У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.12.2016 Справа №607/10388/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника-адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі кримінальне провадження №0001274 від 08 квітня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 395, ч.2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2016 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001274 від 08 квітня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 395, ч.2 ст. 186 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про відкладення такого засідання, у зв`язку із неявкою потерпілої та про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, визначені в ухвалі слідчого судді при застосуванні йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а продовжений строк застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження закінчується 20 грудня 2016 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заперечили, щодо задоволення клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просять у його задоволенні відмовити, змінивши даний запобіжний захід на домашній арешт. Відносно задоволення клопотання про відкладення підготовчого судового засідання не заперечили.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлене клопотання, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити строк тримання під вартою, а підготовче судове засідання відкладенню.

Відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільсьокї області від 31 серпня 2016 року під час досудового розслідування була встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжуваний строк якого закінчується 20 грудня 2016 року.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу ч. 3 ст. 315 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Згідно п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04), у якому суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами. Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними».

Таким чином, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; те, що він неодружений, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та навчання, що свідчить про відсутність соціальних зв`язків обвинуваченого; раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів.

Враховуючи, наявність достатніх підстав вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, не зникли, оскільки є підстави вважати, що він може переховатися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що він будучи раніше неодноразово судимим, обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності. Крім того, суд вважає, що прокурор також довів наявність ризику того, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, зможе вплинути на потерпілу та свідків.

Вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є виправданим заходом, оскільки є чіткі ознаки того, що перебуваючи на свободі обвинувачений може ухилитися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_5 на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_5 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 на строк, що не перевищує 60 днів - до 10 лютого 2017 року.

У зв`язку із цим, суд вважає, що клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на домашній арешт до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 315, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 10 лютого 2017 року о 23 год. 59 хв.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Підготовче судове засідання кримінального провадження №0001274 від 08 квітня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 395, ч.2 ст. 186 КК України, відкласти до 11 год. 00 хв. 11 січня 2017 року, про що повідомити учасників.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити Начальнику СІЗО № 26 м. Чорткова, для відому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Головуючий суддяОСОБА_1