АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.10.2016 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на нерухоме майно, що на праві власності належить ОСОБА_9 (і.п.н. НОМЕР_1 ) (розмір частки: 1/10) та ОСОБА_7 (і.п.н. НОМЕР_2 ) (розмір частки: 9/10), а саме на нерухоме майно, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , забороною особам, у володінні яких може перебувати вищевказане майно, розпоряджатись ним будь-яким чином.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник власника майна подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.10.2016 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Вказує на те, що арештоване майно придбано апелянтом на підставі договору купівлі-продажу від 24.09.2016 року від ОСОБА_9 , відносно якого відкрито кримінальне провадження, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Інкриміновані підозрюваному ОСОБА_9 злочинні дії ним вчиненні у період 2012-2014 років, а вказане майно отримано останнім у власність ще в 2006 році. Таким чином, на думку апелянта, у слідчого судді при розгляді клопотання були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно.

З приводу пропущення строків на апеляційне оскарження, то оскільки розгляд клопотання слідчого проводився без повідомлення власника майна, строк на апеляційне оскарження відповідно до вимог ст. 395 КПК України має бути поновлено.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, власника майна та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не було пропущено, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 10.10.2016 року було постановлено без виклику власника майна, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Що стосується безпосередньо поданої апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000077 від 09.04.2015 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

10.10.2016 року старший слідчий СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на нерухоме майно, що на праві власності належить ОСОБА_9 (і.п.н. НОМЕР_1 ) (розмір частки: 1/10) та ОСОБА_7 (і.п.н. НОМЕР_2 ) (розмір частки: 9/10), а саме на нерухоме майно, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якого передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, у зв`язку з чим ОСОБА_10 відчужив належне йому нерухоме майно на ім`я колишньої дружини ОСОБА_7

10.10.2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на вказане нерухоме майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Задовольняючи вказане клопотання слідчого, внесене в рамках кримінального провадження № 0000077, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого, та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на вказане нерухоме майно.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ст. 170 КПК України, та може бути використано з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на нерухоме майно.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитись на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.10.2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на нерухоме майно, що на праві власності належить ОСОБА_9 (і.п.н. НОМЕР_1 ) (розмір частки: 1/10) та ОСОБА_7 (і.п.н. НОМЕР_2 ) (розмір частки: 9/10), а саме на нерухоме майно, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , забороною особам, у володінні яких може перебувати вищевказане майно, розпоряджатись ним будь-яким чином залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/825/2017 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_11
Доповідач: ОСОБА_1