпілого ОСОБА_10 , як особи, яка перебуває у небезпечному стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану. Вказане і стало причиною смерті потерпілого. Більш того, саме обвинувачений своїми діями поставив потерпілого в небезпечний для життя стан і не надав йому допомоги, його вина щодо смерті є необережною.

Не можна погодитись з доводами захисника про те, що обвинувачений не міг надати допомогу потерпілому, оскільки сам був у нетверезому стані та ще й страждає на легку розумову відсталість. Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 коли наніс потерпілому удар веслом по голові, після чого ОСОБА_10 упав у воду, сам залишився з веслами у човні, а тому апеляційний суд вважає, що обвинувачений мав реальну можливість надати допомогу потерпілому або покликати на допомогу інших осіб, однак цього не зробив. Його психічний стан, а саме легка розумова відсталість, ніяким чином не супроводжується порушенням критичних здатностей, які впливають на його поведінку, в період, до якого відносяться інкриміновані йому дії, він мав можливість усвідомлювати свої дії і керувати ними, що підтверджується даними висновку судово-психіатричної експертизи № 361 від 20.09.2016 року.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій, передбачених ч.3 ст.135 КК України є правильними.

Доводи апелянта про те, що винуватість ОСОБА_7 за епізодом спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 нічим не підтверджена є необґрунтованими та спростовуються наступним.

При перевірці вироку суду І інстанції було також встановлено, що суд 1 інстанції за епізодом завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 правильно встановив фактичні обставини справи і дії ОСОБА_7 вірно кваліфікував за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 , хоча і відмовився від дачі показань, однак не заперечував і визнавав себе винним за цим епізодом обвинувачення. Його винуватість також підтверджується і даним, що містяться у висновку судово-медичної експертизи від 23.06.2016 року, згідно висновків якої у потерпілого ОСОБА_11 виявлені ушкодження у вигляді рани надбрівної дужки, які утворились від тупих предметів або при ударі о закови та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Що стосується відсутності в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_11 , то 08.12.2016 року потерпілий звернувся в суд із заявою, в якій просить кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 розглядати за його відсутності. Потерпілий також зазначив, що до обвинуваченого претензій не має.(а.с.29)

Сторона захисту не наполягала на обов`язковій участі потерпілого в судовому засіданні, таких клопотань не заявляла, а тому доводи апеляційної скарги про неповноту й однобічність судового слідства є безпідставними.

Судом в достатній мірі враховано стан здоров`я ОСОБА_7 , який страждає на легку розумову відсталість, про що зазначив у вироку. Однак ця обставина не звільняє його від кримінальної відповідальності впливає

Наведені вище докази спростовують твердження апелянта про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинах, а тому апеляційний суд не має підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, тим більш, що апелянт не навів в апеляційній скарзі жодної переконливої підстави для скасування вироку, або доказів на підтвердження невинуватості обвинуваченого, а його клопотання про повторне дослідження доказів для надання їм іншої правової оцінки, є безпідставним, та таким, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 404 КПК України.

Будь-яких істотних порушень вимог матеріального та процесуального закону, зокрема щодо недопустимості досліджених судом доказів та які б давали підстави для скасування вироку, органами досудового розслідування та судом не допущено, а тому апеляційний суд вважає, що немає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2017 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: