ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Провадження № 1-кп/520/102/15
18.03.2015 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, українки, громадянки України, вдови, з незакінченою вищою освітою, пенсіонерки, працюючої головою правління громадської організації Автостоянка Меркурій, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-3 ч.3 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , працюючи з 23 грудня 2002 року на підставі протоколу № 1 Загальних зборів засновників громадської організації Автостоянка Меркурій від 23.12.2002 року на посаді Голови Правління ГО Автостоянка Меркурій, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Архітекторська, 14, юридична адреса: м. Одеса, вул. Архітекторська, 14, корпус 1, кв. 86, в посадові обов`язки якої, згідно Статуту громадської організації Автостоянка Меркурій, входить діяльність від імені Організації, укладення договорів, підпис документів Організації, проведення оформлення нових членів Організації та виключення з членів організації, прийом та звільнення найманих робітників, збереження поточної документації, печатки та штампу Організації, та інше, являючись службовою особою юридичної особи приватного права. У середині вересня 2014 року, точну дату встановити не представилися можливим, близько 15.00 год., знаходячись на своєму робочому місці у кабінеті голови правління ГО Автостоянка Меркурій, здійснила прийом ОСОБА_6 , яка звернулася до неї по питаннях вступу до громадської організації Автостоянка Меркурій та про виділення машиномісця на автомобільній стоянці, і оформлення у зв`язку з цим документів.
ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_6 про те, що вступ до громадської організації, передбачає сплату її членами обов`язкового щомісячного фіксованого платежу, визначеного загальними зборами членів громадської організації Автостоянка Меркурій, та відображеного у відповідному протоколі загальних зборів членів громадської організації, згідно якого, сума щомісячного членського внеску становить 160 грн., які вона, отримавши від члена громадської організації, зобов`язана в подальшому передати в бухгалтерію громадської організації.
Повідомивши ОСОБА_7 законні умови вступу до громадської організації Автостоянка Меркурій, ОСОБА_5 діючи умисно, з метою особистого збагачення у той же день повідомила ОСОБА_6 також про те, що згодна за грошові кошти у сумі 600 доларів США виділити їй з 01.10.2014 року машиномісце № 29 на автомобільній стоянці Меркурій.
Отримавши згоду ОСОБА_6 заплатити їй грошові кошти у сумі 600 доларів США, ОСОБА_5 домовилася з останньою про зустріч 24.09.2014 року о 19.00 год. на своєму робочому місці. Далі зустрівшись у кабінеті, розташованому у металевому вагончику на території автомобільної стоянки Меркурій, ОСОБА_5 прийняла від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 160 грн., після чого зробила відповідний запис у спеціальному журналі автостоянки Меркурій. Потім ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_6 про те, що у неї лише один примірник бланку договору зберігання транспортного засобу, з якого необхідно зробити копію, яка в подальшому повинна залишитися на автостоянці. На це ОСОБА_6 запропонувала ОСОБА_5 під`їхати на її автомобілі марки Вольво темно-синього кольору державний номер НОМЕР_1 до найближчого магазину, де є копіювальний апарат, та зробити копію з договору. Зробивши копію з договору, ОСОБА_5 сіла на заднє сидіння автомобіля Вольво, де передала ОСОБА_6 оригінал договору № 29 зберігання транспортного засобу від 01.10.2014 року, укладений з останньою, згідно якого, ОСОБА_6 виділено машиномісце на автостоянці Меркурій за № НОМЕР_2 . Після чого діючи умисно, з метою незаконного збагачення отримала від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 600 доларів США, що на період 24.09.2014 року згідно курсу НБУ склало 7764 грн. (12,29 х 600 = 7764) у якості неправомірної вигоди за прийняття ОСОБА_6 у члени ГО Автостоянка Меркурій, виділення вільного машиномісця за № НОМЕР_2 на автомобільній стоянці, та укладення з нею договору зберігання транспортного засобу.
Отримавши грошові кошти у сумі 600 доларів США у якості неправомірної вигоди, ОСОБА_5 вийшла з салону автомобіля та в подальшому була затримана працівниками міліції.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, за кваліфікуючими ознаками ст. 368-3 ч.3 КК України одержання службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду.
Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні винною визнала себе у повному обсязі та цілком підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення викладеного в обвинувальному акті. У скоєному кримінальному правопорушенні щиро розкаялася, просила суворо не карати, запевнила, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень, та пояснила суду, що вона являється вдовою та пенсіонеркою, доглядала за тяжко хворим чоловіком на протязі 7 років. Скоїла кримінальне правопорушення, в зв`язку з дуже скрутним матеріальним становищем. Просила розглянути справу відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, та призначити міру покарання не пов`язану з позбавленням волі, або сплатою штрафу, тому що вона похилого віку, має тяжкі захворювання та скрутне соціально-економічне становище.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , пояснила суду, що мешкала у місці Одесі на вул. Архітекторській та в неї є автомобіль, в зв`язку з чим їй потрібне було місце на автостоянці. Вона звернулася до охоронця з проханням про вирішення питання, щодо місця на автостоянці Меркурій. Охоронець повідомив,що всі питання про місця на автостоянці Меркурій вирішує ОСОБА_5 . Далі, вона звернулася до ОСОБА_5 , на що остання повідомила, про те, що в даний час вільних місць на автостоянці не має, однак, з 1 жовтня 2014 року одне машиномісце № 29 на автостоянці Меркурій звільниться. Також ОСОБА_5 роз`яснила їй законні умови вступу до громадської організації Автостоянка Меркурій та про щомісячний членській збір у розмірі 160 гривень, крім цього ОСОБА_5 дала свою згоду за грошові кошти у сумі 600 доларів США, на виділення з 01.10.2014 року машиномісця № 29 на автомобільній стоянці Меркурій. Порадившись з друзями вона вирішила звернутися до міліції, тому що 600 доларів США для неї це великі гроші. На при кінці вересня вона підписала у ОСОБА_5 усі необхідні документи, але ОСОБА_5 сказала що в неї лише 1 копія договору та потрібно зробити ще одну. Далі вони сіли у автомобіль та поїхали робити ксерокопію договору. Після чого у машині на задньому сидінні вона передала ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 600 доларів США за машиномісце № НОМЕР_2 на автостоянці Меркурій. До цього з ОСОБА_5 знайома не була та не яких відносин не мала.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 , відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують її особистість. Обвинуваченій ОСОБА_5 було роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.
Оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують особистість ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-3 ч.3 КК України одержання службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, - знайшла своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для винесення обвинувального вироку.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винною обвинувачену ОСОБА_5 у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.
При цьому суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цього кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд визнає, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого нею кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, те що вона скоїла кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів, позитивну характеристику, її щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, соціально-економічне становище, пом`якшуючи обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до переконання, про можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України, з позбавленням права обіймати посади з виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, без спеціальної конфіскації.
Питання про речові докази суд віршує на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-3 ч.3 КК України і призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади з виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 2 (два) роки, без спеціальної конфіскації.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_5 наступні обов`язки :
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.
Контроль за поведінкою засудженої здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженої.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, залишити без змін особисте зобов`язання.
Згідно зі ст. 100 КПК України речові докази по кримінальному провадженню: 100 доларів США серії КВ 57589782 повернути за належністю; п`ять несправжніх купюр номіналом 100 доларів США кожна, змиви з обох рук ОСОБА_5 , зразок хімічного порошку, відеокасета з записом ОМП, диск та карта пам`яті з легалізованим відеозаписом, копія договору № 29 зберігання транспортного засобу, журнал автостоянки Меркурій, які знаходяться у камері зберігання речових доказів СВ Суворовського РВ зберігати разом з матеріалами кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1 .