Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддівОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника ТОВ «Савранський завод продовольчих товарів» - ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року,
в с т а н о в и в:
Із матеріалів провадження за скаргою вбачається, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах першого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001716 від 12 серпня 2015 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК та накладено арешт на нерухоме та рухоме майно ТОВ «Савранський завод продовольчих товарів».
Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 14 лютого 2017 року зазначену ухвалу слідчого судді скасував та постановив нову ухвалу, якою частково задовольнив вказане клопотання слідчого.
У касаційній скарзі скаржник просить скасувати вказані судові рішення та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Частина 4 ст. 424 КПК безальтернативно регламентує, що ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають. Рішення апеляційної інстанції в даному випадку є остаточним.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначав, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (п. 24 рішення від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України»). Питання порядку оскарження рішень слідчого судді та рішень суду апеляційної інстанції за результатами їх розгляду, так само як і роль касаційного суду щодо них чітко врегульовано вітчизняним процесуальним законом.
З огляду на викладене, беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд
п о с т а н о в и в:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ТОВ «Савранський завод продовольчих товарів» - ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3