АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 177/2674/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/102/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 09 лютого 2017 року апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2017 року про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні №50000664 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.213 ч.1 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2017 року скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в тому ж суді зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2017 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.213 ч.1 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції посилався на ті обставини, що в обвинувальному акті, при визначенні умисних дій обвинуваченого, кваліфікуючої ознаки за ч.1 ст.213 КК України, як здійснення операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, не вказано. Проте в мотивувальній частині обвинувального акта зазначено, що ОСОБА_6 «….не будучи зареєстрованим як суб`єкт господарювання, не маючи спеціального передбаченого законом дозволу, в порушення положень статті 4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року (в редакції від 15.09.2016 року)…за місцем свого мешкання організував незаконний пункт прийму, схову та збуту металобрухту», що вказує на неповну кваліфікацію даного кримінального правопорушення.
Крім того, як встановлено судом, у обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 вказані суперечливі між собою фактичні обставини, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема, як свідчать фактичні обставини та формулювання обвинувачення, викладені у даному обвинувальному акті, ОСОБА_6 організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 .
Разом із тим, дії останнього кваліфіковано за ч.1 ст.263 КК України, якою передбачено відповідальність за незаконне носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
У порушення вимог ст. 109 КПК України, у долученому до обвинувального акта реєстрі матеріалів досудового розслідування в розділі першому «Проведення в ході досудового розслідування процесуальних дій», відсутні відомості про такі обов`язкові процесуальні дії як повідомлення про завершення досудового розслідування підозрюваному; про направлення запитів до відповідних медичних закладів щодо перебування підозрюваного на обліках у лікаря психіатра та нарколога.
У розділі другому «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення», відсутні відомості про проведення обшуку у підозрюваного ОСОБА_6 , хоча з мотивувальної частини обвинувального акта вбачається, що за місцем мешкання ОСОБА_6 13.12.2016 року проведено санкціонований обшук на підставі ухвали Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2016 року; відсутні також відомості про приєднання речових доказів до справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на ті обставини, що приведена судом кваліфікуюча ознака на даний час не міститься у ст.213 КК України, на підставі змін внесених згідно Закону України від 12.02.2015 року. Крім того, в обвинувальному акті дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ознаками здійснення прийому брухту чорних металів фізичними особами, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту, а зазначення ст.263 КК України замість ст.213 КК України є явною опискою. Також, прокурор стверджує, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування містяться всі необхідні дані, передбачені ст.109 КПК України. Прокурор вважає, що повернення обвинувального акта із вказаних підстав не сприяє розгляду кримінального провадження в розумні строки і таким чином, не слугує виконанню завдання кримінального провадження.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор підтримав апеляцію прокурора у кримінальному провадженні, просив колегію суддів задовольнити її в повному обсязі та скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Аналізуючи, з урахуванням доводів апеляційної скарги підстави, з яких обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 був повернутий прокурору, колегія суддів оцінює їх як такі, що не є належними та достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення.

Положеннями ст.291 КПК України визначений вичерпний перелік вимог до змісту та форми обвинувального акту у кримінальному провадженні, недотримання яких згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Будь-які інші претензії до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи й підставами для повернення обвинувального акту прокурору бути не можуть.
Рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд приймає у тому випадку, якщо без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора з приводу того, що приведена судом кваліфікуюча ознака на даний час не міститься у ст.213 КК України, на підставі змін внесених згідно Закону України від 12.02.2015 року.

Згідно вказаного Закону, ч.1 ст.213 КК України, викладена в наступній редакції: здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів посадовими особами суб`єктів господарської діяльності, відомості про яких не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, надання приміщень та споруд для розташування незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.
Отже, посилання суду на неповну кваліфікацію вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, як на підставу для повернення обвинувального акта не є таким, що ґрунтується на нормах чинного кримінального законодавства.
Крім того, не погоджується колегія суддів і з думкою суду першої інстанції з приводу того, що у обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 вказані суперечливі між собою фактичні обставини, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, оскільки дії останнього кваліфіковано за ч.1 ст.263 КК України.
Згідно обвинувального акта, дії ОСОБА_6 кваліфіковано, як здійснення прийому брухту чорних металів фізичними особами, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту (а.с.6).
А посилання в обвинувальному акті на положення ч. 1 ст.263 КК України, є явною опискою, про що вірно вказує в своїй апеляційній скарзі прокурор.
Крім того, згідно вимог ч.2 ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Згідно ч.1 ст.110 КПК України під процесуальними рішеннями розуміються всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту, що міститься в матеріалах кримінального провадження, в ньому вказані всі процесуальні дії, проведенні під час досудового розслідування та всі прийняті процесуальні рішення.

Прокурор вірно вказує в своїй апеляційній скарзі, що всі дії, про відсутність яких вказано, в оскаржуваній ухвалі, вказані в інших розділах реєстру матеріалів досудового розслідування.

Так, у другому розділі реєстру зазначено про повідомлення про відкриття матеріалів іншій стороні, згідно ч.1 ст.290 КПК України, в якому також вказується і про завершення досудового розслідування. Також, у розділі першому зазначено відомості про проведення обшуку та вилучені предмети під час обшуку. А процесуальне рішення про визнання вилучених предметів речовими доказами зазначено у другому розділі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції в ухвалі необґрунтовано вказав на порушення вимог ст.109 КПК України при складанні реєстру матеріалів досудового розслідування.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків та проведення відповідних процесуальних дій.

Зазначені в ухвалі суду недоліки не можуть бути перешкодою для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта та не є належними підставами для повернення обвинувального акта прокурору.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення вимог апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2017 року про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні №50000664 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.213 ч.1 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2017 року про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні №50000664 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.213 ч.1 КК України скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався

Ухвала набирає чинності негайно і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4