Справа № 347/103/17
Провадження № 11-кп/779/366/2017
Категорія ч. 1 ст. 121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання ОСОБА_6 ,

номер кримінального провадження, внесеного 27.11.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань -120 160 901 900 004 60,

про обвинувачення ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

10.08.2011 року Вижницьким районним судом Чернівецької області за ч.3 ст.187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі;

30.05.2016 року за ст. 395 КК України Вижницьким районним судом Чернівецької області до 2 місяців арешту,

з участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_10 на вирок Косівського районного суду від 13 червня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Косівського районного суду від 13 червня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ухвалено рахувати із часу затримання, тобто із 10.00 год. 27 листопада 2016 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_7 в строк покарання час перебування його під вартою з 10.00 год 27 листопада 2016 року до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому тримання під вартою, залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання про речові докази.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та наведених у вироку, в ніч на 27.11.2016 року ОСОБА_7 перебував у нічному клубі «Галерея», що по вул. Л. Українки в смт. Кути Косівського району, де відпочивав з друзями та мав при собі розкладний ніж. Близько 01 год. 30 до приміщення нічного клубу приїхав потерпілий ОСОБА_11 , через деякий час, біля 02.00 год. на прилеглій до нічного клубу території між обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на ґрунті довготривалих неприязних відносинах виник словесний конфлікт, який згодом перейшов в бійку. Під час конфлікту обвинувачений ОСОБА_7 , використовуючи фізичну силу, умисно, з метою нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень цілеспрямовано наніс декілька ударів ножем по різних частинах тіла потерпілого, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани в ділянці лівого стегна із ушкодженням глибокої стегнової вени, що відповідно до висновку судово-медичного експерта від 20.01.2017 року, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення, та тілесні ушкодження у вигляді колото - різаної рани лівого плеча та правого стегна, рани в ділянці правого передпліччя, лівої вушної раковини, що відповідно до висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, та тілесні ушкодження у вигляді крововиливу під кон`юнктиву лівого очного яблука, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого, вважає вирок Косівського районного суду від 13 червня 2017 року таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що призначене ОСОБА_7 покарання суперечить вимогам ст. 65 КК України, є незаконним та несправедливим внаслідок м`якості, оскільки не буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки та обставини вчинення злочину, а також обставину, яка обтяжує покарання, рецидив злочину.

Крім того, вважає, що суд неправильно застосував положення ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.12.2015 року щодо врахування попереднього ув`язнення у строк покарання.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та зарахувати у строк покарання попереднє ув`язнення з 27 листопада 2016 року по 13 червня 2017 року за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838- VIII від 26 грудня 2015 року один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року - за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. В решті вирок суду просить залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисника ОСОБА_9 , які заперечили доводам апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, що стосуються характеристики особи обвинуваченого та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора з таких підстав.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому, відповідно до положень ст. 404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного судом першої інстанції покарання, то вони, на думку колегії суддів, заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Призначаючи ОСОБА_12 покарання, суд першої інстанції, діючи відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до положень ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він за місцем проживання характеризується посередньо, провокуючу поведінку потерпілого, який просив не застосовувати суворого покарання до обвинуваченого. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно з ст.67 КК України судом визнано рецидив злочину. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 згідно з ст.66 КК України, суд визнав активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття.

Суд першої інстанції, необґрунтовано визнавши встановлені обставини, що пом`якшують покарання, такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, дійшов помилкового висновку про можливість застосування положення ч. 1 ст.69 КК України та призначення ОСОБА_12 покарання за ч.1 ст.121 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції даної частини статті.

Відповідно до положень ч. 1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого, більш м`якого основного виду покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, а саме в умисному нанесенні ножових поранень, які спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Як правильно посилається в апеляційній скарзі прокурор, суд першої інстанції при призначенні покарання в достатній мірі не врахував конкретні обставини вчинення злочину, дані про особу винного, зокрема, те, що ОСОБА_7 раніше двічі судимий за умисні злочини, в тому числі за тяжкий злочин, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний тяжкий злочин.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що правові підстави для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відсутні.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України вирок суду відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і даних про особу обвинуваченого, внаслідок м`якості, з ухваленням нового вироку.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують його покарання, а також, обставину, що обтяжує покарання колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 необхідно призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 121 КК України, що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Частково обґрунтованими є доводи прокурора про неправильне застосування ч. 5 ст. 72 КК України, оскільки Законом України №2046-VIII від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, та припинено дію положення Закону України №№838-VIII від 26 грудня 2015 року, за яким строк попереднього ув`язнення зараховувався у покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При зарахуванні у строк покарання ОСОБА_7 , його попереднього ув`язнення, колегія суддів враховує правила ч. 5 ст.72 КК України із змінами, внесеними Законом України №2046-VIII від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21червня 2017 року, та керується правилами дії закону в часі.

Відповідно до положень ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання, це згідно з вимогами п.2 ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку суду в цій частині та ухвалення нового вироку.

На підставі наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Вирок Косівського районного суду від 13 червня 2017 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання рахувати з 27 листопада 2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_12 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 27 листопада 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по 31 серпня 2017 року - з розрахунку один день попереднього увязнення за один день позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3