Справа № 466/1033/17
У Х В А Л А
16 березня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 12.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

15.02.2017 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 12.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Свою скаргу заявник мотивує тим, що постанова про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні є необґрунтована, винесена з порушенням процесуальних норм права, без всебічного, повного дослідження всіх обставин кримінального провадження.

В судовому засіданні скаржник та його представник скаргу підтримали у повному її обсязі та просили задовольнити скаргу.

Слідчий військової прокуратури Львівського гарнізону у судове засідання не прибув. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника та його представника, думку прокурора, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно п. 5 ч.1 ст.303 КПК України - на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 4) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Судом встановлено, що 12 грудня 2016р. слідчим військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000265 від 12.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

У вищевказаній постанові зазначено, що у зв`язку з тим, що санкція ст.366 КК України не передбачає наявність у кримінальному провадженні потерпілих.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Потерпілий від кримінального правопорушення, як і решта учасників кримінального провадження має право на те, щоб його законні інтереси були забезпечені.

Вважаю, що для визнання особи потерпілою достатньо мати докази, які свідчать про те, що діяння підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого однією із статтей особливої частини Кримінального Кодексу, саме цим кримінальним правопорушенням заподіяно певну шкоду, вказану в законі, існує причинний зв`язок між даним кримінальним правопорушенням і моральною, фізичною або майновою шкодою, що настала.

Однак, не зважаючи на вказані вимоги закону, слідчим військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_5 не представлено жодних доказів, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, які є підставою для винесення постанови про відмову у визнанні потерпілим, у зв`язку з цим постанову від 12.12.2016 року про відмову у визнанні потерпілим не можна вважати законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 303-307, 309, 310,395 КПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 12.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України задовольнити.

Постанову слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_5 від 12.12.2016 року про відмову у визнанні потерпілим та цивільним позивачем у кримінальному провадженні №0000265 від 12.12.2016 року - скасувати.

Зобов"язати слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_5 визнати потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 12.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1