Справа № 464/8892/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/503/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження № 0003687 від 12.11.2016 р. про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , без місця реєстрації, українець, гр-н України, з середньою освітою, невійськовозобов`язаний, неодружений, не працює, неодноразово судимий, востаннє 01.11.16. Галицьким районним судом м.Львова за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, покарання невідбуте, -

за ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 07 березня 2017 року,

встановила:
вироком Сихівського районного суду м. Львова від 07 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання три роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 01.11.16 р. та остаточно ОСОБА_6 призначити покарання три роки один місяць позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного даним вироком, строк попереднього ув`язнення з моменту взяття під варту до вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання - з 22 листопада 2016 року.

Вирішено питання з речовими доказами.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Згідно вироку, ОСОБА_6 11 листопада 2016 року о 22.00 год., знаходячись у підвальному приміщенні, що за адресою АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом злому металевою арматурою навісного замка, проник у підвал потерпілої ОСОБА_9 , звідки таємно викрав майно останньої велосипед марки «Салют» з рамою синього та білого кольорів вартістю 1500 грн., який того ж дня заклав на свій паспорт у ломбард «Чесний», що адресою м.Львів, вул.Сихівська, 22.

На вирок суду захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку допустив однобічність та неповноту судового слідства, при цьому висновки суду першої інстанції, щодо кваліфікації злочину за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України не відповідають фактичним обставинам справи, так само судом не було належним чином встановлено особу засудженого, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину.
Наголошує, що судом не враховано, що ОСОБА_6 проживав в АДРЕСА_2 , тобто за вказаною адресою та мав вільний доступ в підвальне приміщення вказаного будинку, тобто жодного проникнення у підвал потерпілої ОСОБА_9 невідбулось, а велосипед потерпілої він викрав шляхом вільного доступу.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, подала заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Крім цього, вказала, що всі відомі їй факти доповіла в суді першої інстанції. Наголосила, що вхід в підвальне приміщення будинку закривається на замок, ключі від якого мають лише мешканці, а її підвал було зачинено індивідуальним замком, так як підвали інших мешканців.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

На переконання колегії суддів, висновки суду щодо вини ОСОБА_6 у вчинені злочину за ч. 3 ст. 185 КК України відповідають фактичним обставинам справи, визнані судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 доводиться показами даними в судовому засіданні в суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_6 , який винуватим себе в інкримінованому йому злочині визнав повністю та дав суду пояснення, аналогічні фабулі обвинувачення. Ствердив, що 11 червня 2016 року зайшов в підвальне приміщення, що на АДРЕСА_2 , де і проживає. Дорогою до свого підвалу, побачив сусідський підвал, в який вирішив проникнути та щось з нього викрасти. Він віджав двері даного підвалу та викрав з нього велосипед «Салют». Наступного дня він здав викрадений велосипед в ломбард «Чесний», що за адресою м.Львів, вул.Сихівська, 22 та отримав за нього 200 грн., які втратив на продукти харчування. Ствердив, що вчинив даний злочин внаслідок збігу тяжких сімейних обставин він не зміг знайти собі роботу, а заробіток матері є невеликим. Йому соромно за вчинене, щиро розкаюється та просить суворо не карати; потерпілої ОСОБА_10 , згідно яких остання пояснила, що проживає в квартирі АДРЕСА_3 . В даному будинку має підвал, де зберігала велосипед «Салют», який подарувала на 10-річчя сина. Вартість велосипеда становить 1500 грн. 12 листопада 2016 року вона виявила, що двері її підвалу привідкриті, на землі лежить розбитий навісний замок, а велосипед викрадений. Після цього, вона викликала поліцію. 23 листопада 2016 року їй на мобільний телефон подзвонив син та сказав, що він, їдучи в трамваї АДРЕСА_4 , бачив свій велосипед та сказав, що викликав поліцію. Через деякий час їй подзвонили з поліції та запросили у ВП, де їй повернули велосипед марки «Салют». Ствердила, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого немає; показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 яка, зокрема, вказала, що 12 листопада 2016 в другій половині дня в ломбард, де вона працює, прийшов ОСОБА_6 , який хотів на свій паспорт здати велосипед «Салют». Вона уклала з ним угоду про здачу даного велосипеда без наміру викупу. За вказаний велосипед вона видала йому 200 грн. Зазначила, що через добу велосипед було передано на продаж в магазин, що в тому ж приміщенні та за тією ж адресою. Ствердила, що ОСОБА_6 вказував, що це його велосипед; показами свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що проживає з матір`ю в квартирі АДРЕСА_3 . В даному будинку в них є підвал, де зберігався велосипед «Салют», яким він користувався. 12 листопада 2016 року він виявив, що з підвалу було викрадено його велосипед. 23 листопада 2016 року він, їдучи в трамваї АДРЕСА_4 , побачив свій велосипед та подзвонив до матері, а потім в поліцію. Ствердив, що велосипед повернуто. Претензій будь-якого характеру до обвинуваченого немає; показами свідка ОСОБА_13 , який суду показав, що працює приватним підприємцем за адресою - АДРЕСА_5 . Він реалізовує заставне майно. З ломбардом «Чесний ломбард», що за тією ж адресою було укладено договір про передачу під реалізацію велосипеда «Салют». Через деякий час вказаний велосипед був реалізований за 400 грн., про що свідчить товарний чек.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_6 викрав велосипед шляхом вільного доступу у підвал, спростовуються показами потерпілої, яка ствердила в суді першої інстанції та в заяві поданій до суду апеляційної інстанції, що її підвал було зачинено індивідуальним замком, крім цього такі доводи спростовуються і показами самого обвинуваченого, який вказав, що проник у підвал потерпілої шляхом віджаття дверей підвалу потерпілої.

Як вбачається зі змісту вироку, суд дотримався вимог ст. 65 КК України і призначив ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі, яке на переконання колегії суддів є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі щодо невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого, не спростовують правильних висновків суду, оскільки судом у вироку враховано обставини вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який вчинив злочин внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснення наведених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене ОСОБА_6 за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Ті обставини, на які в апеляційній скарзі покликається апелянт, як на підстави скасування вироку, повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, яке є справедливим і за своїм видом, і за розміром.

Оцінивши наведене, колегія суддів, вважає, що покарання призначене особі відповідно до вимог ст. 65 КК України із забезпеченням принципу індивідуалізації покарання і підстав його вважати таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 07 березня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 22.11.2016 р. до 20.06.2017 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з часу отримання копії рішення суду.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3