АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/21/17 Справа № 208/3288/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000348 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, який проживає по АДРЕСА_1 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 в режимі відеоконференції, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення за наступних обставинах.

20 лютого 2015 року приблизно о 18 год. 00 хв. (більш точний час не встановлено), ОСОБА_6 , будучі у стані алкогольного сп`яніння, знаходився в квартирі АДРЕСА_2 , де перебував також і потерпілій ОСОБА_9 , з яким ОСОБА_6 разом розпивав спиртні напої.

В ході сумісного вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , на грунті особистих, раптово виниклих неприязних відносин, спалахнула сварка, в ході якої у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , який, будучи в стані алкогольного сп`яніння став погрожувати ОСОБА_6 ножем.

Реалізовуючи всій злочинний умисел, спрямований на протиправне спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , приблизно о 19 год. 00 хв. (більш точний час не встановлено), діючи умисно, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи, що шляхом завдання удару ножем в тіло людини можливо спричинити їй тяжкі тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, вихвативши з руки ОСОБА_9 ніж та, утримуючи його у своїй правій руці лезом вверх, застосовуючи достатню м`язову силу, умисно наніс останньому вказаним ножем один удар за траекторією справа на ліво в область лівого плеча, спричинивши ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді рани по передньо-зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині з рівними краями одним гострим протилежним тупим кінцями, яка переходить у рановий канал, розташований в напрямку зліва направо, який проникає в ліву плевральну порожнину та по ходу якого пошкодження верхньої долі лівої легені. Проникаюче поранення лівої плевральної порожнини відноситься до тяжких тілесних пошкоджень, по ознаці небезпеки для життя, в даному випадку викликавши смерть ОСОБА_9 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу з 18 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв., тобто під час вказаних подій.

Не погоджуючись з судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій з урахуванням доповнень просить вирок суду скасувати у зв`язку з неповнотою та однобічністю судового розгляду.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні вказували про не однократність перебування потерпілого у стані алкогольного сп`яніння та вчинення погроз останнім із застосування холодної зброї, в даному випадку ножа. Покази свідка ОСОБА_11 мають неточності, що зумовлює необхідність його повторного допиту. В крові потерпілого було виявлено 3,4 проміль спирту, що характерно для прояву ним агресії.

На думку обвинуваченого, удар ножем по руці потерпілого наніс через психічне переживання в ході прояву з боку потерпілого насилля із застосуванням холодної зброї, ножа, та явними намірами погрози його життю та здоров`ю.

Неповнота судового розгляду, на думку обвинуваченого, виразилась у недопиті свідка ОСОБА_12 , який на собі неодноразово відчував агресію з боку потерпілого та виключно за рахунок сторонньої допомоги не отримував тілесних ушкоджень.

Також обвинувачений ОСОБА_6 вказує на невідповідність фактичних обставин в частині об`єму алкогольного напою, який обвинувачений приніс для потерпілого, а саме 0,25 літрів горілки та не вживав з останнім спиртних напоїв.

Однобічність та неповнота судового розгляду також зумовлена відсутністю показів експерта спеціаліста. Обвинувачений звертає увагу на невідповідність висновків суду в частині того, що обвинувачений з місця вчинення злочину зник, коли це не відповідає дійсності та спростовується показаннями свідка ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, вирок суду скасувати та направити кримінальне провадження на новий розгляд в суд першої інстанції, прокурора ОСОБА_7 , яка вважала вирок суду законним та обґрунтованим, а тому просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Виходячи із положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції цих вимог закону дотримався в повному обсязі з урахуванням наступного.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке останній засуджений, є правильними та підтверджуються сукупністю доказів, які перевірені під час розгляду кримінального провадження та яким суд дав належну оцінку, зокрема свідченнями, які надали суду потерпіла ОСОБА_13 та свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які хоч і не були очевидцями вчинення злочину, однак підтвердили фактичні обставини та наслідки злочину, протоколом огляду трупа від 20 лютого 2015 року, протоколом огляду місця події від 20 лютого 2015 року, протоколами пред`явлення особи для впізнання від 21 лютого 2015 року за участю свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , протоколом проведення слідчого експерименту від 21 лютого 2015 року за участю обвинуваченого перевіркою та уточненням його показів, висновками судово-медичних експертиз та судово-кримінологічних експертиз.

Покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 узгоджуються з письмовими доказами кримінального провадження та частково з показами самого обвинуваченого.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на допущені неточності при наданні показів свідком ОСОБА_11 в ході судового розгляду кримінального провадження не конкретизовані, а тому не беруться до уваги колегією суддів.

Вивченням матеріалів провадження не встановлені дані, які б свідчили про те, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити ОСОБА_6 в зазначеному кримінальному правопорушенні.

Доводи обвинуваченого в апеляційній скаргі про допущену неповноту судового розгляду, що виразилась у недопиті свідка ОСОБА_12 є необгрунтованими, оскільки зазначений свідок сторони захисту не був очевидцем вчинення кримінального правопорушення та свідчення останнього не мають відношення до встановлення фактичних обставин злочину.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 що він, завдаючи удар ножем потерпілому ОСОБА_9 , не мав умислу на спричинення йому тяжких тілесних пошкоджень, спростовуються як показами самого ОСОБА_6 , який зазначив, що він наніс удар ножем потерпілому ОСОБА_9 ; висновком судово медичної експертизи № 232 -Е від 23.03.2015 року, згідно якому смерть потерпілого ОСОБА_9 настала саме від проникаючого поранення лівої плевральної порожнини з пошкодженням легені, яка призвела до гострої крововтрати, що підтверджується наявністю рани по передньо-зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині, яка переходе в рановий канал, розташований в напрямку зліва на право, проникаючи в ліву плевральну порожнину, в 4-му міжребір`ї, пошкодженням верхньої долі лівої легені, 1700 мл темно-червоної рідкої крові в плевральній порожнині, розпливчастих крововиливів під внутрішню оболонку серця, нерівномірного кровонаповнення судин органів з переважанням недокрів`я.

Проникаюче поранення лівої плевральної порожнини відноситься до тяжких тілесних пошкоджень, по ознаці небезпеки для життя, в даному випадку викликавше смерть (п.п. 2.1.3 Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року).

В ході судового розгляду, під час з`ясування обставин провадження та перевірки їх доказами, встановлений та доведений, як факт нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 тілесного ушкодження - проникаючого поранення лівої плевральної порожнини з пошкодженням легені, яка призвела до гострої крововтрати, так і те, що вище зазначене ушкодження було завдано внаслідок дії плоского колючо-ріжучого предмета, а саме в результаті нанесення удару ножем.

Позиція апелянта щодо неправильної кваліфікації його дій за ч.2 ст. 121 КК України, в частині відсутоісті в нього умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, тобто навмисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, які викликали смерть потерпілого, спростовуються тим, що в якості знаряддя вчинення злочину ним був цілеспрямовано обраний надзвичайно небезпечний предмет - ніж, яким він наніс удар в область лівого плеча ОСОБА_9 що, на думку колегії суддів, виключає можливість відсутності в діях ОСОБА_6 умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, які викликали смерть потерпілого.

Не впливає на правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України і той факт, що потерпілий помер не безпосередньо на місці вчинення кримінального правопорушення, зважаючи на те, що у випадку, коли винний діяв з умислом на інкримінований злочин, тривалість часу, що пройшов з моменту нанесення ушкоджень і до смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, які викликали смерть потерпілого, значення не має. Така правова позиція була висловлена зокрема Верховним Судом України у п. 23 Постанови його Пленуму від 01.04.1994 р. № 1 «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я людини».

Також відповідні доводи обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про причину настання смерті потерпілого через його горизонтальне положення, в яке його привів свідок ОСОБА_11 після отримання ушкодження, - є необґрунтованими, оскільки не відповідають причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Щодо посилання обвинуваченого на безпідставність висновку суду першої інстанції про перебування його у стані алкогольного сп`янінн,я колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ця обставина була встановлена як така, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , при цьому останній в судовому засіданні цю обставину не оспорював та в апеляційній скарзі зазначає, що спиртні напої, а саме 0,25 літрів горілки, були принесені для потерпілого саме обвинуваченим.

Вивченням матеріалів кримінального провадження колегія суддів не вбачає порушень загальних засад призначення покарання. Крім того, висновок суду в частині призначення покарання в апеляційному порядку не оскаржується.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку, при досудовому розслідуванні кримінального провадження та під час його розгляду в суді першої інстанції не встановлено.

При перевірці кримінального провадження будь-яких передбачених ст.409 КПК України підстав для скасування або зміни вироку суду щодо ОСОБА_6 судом апеляційної інстанції не убачається.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з вироком суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , вважає його законним і обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст.121 КК залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 , який перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4