28.04.2017 Справа № 367/7939/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному 30.07.2016 р. за №0002599, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, республіка Азербайджан, громадянина України, з повною загальною середню освітою, одруженого, офіційно не працюючого, маючого на утриманні малолітнього сина, раніше неодноразово судимого, останній раз 27.05.2009 р. Попельнянським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі (03.06.2011р. звільнений від відбування покарання умовно-достроково), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент затримання проживав на території будівництва ЖК «Карат» за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Університетська, 2-л,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:
30.07.2016 р. близько 12 год 30 хв (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 перебував на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , у вагончику для охорони, де неофіційно працював охоронником. Під час телефонної розмови зі своєю дружиною ОСОБА_6 дізнався, що вона знаходиться за місцем проживання їх спільного знайомого ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Запідозривши свою дружину у зраді з ОСОБА_8 , у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин через ревнощі до ОСОБА_7 , виник злочинний умисел на заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння останньому. З метою реалізації такого злочинного умислу ОСОБА_5 у вагончику для охорони взяв кухонний ніж, поклав його до правої кишені штанів, та направився до місця проживання Майбороди CM.

Прибувши 30.07.2016 р., близько 13 год 00 хв до квартири АДРЕСА_4 , подзвонив у двері, які через декілька хвилини відчинив ОСОБА_9 . Через відкриті двері квартири ОСОБА_5 побачив, що його дружина ОСОБА_6 перебуває середині квартири. В зв`язку з цим, з метою забрати свою дружину ОСОБА_5 намагався увійти до квартири, але ОСОБА_9 йому не дозволяв цього зробити, відштовхуючи від дверей.

В цей час ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел на заподіяння ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що виник на ґрунті неприязних відносин, через ревнощі, діючи з мотивів помсти, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, дістав з правої кишені штанів ніж та, тримаючи його в правій руці, намагався нанести ним удари ОСОБА_10 . Від двох ударів ОСОБА_9 ухилився, третій удар ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 , який знаходився в положенні стоячи навпроти нього, в область передньої черевної стінки, заподіявши таким чином, потерпілому ОСОБА_10 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки без ушкодження внутрішніх органів.

Після чого, усвідомлюючи, що злочин доведено до кінця, ОСОБА_5 зник з місця його вчинення, а потерпілий ОСОБА_9 , тримаючись за живіт, повернувся до квартири.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми діями вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні ОСОБА_5 не визнав себе винним у скоєнні злочину, у скоєнні якого він обвинувачується.

Пояснив, що 30.07.2016 р., приблизно о 10 год 00 хв, він перебував на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , де неофіційно працював охоронником. Під час телефонної розмови зі своєю дружиною ОСОБА_6 дізнався, що вона знаходиться за місцем проживання їх спільного знайомого ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 . Приблизно через 30 хвилин він пішов до ОСОБА_7 , щоб забрати свою дружину. Прийшовши туди, він постукав у двері квартири, двері відчинив потерпілий. Він побачив, що дружина в квартирі і хотів туди зайти, але ОСОБА_9 його не пускав. Тому між ними почалась сварка, в ході якої ОСОБА_9 наніс йому два удари кулаком в обличчя, розбив губу та лоб, через що він витягнув з правої кишені штанів ніж, який носив постійно з собою, та наніс ножем удар в живіт ОСОБА_10 . Потерпілий від удару присів, він нахилився до нього і спитав чи потрібна допомога, на що ОСОБА_7 попросив його піти і він пішов на роботу, де ніж виклав на стіл у вагончику для охорони. Вказував, що удар ножем наніс для самооборони.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_5 своєї вини у скоєнні зазначеного вище злочину, його вина підтверджується:

-показаннями потерплого ОСОБА_11 , який в судовому засіданні повідомив, що обвинувачений ОСОБА_5 його знайомий. За тиждень до зазначених в обвинуваченні подій він познайомився із його дружиною. Після цього, коли його не було вдома, обвинувачений зі своєю дружиною попали до нього в квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . На наступний день дружина обвинуваченого знову прийшла до нього зі слідами побиття і просила захисту від чоловіка. 28.07.2016 р. вона знову прийшла до нього вже зі своїми дітьми. Потім прийшов обвинувачений, почав стукати в двері, а його дружина просила його не впускати. Тому він не впустив обвинуваченого, через що у них виникла бійка і обвинувачений пішов. 30.07.2016 р. дружина обвинуваченого знову прийшла до нього з дітьми. Близько 12 год 00 хв прийшов ОСОБА_5 , почав стукати в двері. Він вийшов в коридор будинку і зачинив за собою двері. Обвинувачений хотів обійти його і зайти в квартиру, але він його не пускав, відштовхуючи його. Через це обвинувачений витягнув ніж і намагався нанести йому ним удари. Від двох ударів він ухилився, а третій прийшовся йому в живіт. Тримаючи своєю рукою руку обвинуваченого з ножем, він відчинив двері квартири і попросив, щоб дружина ОСОБА_5 сама відмовилась з ним йти. Вона відмовилась і обвинувачений пішов;

-показаннями свідка ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні повідомила, що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_5 . З потерпілим ОСОБА_8 її познайомив чоловік. 30.07.2016 р. вона гуляла з дітьми в м. Ірпіні. У зв`язку із тим, що діти захотіли в туалет, приблизно в період часу з 09 год 00 хв по 10 год 00 хв вона з дітьми зайшла до потерпілого ОСОБА_11 в квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . Діти залишились подивитись мультфільми, а вона з потерпілим сиділи на кухні. Приблизно через 30 хв їй зателефонував чоловік, якому вона повідомила, що перебуває у потерпілого. Приблизно через 1,5 години почула стук в двері, це стукав її чоловік. Вона намагалась відчинити двері самостійно, але не змогла і попросила, щоб їх відчинив ОСОБА_7 , а сама пішла за дітьми. Коли повернулась до дверей, вони були зачинені, в дверний глазок побачила, що ОСОБА_12 вдарив її чоловіка в обличчя, намагалась відчинити двері. Після цього двері відчинились і ОСОБА_7 сказав, що її чоловік його вдарив ножем. Кров була в районі живота. Після цього вона викликала швидку медичну допомогу;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.07.2016 р. (а.с. 31), згідно якого мати ОСОБА_7 . ОСОБА_13 повідомила, що 30.07.2016 р. невідома особа нанесла її сину удар ножем в черевну порожнину;

-протоколом огляду місця події від 30.07.2016 р. з ілюстративною фототаблицею (а.с. 32-40), яким зафіксовано місце нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, наявність плям бурого кольору на полу під`їзду будинку;

-протоколом огляду предмету від 01.08.2016 р. з ілюстративною фототаблицею (а.с. 56-59), згідно якого на штанах та гумових тапочках потерпілого ОСОБА_7 виявлено плями бурого кольору;

-довідкою травмпункту Ірпінської ЦМЛ № 8119 (а.с. 95), згідно якої потерпілий ОСОБА_7 надійшов 30.07.2016 р. з проникаючим пораненням передньої черевної стінки;

-висновком експерта від 10.10.2016 р. (а.с. 48), згідно якого 30.07.2016 р. потерпілому ОСОБА_7 було завдано тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки без ушкодження внутрішніх органів, яке утворилось від одноразової дії гострого предмету (можливо типу клинка ножа);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 24.10.2016 р. (а.с. 49-51), згідно якого потерпілий ОСОБА_7 давав показання, подібні показанням, наданим в судовому засіданні;

-оптичним диском із відеозаписом проведення слідчого експерименту від 24.10.2016 р. за участі потерпілого ОСОБА_7 (а.с. 97);

-висновком експерта від 11.10.16 № 197 (а.с. 52-53), згідно якого не виключається можливість присутності крові потерпілого ОСОБА_11 на плямах крові, виявлених на куртці і штанах обвинуваченого ОСОБА_5 ;

-висновком експерта від 10.10.16 № 195 (а.с. 54-55), згідно якого плями крові, виявлені, в під?їзді будинку АДРЕСА_5 , можуть походити від потерпілого ОСОБА_11 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 30.07.2016 р. з ілюстративною фототаблицею (а.с. 78-83), згідно якого обвинувачений ОСОБА_5 повідомив за яких обставин 30.07.2016 р. наніс потерпілому ОСОБА_10 удар ножем та куди поклав потім цей ніж;

-оптичним диском із відеозаписом проведення слідчого експерименту від 30.07.2016 р. за участі обвинуваченого ОСОБА_5 (а.с. 96).

Суд не приймає до уваги посилання обвинуваченого і його захисника на те, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ст. 123 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, заподіяне у стані сильного душевного хвилювання, оскільки відсутні жодні докази того, що тяжке тілесне ушкодження потерпілому обвинуваченим було завдано у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_7 30.07.2016 р. не давав можливості обвинуваченому ОСОБА_5 зайти у свою квартиру, не бажаючи цього. Такі дії, навіть якщо вони виявились у відштовхуванні, не можуть вважатись протизаконними, оскільки право впускати чи не впускати до свого приміщення має право його користувач чи власник.

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_6 щодо завдання потерпілим удару кулаком по обличчю ОСОБА_5 , тому що свідок є заінтересованою особою, оскільки є дружиною обвинуваченого. Крім того, її показання спростовуються показаннями потерпілого, які є послідовними і незмінними. У суду відсутні докази наявності у потерпілого підстав для оговору обвинуваченого.

До того ж, суд вважає, що нанесення потерпілим одного удару по обличчю обвинуваченого за встановлених судом обставин не може призвести до тяжкої образи.

Суд не приймає до уваги посилання обвинуваченого на те, що він не мав намір наносити потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, оскільки таке твердження не відповідає обставинам справи. Та обставина, що обвинувачений перед тим,, як йти до потерпілого взяв у кишеню ніж, вказує на його мотив завдати тілесні ушкодження. Суд також не приймає до уваги посилання обвинуваченого на те, що він ніж носив в кишені постійно, оскільки суду не надано жодних доказів на підтвердження такої обставини, а обстановка, де було знайдено ніж, та той факт, що обвинувачений поклав ніж на місце, вказує на неправдивість показань обвинуваченого.

Обираючи міру покарання ОСОБА_5 суд враховує, що обвинувачений скоїв злочин, який відносяться до тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, скоїв злочин, маючи не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не знаходить. При цьому, при обранні розміру поконання суд приймає до уваги факт наявності у обвинуваченого на утриманні малолітнього сина та перебування дружини обвинуваченого у стані вагітності.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є рецидив злочинів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 121 КК України. Суд вважає таке покарання справедливим і достатнім для попередження скоєння обвинуваченим нових злочинів.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд зараховує у строк відбування покарання обвинуваченого час його перебування під вартою в період з 30.07.2016 р. по день набрання вироку законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.

Суд не знаходить підстав для зміни виду запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки продовжують існувати ризики, які були враховані при обранні йому такого запобіжного заходу. Враховуючи, що ОСОБА_5 раніше вже вчиняв злочини, обвинувачується в тому, що він вчинив новий злочин, маючи не зняту і не погашену судимість, існує ризик того, що він, перебуваючи на волі, зможе вчинити нове кримінальне правопорушення.

Крім того, обвинувачений не має постійного, зареєстрованого місця проживання в Київській області, що є ризиком того, що він зможе уникати суду. Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не забезпечить запобігання цим ризикам.

Тому запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу суд залишає без змін у виді тримання під вартою в Київському СІЗО.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

Понесені по провадженню процесуальні витрати суд вважає за необхідне відшкодувати за рахунок обвинуваченого.

Керуючись ст. 72, ч. 1 ст. 121 КК України, ст.ст. 100, 373, 374 КПК України, суд -

з а с у д и в:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років.

Строк відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_5 з 30.07.2016 р.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_5 час його перебування під вартою в період з 30.07.2016 р. по день набрання вироку законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 660,30 грн. (Шістсот шістдесят гривень 30 коп.).

Речові докази: штани та гумові тапочки повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Речові докази: куртку та штани повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .

Решту речових доказів по справі знищити.

На вирок до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд може бути подано апеляцію на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, визначених ст.ст. 394, 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі неподання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги з дня вирішення апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1