Справа № 527/876/16-к
провадження № 1-кп/527/6/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2017 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине кримінальне провадження № 0001198 від 27.12.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Градизьк Глобинського району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні 1 малолітню дитину, працюючого соціальним педагогом в Градизькій гімназії ім. О.Білаша, жителя АДРЕСА_1 , інваліда 3 групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в :
26.12.2015 року, близько 23:40 год., ОСОБА_6 , перебуваючи на асфальтованій площадці, що знаходиться перед кафе-баром «Піраміда», за адресою: вул. Київська, смт. Градизьк Глобинського району Полтавської області, підійшов до ОСОБА_7 , який стояв спиною до нього і на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, ззаду, наніс один удар правою рукою стиснутою в кулак в область нижньої щелепи потерпілого.
Згідно висновку судово - медичного експерта № 10 від 18.02.2016 року ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи, травматичного шоку, струсу головного мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України не визнав. Пояснив, що він разом із знайомими відпочивав у кафе «Піраміда», що у смт.Градизьк по вул.Київській. Він був свідком словесного конфлікту ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який він владнав, але це не сподобалося ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які стояли поряд й ОСОБА_12 наніс декілька ударів йому ( ОСОБА_6 ) в голову, також ОСОБА_13 і ОСОБА_14 наносили удари й ОСОБА_15 , від ударів вони впали, після цього інцидент начебто було вичерпано. При цьому конфлікті також був присутній ОСОБА_16 , після цього вирішили їхати додому. Коли вже відчинили двері, щоб сідати в автомобіль, зі сторони «Аптеки» вибіг ОСОБА_17 , а за ним ОСОБА_12 , який був у синій куртці. Вважаючи, що у зв`язку з конфліктом, що виник до цього, ОСОБА_12 біжить на нього з агресивними намірами, він ( ОСОБА_6 ) закрив обличчя рукою, після чого відбулося зіткнення. Він не наносив жодного удару потерпілому. ОСОБА_7 впав і одразу підвівся та побіг за ОСОБА_18 у сторону сільської ради. Після цього він з дружиною поїхали додому. Чи були у ОСОБА_7 якісь ушкодження до зіткнення він не бачив, оскільки той вибіг з темряви, якими саме частинами тіла відбулося зіткнення він не може пояснити. ОСОБА_17 та ОСОБА_12 були у сильному стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 пояснив, що не бачив ні Орловського, ні ОСОБА_19 біля кафе - бару «Піраміда» того вечора. Момент зіткнення бачили ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 та його дружина.
Не дивлячись на невизнання своєї вини ОСОБА_6 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України підтверджується показами потерпілого та свідків по справі.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 26.12.2015 близько 23.30 год він відпочивав разом зі своїм другом ОСОБА_23 у кафе «Піраміда» по вул. Київській в смт. Градизьк. Вказав, що між ним та ОСОБА_6 виникла словесна сутичка. Потім він відійшов разом з ОСОБА_23 метрів на 6-7 від місця сварки, стояв півобертом до ОСОБА_6 , обличчям до обличчя з ОСОБА_23 , в цей момент відчув удар в нижню щелепу справа та від отриманого удару впав. Одразу після падіння був при свідомості і коли підняв голову, побачив ОСОБА_6 , який кричав та намагався вдарити ногою. Після удару ОСОБА_24 прикрив його ( ОСОБА_7 ) своїм тілом і удар ногою попав по спині ОСОБА_25 . Потім ОСОБА_26 разом з ОСОБА_19 відтягнули його, швидка допомога відразу не приїхала і оскільки була кровотеча, то на таксі вони поїхали в лікарню. Повідомив, що він ударів ОСОБА_6 не наносив, до цього дня у нього конфліктів із ОСОБА_6 не було, після конфлікту ОСОБА_6 не вибачався. В момент удару інших осіб, крім ОСОБА_25 та ОСОБА_6 в безпосередній близькості біля нього не було, ОСОБА_19 в той час стояв на порозі бару «Піраміда». Повідомив, що в цей день інших конфліктів, сутичок, бійок у нього не було. В результаті удару йому спричинена матеріальна та моральна шкода, оскільки він тривалий час перебував на лікуванні, йому ставили пластину, бо великий перелом, щелепа скошена на ліву сторону, більше місяця він не міг їсти тверду їжу, зараз він відчуває періодичні болі, в звязку з інцидентом він втратив роботу.

Свідок ОСОБА_27 пояснив, що з потерпілим підтримує дружні стосунки. Пояснив, що 26.12.2015 року близько 23.30 год він стояв біля бару «Піраміда». В цей час він бачив як ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_7 , який стояв разом із Орловським навпроти входу до бару «Піраміда», спиною до ОСОБА_6 , і наніс йому удар кулаком правої руки в щелепу. Від отриманого удару ОСОБА_14 впав, ОСОБА_23 накрив його собою, ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_25 по спині ногою й потім пішов до бару. Після цього, він підбіг до місця події, у ОСОБА_14 йшла кров з рота, вони з Орловським перенесли ОСОБА_28 до дороги та викликали швидку, але не дочекавшись викликали таксі. Причина конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 йому не відома.
ОСОБА_23 пояснив, що 26 грудня 2015 року вони разом з ОСОБА_7 пішли до кафе «Піраміда», там було багато людей, були якісь «розбірки». Він та ОСОБА_7 відійшли трохи від бару. Він почав підкурювати, в цей час почув один глухий удар, присів до ОСОБА_7 й отримав удар у спину. Він впевнений, що удар наніс ОСОБА_6 , оскільки одразу після удару він побачив, що біля них стоїть ОСОБА_6 , інших осіб поряд не було. Після цього ОСОБА_6 розвернувся й пішов, при цьому він матюкався. Після цього він почав тягнути ОСОБА_7 через трасу, викликав швидку, потім взяв таксі й поїхали в Градизьку лікарню. Пізніше ( в який саме момент він не пам`ятає) на допомогу до них підійшов ОСОБА_27 . Після удару у ОСОБА_7 опухла щелепа, йшла кров з рота.
Показання потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_27 в цілому є узгодженими між собою щодо обставин отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та не суперечать інших доказам, дослідженим в судовому засіданні.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_22 пояснив, що з обвинуваченим підтримує дружні стосунки, він та його дружина в той вечір були в барі «Піраміда». Після 23 год. біля бару виникали конфліктні ситуації, в тому числі сталася словесна сутичка між ним та ОСОБА_29 , розбороняли їх ОСОБА_6 та ОСОБА_16 . Потім він побачив натовп людей, з якого до них підскочив якийсь хлопець у синьому одязі і вдарив ОСОБА_6 кулаком в лице, більше ніхто нікому ударів не наносив. Він не бачив, щоб у ОСОБА_6 був конфлікт із ОСОБА_7 , в подальших поясненнях ОСОБА_22 вже вказував, що хлопець у синьому одязі був схожий на потерпілого ОСОБА_30 . ОСОБА_6 був постійно в полі його зору, він не бачив, щоб ОСОБА_6 когось бив, також не бачив, щоб хтось лежав на асфальті десь поблизу бару.
ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_6 . Сиділи вони у той вечір у барі «Піраміда», вона та ОСОБА_31 сиділи в приміщенні бару. Згодом зайшли ОСОБА_32 з розбитим носом та її чоловік ОСОБА_33 з розбитою губою. Чоловіки сказали, що необхідно їхати додому. Коли підійшли до автомобіля, то побачила, що повз них в сторону сільської ради пробіг ОСОБА_17 , а потім ОСОБА_12 , який зіштовхнувся з її чоловіком. ОСОБА_6 при цьому закрився ліктем, щоб під час зіткнення не пошкодити лице і ОСОБА_14 вдарився об лікоть ОСОБА_6 . Вони з ОСОБА_34 підійшли до ОСОБА_28 , але він встав і побіг далі. Крові та тілесних ушкоджень на ОСОБА_35 не було. Коли відбувся цей інцидент, то ОСОБА_36 та ОСОБА_37 вже сиділи в машині.
ОСОБА_20 , будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив, що у той вечір він з дружиною відпочивав у барі «Піраміда». Після 23 год виходив на вулицю. Бачив як біля бару стояли ОСОБА_6 з ОСОБА_16 з дружинами, в цей час з темряви вибіг хлопець, схожий на потерпілого, який зіткнувся зі ОСОБА_38 , якими частинами тіла відбулося зіткнення пояснити не зміг, від зіткнення хлопець не падав і побіг далі. У той вечір бійки він не бачив, щоб надавалась комусь медична допомога також не бачив. Пояснив, що він не бачив, що потерпілий чи обвинувачений наносили удари один одному.
ОСОБА_39 в судовому засіданні повідомила, що вона та її чоловік прийшли до бару «Піраміда» близько 23:30, щоб просто посидіти. Чула, що біля старої аптеки була якась бійка. Коли стояла навпроти входу в бар «Піраміда», бачила як ОСОБА_6 разом з дружиною та сім`єю ОСОБА_40 йшли до автомобіля, щоб їхати додому і в той момент, коли ОСОБА_6 стояв біля автомобіля разом із ОСОБА_16 , повз них спочатку пробіг ОСОБА_41 , за ним біг ОСОБА_12 , який наштовхнувся на ОСОБА_6 і впав, крові на ньому не було, свідомості він не втрачав. В подальшому пояснила, що самого моменту зіткнення вона не бачила, а лише бачила, що ОСОБА_7 вже лежить. Коли вона разом із дружиною ОСОБА_42 підійшла до ОСОБА_28 , той встав і побіг далі, нічого не говорячи, в сторону ринку.
Свідок ОСОБА_16 суду повідомив, що 26.12.2015 біля бару «Піраміда» у смт. Градизьк, близько 23 години була сутичка між ОСОБА_43 і ОСОБА_44 . Він та ОСОБА_6 їх розбороняли. Потерпілого він там не бачив. Він особисто не бачив, щоб ОСОБА_6 комусь спричиняв тілесні ушкодження. Після цього вони зайшли до бару, забрали дружин і поїхали додому. Коли сідали в автомобіль, щоб їхати додому, то ніяких інцидентів не було, потерпілого він в той час не бачив, ОСОБА_6 сів в автомобіль відразу за ним. Він не чув, щоб хтось прохав викликати швидку допомогу.
Суд критично оцінює покази зазначених свідків, оскільки їх пояснення суперечать один одному в частині обставин отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Так, ОСОБА_22 під час своїх пояснень спочатку вказував, що конфліктів у ОСОБА_6 з ОСОБА_7 чи з будь якими іншими особами в той вечір не було, потім пояснював, що якийсь хлопець у синьому одязі вдарив кулаком в лице ОСОБА_6 , а пізніше вказав на потерпілого ОСОБА_7 як на особу, яка нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_6 .
Різняться пояснення свідків щодо осіб, які були очевидцями зіткнення. Так, ОСОБА_45 пояснила, що в момент зіткнення ОСОБА_6 стояв разом з ОСОБА_16 . Свідок ОСОБА_20 пояснив, що під час зіткнення стояли ОСОБА_6 з ОСОБА_16 з дружинами. Проте, ОСОБА_16 спростував вказані пояснення, зазначивши, що ніякого інциденту із зіткненням біля автомобіля він не бачив, хоча ОСОБА_6 сідав до автомобіля відразу за ним.
Крім того, суперечливими є їх пояснення щодо дій ОСОБА_7 після зіткнення. Так, ОСОБА_20 пояснив, що хлопець, схожий на потерпілого, після зіткнення не падав. Тоді як свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_45 пояснили, що ОСОБА_7 після зіткнення впав.
Свідок ОСОБА_46 пояснив, що того вечора він прийшов до кафе-бару «Піраміда» та у нього там виник конфлікт з ОСОБА_47 , їх розбороняв ОСОБА_6 . Відбувалась штовханина, бійки, як такої, не було. Пояснив, що він особисто не бачив, щоб ОСОБА_48 підходив до ОСОБА_26 та ОСОБА_14 , щоб хтось когось вдарив. Заперечив той факт, що він біг повз ОСОБА_42 в сторону сільської ради.
Допитаний як свідок ОСОБА_49 повідомив, що працює лікарем на станції швидкої допомоги. Повідомив, що 27.12.2015 року о 00 годин 01 хвилина було прийнято виклик, о 00:05 вони приїхали до кафе-бару «Піраміда», потерпілих не було виявлено. Повертаючись, від фельдшера дізнались, що потерпілий ОСОБА_14 самостійно прибув до лікарні. При огляді хворого останній знаходився у агресивному стані, матюкався, з його слів знаходився в стані сп`яніння, приймав участь у бійці, знає тих, хто його побив. Під час огляду вбачалося, що нижня щелепа була зрушена, кровотеча у ротовій порожнині, порушена цілісність шкіряних покровів в ротовій порожнині, мова змінена за рахунок травми щелепи. Було вирішено госпіталізувати до Глобинської ЦРЛ. Відповідаючи на питання учасників процесу, свідок повідомив, що оглядав безпосередньо потерпілого, відчував запах алкоголю з порожнини роту. Весь час під час огляду потерпілий був у свідомості.
Будучи допитаним в якості свідка, слідчий ОСОБА_50 пояснив, щовідомості про вчинене кримінальне правопорушення надійшли з Глобинської ЦРЛ, від батька потерпілого та від самого потерпілого ОСОБА_7 .

Крім того, вина ОСОБА_6 підтверджується також наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:

-витягом з кримінального провадження № 0001198, відповідно до якого 26.12.2015 року надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про нанесення йому тілесних ушкоджень;

-висновком судово медичного експерта № 10 від 23.02.2016 , відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи, травматичного шоку, струсу головного мозку, утворилися від дії тупих предметів, якими можуть бути пальці рук стиснуті в кулак, або ноги у взутті, можливо в строк та при вказаних обставинах, відносяться до середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я. Виявлені тілесні ушкодження не могли утворитися при падінні з висоти зросту потерпілого (а.с.144 146 т.1);
-проведеним 29.02.2016 слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_27 , на якому відтворено механізм та локалізацію спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, фототаблицею до нього (а.с.152 154, 156 т.1);
-висновком СМЕ №25 від 11.03.2016, відповідно до якого показання свідка ОСОБА_27 , дані ним в ході проведення слідчого експерименту, відповідають об`єктивним даним СМЕ ОСОБА_7 (а.с.155 т.1);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 18.04.2016 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_27 , в ході якого ОСОБА_27 розповів та показав механізм нанесення удару ОСОБА_7 . ОСОБА_6 з відеозаписом до нього (а.с. 160-162 т.1).

Зазначені докази суд вважає належними та допустимими, такими, що відповідають іншим доказам, дослідженим в судовому засіданні.

В той же час, суд вважає неналежними доказами протокол слідчого експерименту від 01.03.2016, проведеного за участю свідка ОСОБА_23 та протокол проведення слідчого експерименту від 18.04.2016 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_23 , в частині пояснення ним механізму спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, оскільки як встановлено під час допиту ОСОБА_23 в судовому засіданні, він не бачив безпосередньо моменту нанесення удару ОСОБА_7 ОСОБА_6 , бо в цей час підкурював цигарку. Як наслідок, неналежним доказом є також висновок СМЕ № 26 від 11.03.2016, проведений за результатами проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_23 .
Враховуючи викладене, беручи до уваги всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, в діях ОСОБА_6 суд встановив наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 Кримінального Кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я ОСОБА_7 .

Невизнання обвинуваченим своєї вини суд розцінив, як обрану форму захисту з метою уникнути покарання за вчинене.

Так, в своїх поясненнях ОСОБА_6 вказує, що він був свідком словесного конфлікту ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який він владнав, але це не сподобалося ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які стояли поряд й ОСОБА_12 наніс декілька ударів йому ( ОСОБА_6 ) в голову, також ОСОБА_13 і ОСОБА_14 наносили удари й ОСОБА_15 , від ударів вони впали, після цього інцидент начебто було вичерпано. В той же час, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 не повідомляв про спричинення йому тілесних ушкоджень будь якими особами в той період.
ОСОБА_6 також стверджував, що момент зіткнення з ним ОСОБА_7 бачили свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , його дружина. В той же час, свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_16 не підтвердили вказаного факту. ОСОБА_20 факт зіткнення особи, схожої на ОСОБА_7 зі ОСОБА_6 підтвердив, проте надав інші пояснення щодо обставин зіткнення, зокрема, вказав, що після зіткнення хлопець, який зіткнувся зі ОСОБА_6 , не падав. ОСОБА_45 та ОСОБА_21 підтвердили факт зіткнення, проте їх пояснення різняться в частині осіб, які були при цьому присутні. Зокрема, ОСОБА_45 стверджувала, що ОСОБА_16 був в цей час біля ОСОБА_6 , а ОСОБА_21 пояснила, що ОСОБА_16 уже сидів в автомобілі.
Безпідставним суд також вважає посилання захисника ОСОБА_4 на недопустимість доказів, в зв`язку з порушенням ч. 2 ст. 214 КПК України, оскільки як встановлено в судовому засіданні досудове слідство розпочалося та всі слідчі дії по кримінальному провадженню проводилися після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Неточності щодо дати винесення постанови про призначення групи процесуальних керівників у кримінальному провадженні та повідомлення про початок досудового розслідування, суд вважає опискою.
Крім того, в разі , якщо у сторони захисту були обґрунтовані сумніви щодо неупередженості слідчого ОСОБА_51 чи прокурорів у кримінальному провадження, він повинен був скористатися передбаченим ст. 77 КПК України правом відводу слідчого чи (та) прокурора.
Крім цього, суд досить критично оцінив показання всіх свідків обвинувачення та захисту, оскільки як встановлено в судовому засіданні, всі вони є друзями потерпілого або обвинуваченого, крім того, після подій пройшов значний час. З огляду на викладене, суд вбачає заінтересованість усіх названих учасників та очевидців події і саме цим пояснює деякі розбіжності в їх показаннях щодо обставин події та описання механізму спричинення тілесних ушкоджень.

Ні обвинувачення, ні захист в судовому засіданні не ініціювали питання про проведення слідчих експериментів за участю потерпілого й обвинуваченого, в тому числі з залученням спеціалістів, призначення додаткової судово-медичної експертизи по механізму спричинення тілесних ушкоджень, огляду місця події, допиту свідків та експерта, а суд, зважаючи на змагальність процесу, вимогу закону про безсторонність, відповідно до норм КПК України, ініціювати такі процесуальні дії не вправі.

Після аналізу та оцінки всіх наданих доказів, встановивши, що до спричинення тілесних ушкоджень потерпілому інші особи, крім ОСОБА_6 , не причетні, суд дійшов висновку про можливість ухвалення обвинувального вироку.

Призначаючи покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_6 вчинив умисний злочин середньої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 168 т.1), має на утриманні одну малолітню дитину ( а.с. 167 т.1), працює соціальним педагогом в Градизькій гімназії ім. О.Білаша.

За місцем проживання Градизька селищна рада компрометуючих матеріалів на ОСОБА_6 не має ( а.с. 171 т.1), за місцем роботи характеризується виключно позитивно (а.с. 170 т.1).

Згідно довідки Глобинської ЦРЛ № 177 від 03.02.2016 року, ОСОБА_6 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває ( а.с.166 т.1), є інвалідом третьої групи ( а.с. 172 т.1).

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 , в ході судового засідання не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Врахувавши викладене в сукупності, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і вважає за доцільне призначити йому покарання у виді обмеження волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, яке буде достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів, з застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, … власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

З огляду на викладене, позови прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_52 до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_7 підлягають до задоволення.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на його користь 5797,67 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково.

Придбання лікарських засобів та медикаментів для лікування на суму 5268,32 грн. підтверджено фіскальними чеками ( а.с. 52-55 т.1) та листками лікарських призначень ( а.с.200- 209 т.1).

Крім того, ОСОБА_7 додано квитанцію про придбання ним продуктів харчування на суму 29,35 грн, чек № 01 84 від 13.01.2016 року на суму 200 грн., квитанцію № 44 від 29.12.2015 року на суму 300 грн. (автопослуги), проте ним не доведено необхідність проведення вказаних витрат та їх пов`язаність з спричиненням йому тілесних ушкоджень та їх наслідками.

Враховуючи викладене, позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково на суму 5268,32 грн.

Суд погодився, що в зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий ОСОБА_7 переносив фізичний біль і страждання, тобто йому була спричинена моральна шкода. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань потерпілого, їх тривалості, ступеня вини обвинуваченого, а також виходячи із засад розумності і справедливості, та встановлюється в сумі 5000 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, під час якого зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу на період до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Позовні заяви прокурора задовольнити. Стягнути з ОСОБА_6 на користь фінансового управління Глобинської районної державної адміністрації кошти, витрачені Глобинською центральною районною лікарнею на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 в сумі 8948,29 грн; на користь Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_7 в сумі 3039,47 грн.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 у відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 5268 грн. 32 коп., у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Апеляція на вирок суду може бути подана протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1