Справа № 603/644/16-к
Провадження № 1-кп/603/71/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" грудня 2016 р. Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Монастириська кримінальне провадження за обвинувальними актами (кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 28.01.2016 року, №0000153 від 03.11.2016 року, №0000159 від 11.11.2016) про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Монастириська Тернопільської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимий: - вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 23.02.2006 року за ч.1 ст. 162, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;
-вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 14.06.2006 року за ч. 2 ст. 263, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений умовно достроково 23.10.2008 року, невідбутий строк 10 місяців 11 днів;
-вироком Бучацького районного суду Тернопільськох області від 18.05.2011 року за ч.ч.2, 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 18.07.2014 року,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ст. 395, ч.2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, вчинив нові злочини за таких обставин.
У першій декаді червня 2015 року приблизно о 22 год. у обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , щодо якого набрав законної сили вирок Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.02.2016 року за ч.2 ст. 289 КК України, виник злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння мотоциклом моделі МТ-10, д.р.н. НОМЕР_1 , який знаходився на території нежитлового домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 , належний потерпілому ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний намір, умисно, обвинувачений ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_6 у вказаний час направилися до нежитлового домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_3 , де зайшли на його територію, та переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає, підійшли до мотицикла моделі МТ-10, д.р.н. НОМЕР_1 , що знаходився за будинком на подвір`ї господарства, та всупереч волі власника транспортного засобу ОСОБА_7 незаконно ним заволоділи, шляхом викочування, чим спричинили потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 1894 грн. 34 коп.
У подальшому обвинувачений ОСОБА_3 разом із ОСОБА_6 здійснили його розкомплектування та відчуження деталей.
Окрім цього, ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2015 року відносно ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік, та застосовано наступні обмеження: заборона виходу з будинку (квартири) в нічний час з 22.00 год. до 06.00 год.; заборона відвідувати заклади (кафе, бари, ресторани, піцерії, літні павільйони, інші заклади) з метою вживання алкогольних та слабоалкогольних напоїв; періодично з`являтися на реєстрацію в Монастириський РВ УМВС до 11 год. 00 хв. щоп`ятниці, починаючи з першої п`ятниці, але не більше 4 разів.

Обвинуваченого ОСОБА_3 ознайомлено з ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2015 року про встановлення щодо нього адміністративного нагляду із визначеними обмеженнями та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від адміністративного нагляду.
Однак, обвинувачений ОСОБА_3 з 20 серпня 2015 року по 29 жовтня 2016 року, з метою порушення адміністративного нагляду, без поважних причин та відповідного дозволу працівників Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області, не повідомивши про свій від`їзд, в порушення вимог п.п.а, в ч.1 ст. 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», умисно, самовільно залишив місце проживання житловий будинок по АДРЕСА_1 , виїхавши у власних справах за межі Тернопільської області, чим порушив умови встановленого адміністративного нагляду. Також обвинувачений ОСОБА_3 , будучи обізнаним про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, умисно ухилився від виконання встановленого обмеження прибуття на реєстрацію до Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області (Монастириського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області) до 11 год. 00 хв. щоп`ятниці, чим порушив п. г ч.1 ст. 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».

Окрім цього, у обвинуваченого ОСОБА_3 15 липня 2015 року приблизно о 13 год., під час перебування у домогосподарстві свого знайомого потерпілого ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_4 , переконавшись, що останній відсутній по місцю проживання у вказаний час, виник злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном металічним кувадлом, належним потерпілому ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_3 15 липня 2015 року приблизно о 13 год., умисно, з метою заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливі мотив і мету, таємно, шляхом вільного доступу за відсутності власника домогосподарства ОСОБА_8 , з подвір`я його домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_4 , а саме з-під погосподарської будівлі стодоли, повторно вчинив крадіжку металічного кувадла вартістю 1200 грн.

Із викраденим майном обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1200 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.2 ст. 289, ст. 395, ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та суду пояснив, що дійсно у вказаний у обвинувальному акті час разом із ОСОБА_6 помітили біля клубу мотоцикл, який там знаходився приблизно 5-6 днів, а далі він знаходився біля будинку, де ніхто не проживає. Тоді разом вони вирішили заволодіти даним мотоциклом, після чого мотоцикл залишили по місцю проживання ОСОБА_6 . Наступного дня реалізували розібрані деталі мотоциклу, а на виручені кошти ОСОБА_6 придбав спиртне, їжу та сигарети, які вони вжили.

Окрім цього, суду пояснив, що влітку, не пригадує точно коли, зайшов до свого знайомого ОСОБА_8 , щоб позичити сигарету, проте останній був відсутній, тоді, скориставшись відсутністю потерпілого, вчинив крадіжку мателічного кувадла із подвір`я потерпілого, яке знаходилося під стодолою. Викрадене кувадло здав на металолом за 70 грн. На виручені кошти придбав пиво, сигарети та продукти харчування.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину за ст. 395 КК України та суду пояснив, що, будучи обізнаним, порушив правила адміністративного нагляду, встановленого щодо нього. Порушив застосовані обмеження - без повідомлення правоохоронних органів залишив місце свого проживання та поїхав у м. Івано-Франківськ, на реєстрацію не з`являвся. Вказані обмеження порушив у зв`язку із необхідністю пошуку роботи та повернення коштів за заволодіння мотоциклом ОСОБА_7 . Вказав на те, що у будинку, де він зареєстрований, відсутні умови для проживання вода, світло, газ, вікна, а тому він не міг далі у ньому знаходитися. У м. Івано-Франківськ він влаштувався на роботу, відшкодував спричинену ОСОБА_7 шкоду, жив в орендованому житлі, познайомився із жінкою. Так як спричинена ним матеріальна шкода потерпілим повністю відшкодована, просить суд його суворо не карати, призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що, здається, у червні 2015 року приїхав до свого знайомого і через несправність залишив свій мотоцикл (без акумулятора) біля житлового будинку у м. Монастириська, де, як йому було відомо, ніхто не проживає. Мотоцикл знаходився у несправному стані пробите колесо. Приблизно через три дні до нього зателефонував знайомий і повідомив, що мотоцикл зник. Спричинена йому шкода повністю відшкодована ОСОБА_3 , жодних претензій до нього матеріального чи морального характеру не має, просить суд до ОСОБА_3 не застосувавати будь-якого покарання.

Потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що із ОСОБА_3 перебував у дружніх відносинах. Останній часто приходив до нього додому допомагати. На повір`ї біля стодоли по місцю свого проживання він зберігав металічне кувадло, відсутність якого виявив у липні 2015 року. Однак із даного приводу не звертався до правоохоронних органів. Про те, що крадіжку кувадла вчинив його друг дізнався від працівників поліції, які йому повідомили, що ОСОБА_3 сам добровільно зізнався у скоєному. До обвинуваченого ОСОБА_3 не має жодних претензій. Спричинена йому шкода відшкодована у повному обсязі, просить ОСОБА_3 не карати.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів за ч.2 ст.289, ст. 395, ч.2 ст.185 КК України, повністю погодився зі всіма доказами, що підтверджують обставини вчинення та його винність у вчиненні кримінальних правопорушень, в силу ч.3 ст.349 КПК України відмовився від їх дослідження в ході судового розгляду. Просить суд його суворо не карати.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , мали місце, містять склад злочину за ч.2 ст.289, ст. 395, ч.2 ст. 185 КК України, вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні злочинів та кваліфікує його дії: за ч.2 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб; за ст. 395 КК України - порушення правил адмінстративного нагляду - самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду; за ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Кваліфікуючи діяння обвинуваченого за ч.2 ст. 289 КК України (не зважаючи на те, що він раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів) як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, суд, керуючись вимогами чинного кримінального процесуального законодавства, враховує те, що органом досудового розслідування обвинуваченому не інкримінується така кваліфікуюча ознака злочину як повторніть. Натомість повторність вказується як обставина, яка обтяжує покарання, що судом також не враховується.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами невеликої, середньої тяжкості та тяжким злочином, характер та наслідки вчинених злочинів, його ставлення до них та поведінку після їх вчинення, фактичні обставини справи, особу винного, який раніше судимий, проживає в цивільному шлюбі, за місцем реєстрації скарги на нього відсутні, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, його вік, стан здоров`я та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить визнання вини та щире каяття, добровільне зізнання у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, активне сприяння розкриттю злочину, повне добровільне відшкодування шкоди, а до обставин, що його обтяжують - рецидив злочинів.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій статей обвинувачення у виді арешту та позбавлення волі на певний строк без конфіскації майна і на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк без конфіскації майна. При призначенні покарання суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України.

Водночас з врахуванням наведених пом`якшуючих покарання обставин та думки потерпілих, які не мають до обвинуваченого жодних претензій, просять обвинуваченого не карати, з врахуванням даних про особу обвинуваченого та фактичних обставин справи, позиції прокурора, який також просив звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд приходить до переконання про наявність підстав для звільнення обвинуваченого на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, оскільки ОСОБА_3 може бути перевихований без ізоляції від суспільства і таке покарання буде необхідне і достатнє для досягнення мети - не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження нових злочинів.

З метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період дії іспитового строку на нього слід покласти передбачені ст.76 КК України обов`язки.

Раніше застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання, із покладенням на обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, але на строк не більше двох місяців, тобто до 22 лютого 2017 року, наступних обов`язків: не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; прибувати за першою вимогою до суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

Пілся проголошення вироку звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти в залі суду.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд ,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ст. 395, ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.289 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ст.395 КК України - 5(п`ять) місяців арешту;

-за ч.2 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 (три) роки.

Зобов`язати ОСОБА_3 відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 76 КК України в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Раніше застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання, із покладенням на обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, але на строк не більше двох місяців, тобто до 22 лютого 2017 року, наступних обов`язків: не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; прибувати за першою вимогою до суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

Пілся проголошення вироку звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти в залі суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.
Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Головуючий суддя: підпис
Копія з оригіналом вірна.
Суддя Монастириського районного суду
Тернопільської області ОСОБА_1

ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_1