11.07.2017 №363/297/17
ВИРОК
11 липня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, має вищу освіту, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , приватний підприємниць, одруженого, раніше не судимого,
обвинуваченого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, суд
02.12.2016 року приблизно о 08 годині 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_7 керував технічно справним автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER 1.6» реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснював рух по проїзній частині вул. Соборної смт.Димер Вишгородського району Київської області у напрямку с.Демидів Вишгородського району Київської області. На шляху прямування, рухаючись по засніженому дорожньому покриттю, проїжджаючи заокруглення дороги праворуч, поблизу кілометрового знаку 44+8,6 м автодороги «Київ-Овруч» в смт.Димер, ОСОБА_7 діючи необережно проявляючи злочинну недбалість, діючи в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, з урахуванням дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, що дозволяє мати змогу постійного контролювання його рух, а так само безпечно керувати ним, не впорався з його керуванням, виїхав за межі проїзної частини ліворуч і скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який рухався по лівому узбіччю в попутному напрямку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_4 відповідно до висновку судово-медичної експертизи були спричиненні середньої тяжкості тілесні ушкодження. Допущені водієм ОСОБА_7 порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі.
Відповідно до статті 349 КПК України, з урахуванням позиції обвинуваченого щодо повного визнання вини, відсутності заперечень у потерпілого, представника потерпілого, сторони обвинувачення та захисту, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, про те, що такого виду обставини їх зміст правильно зрозумілі учасниками процесу, про відсутність у них сумнівів та про добровільність їх позиції та роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати такі обставини у апеляційному порядку.
Тому, за згодою учасників процесу, судом вирішено провести допит обвинуваченого, потерпілого та дослідити обліково-характеризуючі данні щодо ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, пояснив, що дійсно 02.12.2016 року він керував автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER 1.6» реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснював рух по проїзній частині вул. Соборної смт.Димер Вишгородського району Київської області у напрямку с.Демидів Вишгородського району. Оскільки дорога була засніжена він не впорався з керуванням та здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_4 . В скоєному щиро розкаюється. Цивільний позов потерпілого визнає частково.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 02.12.2016 року він рухався по узбіччю по вул.Соборной смт.Димер Вишгородського району Київської області та відчув удар машини. Внаслідок ДТП отримав травми і був доставлений до лікарні. Зазначив, що ОСОБА_7 сплачував його знаходження в лікарні «Добробут» та лікування в лікарні в грудні 2016 році, але він продовжує постійно лікуватися та витрачає багато коштів. Просить цивільний позов задовольнити повністю. Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 поклався на розсуд суду.
Судом зазначається, що своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286 КК України, тобто дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органом досудового розслідування.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відповідно до статті 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_7 відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває; раніше не судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, часткове добровільне відшкодування завданого збитку. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, та виходячи з принципу доцільності покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання за скоєний злочин у виді штрафу.
З огляду на обставини вчиненого злочину, нехтування обвинуваченим вимог Правил дорожнього руху, тілесні ушкодження, отримані потерпілим, судом окремо зазначається про наявність достатніх підстав для застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, передбаченого санкцією частини 1 статті 286 КК України.
Саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.
Речовий доказ: автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER 1.6» реєстраційний номер НОМЕР_1 переданий на зберігання під розписку ОСОБА_7 передати ОСОБА_7 , так як він є власником згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд вирішує питання про скасування арешту майна.
У зв`язку із чим, арешт накладений на транспортний засіб на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 06.12.2016 року, на автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER 1.6» реєстраційний номер НОМЕР_1 , підлягає скасуванню.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись статтями 100, 122, 124, 174, 369-375 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тис. чотириста) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Арешт накладений на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 06.12.2016 року, на автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER 1.6» реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати.
Речовий доказа: автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER 1.6» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути за належністю.
Відповідно до статті 395 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий ОСОБА_1