АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1473/16 Справа № б/н Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

При секретарі ОСОБА_4

За участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Широківського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 03.01.2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 29.11.2016 р. та постановлення нової ухвали, якою відмовити слідчому в задоволенні клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, з забороною залишати житло з 21:00 годин до 06:00 годин наступного дня.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволене клопотання старшого слідчого СВ Широківського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 та продовжено строк тримання ОСОБА_7 під вартою до 03.01.2017 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ризики, зазначені в ухвалі суду першої інстанції від 08.10.2016 року та в ухвалі суду апеляційної інстанції від 16.11.2016 року, а саме те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, ухилятися від органів слідства та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, не зменшилися.

Крім того, слідчим суддею було враховано і те, що органу досудового розслідування потрібно отримати висновки судових експертиз, отримати тимчасовий доступ до речей і документів, встановити додаткових свідків, що перешкоджає завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, захисник адвокат ОСОБА_6 зазначає, що вищезазначена ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою і підлягає скасуванню через істотне порушення норм міжнародного права та кримінального процесуального законодавства.

Захисник зазначає, що клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою складене з порушенням норм кримінального процесуального законодавства, оскільки у ньому не зазначено обставини, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність зазначених ризиків.

Обгрунтовуючи своє клопотання, слідчий посилається на сукупність доказів, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, та на низку судових експертиз, які призначено, а також посилається на необхідність значного часу для їх проведення. Разом з тим, раніше слідчий вчиняв у даному кримінальному провадженні слідчі дії лише на протязі двох днів, після чого на протязі наступних двох місяців лише поступово призначив п`ять експертиз, при цьому тривалість перерв між призначеннями цих експертиз та взагалі зволікання з їх призначенням не має будь-якого розумного обґрунтування, як і звернення слідчого до суду щодо отримання від операторів мобільного зв`язку відомостей про використання своїх телефонів фігурантами даного кримінального провадження лише 25.11.2016 р.

Апелянт зазначає, що строки проведення експертиз визначені законодавством, а отже слідчий, зазначаючи, що для їх проведення потрібно багато часу, втім не конкретизуючи тривалість цього періоду, порушує вимоги закону.

На думку апелянта, у даному кримінальному провадженні має місце порушення слідчим та прокурором розумних строків його розслідування, а строк досудового розслідування було продовжено безпідставно, оскільки обставини, що зумовлювали неможливість його завершення до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою, були відсутні.

Апелянт зазначає, що слідчий суддя, встановивши, що строк досудового розслідування був продовжений незаконно, а обставиною, що перешкодила його закінченню до збігу строку дії попередньої ухвали про запобіжний захід, були зумовлені бездіяльністю слідчого і прокурора та порушенням розумних строків вчинення процесуальних дій, у той же час безпідставно визнав необхідним подальше тримання ОСОБА_7 під вартою.

Крім того, на думку апелянта, слідчим суддею було необґрунтовано не взято до уваги той факт, що підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації, проживає з матір`ю-пенсіонеркою та має міцні соціальні зв`язки, а отже подальше перебування ОСОБА_7 під вартою не є виправданим.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника та підозрюваного, які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав; думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що зазначені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні строку тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, зважаючи на наступне.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, в тому числі протоколами огляду місця події, показаннями потерпілих ОСОБА_9 ,, ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколами впізнання особи за фотознімками від 07.10.2016 р. Питання про обґрунтованість цієї підозри було розглянуте та вирішене при первинному обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 та наступній перевірці відповідного рішення слідчого судді в апеляційному порядку. Стороною захисту не наведені відомості про з`ясування у подальшому будь-яких обставин, що спростовували б обґрунтованість даної підозри.

З наведених обставин слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 в обсязі, достатньому для продовження строку дії застосованого відносно нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

Обговорюючи питання про доцільність продовження застосованого до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, колегія суддів зважає на те, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що є особливо тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, за яке законом про кримінальну відповідальність передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі на строк, від семи до дванадцяти років, а отже з метою уникнення такої відповідальності дійсно може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, згідно фактичних обставин його вчинення, мало зухвалий характер та полягало в озброєному нападі групи осіб, що діяли за попередньою змовою, згідно заздалегідь розробленому плану та розподілу ролей, на домоволодіння потерпілих з метою заволодіння їх майном. Крім того, цей підозрюваний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності (а.с. 22), в тому числі за вчинення особливо тяжких злочинів - корисливих посягань на чуже майно, поєднаних з застосуванням насильства, має не зняті та не погашені судимості та підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення за збігом менше, ніж двох місяців з дня звільнення з місць позбавлення волі після відбуття покарання за попереднім вироком суду щодо нього. Викладене дає підстави обґрунтовано припускати, що ОСОБА_7 є особою рішучою та зухвалою, зневажливо ставиться до закону, правил, встановлених у суспільстві, схильний до вчинення злочинів та застосування насильства.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і про те, що ці ризики є вагомими, з часу застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися і не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Обговорюючи питання про наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, колегія суддів зважає на те, що у даному кримінальному провадженні необхідно вчинити низку слідчих дій, в тому числі отримати висновки раніше призначених судових експертиз, отримати тимчасовий доступ до речей та документів, встановити додаткових свідків, у зв`язку з чим строк досудового розслідування був продовжений, а отже слідчий суддя суду першої інстанції мав достатні підстави для висновку про те, що досудове розслідування об`єктивно не може бути завершене до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_7 під вартою.

Тривалість строку, на який продовжене тримання цього підозрюваного під вартою, - до 03.01.2017 р., - не є надмірною і у достатньо короткий час питання про доцільність такого запобіжного заходу знову стане предметом судового розгляду.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та її скасування.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного не можуть бути прийняті до уваги, оскільки наведені у ній обставини, зокрема відомості про особу цього підозрюваного, вищезазначених висновків колегії судів не спростовують та не дають достатніх підстав для застосування до ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу.

Що стосується тяганини під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, на яку посилається апелянт, то ці доводи, за умови їх обґрунтованості, можуть потягнути відповідальність слідчого, втім відповідно до процесуального закону не обгрунтовують необхідність відмови у продовженні застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Широківського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року, якою ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 03.01.2017 року, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3