№ 336/7535/16-к
пр.№ 1-кп/336/103/2017
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2017 року м. Запоріжжя Шевченківс1ький районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоуспенівка Веселівського району Запорізької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З 14 липня 2016 року до 08 грудня 2016 року солдат ОСОБА_4 проходив віськову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді водія лінейного наглядача 3 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини..

20 жовтня 2016 року ОСОБА_4 самовільно без поважних причин залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та був відсутнім до 22 листопада 2016 року, коли обвинувачений добровільно з`явився до військової частини та приступив до подальшого проходження військової служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав винність у вчиненні кримінально караного посягання проти встановленого порядку несення військової служби і дав детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення описаних дій.

Пояснив, що 14.07.2016 року він уклав контракт на три роки, з початку проходив навчання у м. Львів, потім для проходження військової служби був направлений у військову частину польова пошта НОМЕР_1 . Коли дізнався, що буде направлений в зону АТО, злякався і 20.10.2016 року самовільно залишив військову частину, поїхав до дому у с. Веселе, перебував вдома до 22.11.2016 року. У вчиненні злочину щиро розкаявся.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду.

При призначенні покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винного, обставин, що пом`якшують його покарання.

Обвинувачений вперше скоїв тяжкий злочин. У вчиненому щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні істини, що суд визнає як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням перелічених пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також позитивних даних про винного, який має постійне місце проживання, відсутності у нього судимостей, позитивних характеристик з місця проживання, суд вважає можливим призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин, а саме: громадські роботи.

Відомостей про речові докази, як і про судові витрати, суду не надано.

У зв`язку з належною процесуальною поведінкою обвинуваченого суд вважає за можливе не застосовувати до нього до набрання вироком законної сили запобіжний захід, який на стадії досудового розслідування не обирався.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 240 годин громадських робіт.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого не обирати.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1