УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/4216/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26 травня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , застосовано до підозрюваного
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веприн Радомишльського р-ну Житомирської області, українця, громадянина України, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та зобов`язано його виконувати обов`язки:
-прибувати до слідчого в провадженні якого буде перебувати кримінальне провадження, прокурора за першим викликом на визначений ними час та до суду за кожною вимогою;
-не відлучатися з с. Веприн Радомишльського району Житомирської області без дозволу слідчого або прокурора;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання, проходження військової служби,
в с т а н о в и в :
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає дану ухвалу незаконною. Зазначає, що підозрюваний має міцні суспільні зв`язки з іншими посадовими особами, не визнає своєї вини у вчиненні злочину, що свідчить про його умисел уникнути кримінальної відповідальності, а тому він може перешкоджати досудовому розслідуванню, впливати на свідків, приховувати та знищувати документи, які мають відношення до кримінального провадження. Крім того вказує, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 3 років.
В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , посилаючись на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу директора Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук ОСОБА_12 №5-к від 24.03.2016р. ОСОБА_10 призначено на посаду директора Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України.
Відповідно до контракту з керівником підприємства, який укладений 24.03.2016 року на директора Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України покладено обов`язки керівництва та контролю за діяльністю Поліською дослідною станцією імені О.М. Засухіна Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України розподілу обов`язків між працівниками, у межах повноважень прийняття рішень організаційно-розпорядчого характеру та здійснення контролю за їх виконанням, виконання інших повноважень, які належать до його компетенції, укладати господарські угоди та інші правочини, тобто директор дослідної станції виконує організаційно-розпорядчі функції і є службовою особою згідно примітки 1 ст.364 КК України.
При цьому, ОСОБА_10 , будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, одержав для себе неправомірну вигоду за наступних обставин.
Так, 10.03.2017 року ОСОБА_13 , являючись фізичною особою-підприємцем, з метою здійснення господарської діяльності з вирощування овочів, знаючи що в с. Федорівка Малинського району, знаходяться теплиці з відповідною площиною, яка йому підходить для здійснення господарської діяльності, у вище вказаний день приїхав в с. Федорівка, за місцем розташування Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України, щоб зустрітися з директором вище вказаної Поліської дослідної станції, а саме з ОСОБА_10 . Однак, зустріч не відбулася, тому ОСОБА_13 зателефонувавши до ОСОБА_10 на мобільний телефон домовився про зустріч через декілька днів.
У невстановлений слідством день та час, ОСОБА_13 приїхав за попередньою домовленістю з ОСОБА_10 в с. Федорівка Малинського району за місцем розташування Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна де і зустрівся з останнім. Під час зустрічі ОСОБА_13 пояснив ОСОБА_10 , що хоче взяти в оренду одну із теплиць, а саме ту що найбільш очищена та придатна для використання, що знаходиться на території Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна, на що останній сказав, що дане питання йому потрібно узгодити з керівництвом та через декілька днів він зможе вдати відповідь.
У невстановлений слідством день та час, ОСОБА_13 під час телефонної розмови із ОСОБА_10 домовились про зустріч у м. Малин, а саме на центральному ринку. В ході зустрічі ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_13 про те, що керівництво проти надання в оренду саме тієї теплиці яку він вибрав, однак він може обрати будь яку іншу. Крім того, ОСОБА_10 запитав скільки ОСОБА_13 може платити за оренду даної теплиці, на що останній повідомив, що від 7 000 до 10 000 гривень, але не більше, також ОСОБА_10 повідомив, що він розраховує отримувати за оренду 30 % від доходу за реалізовану продукцію, яка буде вирощуватись ОСОБА_13 . Після того, як ОСОБА_10 почув суму, яку готов ОСОБА_13 платити за оренду теплиці, сказав останньому, що постарається владнати питання, щодо оренди саме той теплиці яку він хоче.
Через декілька днів, ОСОБА_13 знову зателефонував ОСОБА_10 та під час телефонної розмови останній повідомив, що керівництво Академії проти того, щоб ОСОБА_13 орендував теплицю, однак в той же час повідомив, що особисто він не проти того, щоб він користувався теплицею, а відтак необхідно обійти порядок укладання договору через Академію, оскільки він не бажає їх ставити до відома. Після цього ОСОБА_10 сказав ОСОБА_13 , щоб той зробив типовий договір та надав його останньому. Під час чергової зустрічі із ОСОБА_10 , ОСОБА_13 передав підготовлений ним договір, та в свою чергу ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_13 , що йому потрібно порадитись та щоб останній набрав його за два дні.
Так під час вище вказаної зустрічі у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_13 за вчинення в його інтересах дій, а саме з надання в оренду теплиці, що знаходиться на території та у власності Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України.
23.03.2017 року близько 17 год. ОСОБА_13 за попередньою домовленістю зателефонував до ОСОБА_10 , під час телефонної розмови, останній повідомив ОСОБА_13 , щоб той негайно приїздив в с. Федорівка, до Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна. ОСОБА_13 прибув до Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна в с. Федорівка. У ході розмови, ОСОБА_10 сказав, що договір оренди він укласти не може, однак може забезпечити безперешкодно надання ОСОБА_13 в користування теплицю, тобто оренду на рік, але, останній повинен сплатити йому грошові кошти у розмірі 84 000 грн. відразу за увесь період оренди, тобто по 7 000 гривень за місяць. Почувши вимоги ОСОБА_10 , ОСОБА_13 повідомив останньому, що на даний час у нього грошових коштів у всій сумі не має і йому потрібен час щоб їх зібрати, на що ОСОБА_10 сказав, щоб ОСОБА_13 з цим не затягував та домовились про зустріч на 10.04.2014 у першій половині дня.
Таким чином, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_10 23.03.2017 приблизно о 17 год., перебуваючи на території Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна в с. Федорівка, у ході розмови із ОСОБА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій, висловив вимогу ОСОБА_13 , що забезпечить йому користування теплицею, без будь-яких перешкод та укладання договорів, за умови надання неправомірної вигоди у розмірі 84 000 гривень.
Надалі, приблизно о 12 годині 10.04.2017 ОСОБА_13 приїхав в с. Федорівка, а саме до Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна де під час зустрічі із ОСОБА_10 , що відбувалась в автомобілі марки «Пежо Партнер», яким користується останній, у ході розмови повідомив ОСОБА_10 , що відразу надати усю суму у розмірі 84 000 грн. він не зможе, а тому необхідно її зменшити хоч би до 72 000 грн. (тобто по 6 000 грн. за місяць оренди теплиці). ОСОБА_10 погодився, але сказав, що за такої умови необхідно, щоб ОСОБА_13 надав зараз йому 2000 гривень, які необхідні йому на власні потреби. ОСОБА_13 на дану вимогу повідомив ОСОБА_10 , що на даний час у нього з собою грошових коштів не має, однак за необхідності він може передати йому їх наступного дня. ОСОБА_10 погодився, та сказав, щоб ОСОБА_13 надав йому 2000 грн. наступного дня у першій половині дня, тобто 11.04.2017. Також у ході розмови ОСОБА_13 спитав у ОСОБА_10 , яким чином буде узаконено його перебування на території Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна, на що ОСОБА_10 сказав, що зробить довідку яка надасть можливість йому безперешкодно заходити на територію інституту.
13.04.2017р. близько 12 год., ОСОБА_13 зустрівся із ОСОБА_10 на території Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна. У ході зустрічі, ОСОБА_10 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди, передав підготовлену раніше довідку відповідно до якої ОСОБА_13 мав право безперешкодно заїжджати на територію Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна та орендувати теплицю, однак дана довідка була без відповідної печатки інституту, а тому ОСОБА_13 попросив, щоб довідка була завірена відповідною печаткою. ОСОБА_10 пішов до адміністративної будівлі, що знаходиться на території Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна та передав довідку бухгалтеру інституту, для того щоб остання поставила печатку. Але, бухгалтер після ознайомлення з документом повідомила ОСОБА_10 , що їм заборонено одноособово, без погодження з Академією укладати будь які договори. Почувши це ОСОБА_10 вийшов з адмін. будівлі та повідомив ОСОБА_13 , що на даний момент він не може надати йому довідку, та йому потрібно дещо владнати, та що їм потрібно буде укласти все ж таки договір однак не на оренду теплиці, а договір про надання приміщення для зберігання якоїсь продукції. Після цього ОСОБА_10 сказав ОСОБА_13 , щоб останній зателефонував йому пізніше для узгодження деталей.
В подальшому у цей же день, близько 17 год. ОСОБА_13 на вимогу ОСОБА_10 зателефонував останньому, під час розмови з яким, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_13 , щоб він приїздив до нього 14.04.2017 близько 10 год., та вже тоді він все владнає з договором.
Так, о 10 год. 14.04.2017р. ОСОБА_13 прибув до с. Федорівка до Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна, де зустрівся із ОСОБА_10 . У ході зустрічі ОСОБА_10 обговорював з ОСОБА_13 яким чином можна укласти договір, щоб обійти заборону Академії аграрних наук України на укладання договорів без їхнього погодження. Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_13 укласти договір на зберігання речей задніми числами, на якому останні і зупинилися.
ОСОБА_10 надав вказівку бухгалтеру готувати договір про зберігання речей, який буде укладатись між Поліською дослідною станцією імені О.М. Засухіна в особі директора ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , однак потім з невідомих причин ОСОБА_10 відмовив ОСОБА_13 у наданні в оренду теплиці та відмовився в укладанні договору про зберігання речей.
27.04.2017 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України.
27.04.2017 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України.
Обгрунтовуючи клопотання, слідчий послався на те, що займаючи посаду директора Поліської дослідної станції ім..О.М.Засухіна ОСОБА_10 має міцні суспільні зв`язки із іншими посадовими особами та невизнає своєї вини, що свідчить про його намір уникнути кримінальної відповідальності, може впливати на свідків, знищувати документи та іншим чином впливати на хід досудового розслідування, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 3 років та може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Проте, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання та реєстрації, не судимий, має трьох повнолітніх дітей, є людиною похилого віку, всі необхідні документи наявні в матеріалах кримінального провадження, в зв`язку з чим, відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, тому є підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків.
Так, слідчим не доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а тому клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволенню не підлягає.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, думку захисників, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_10 та застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 176-179, 193, 194 КПК України.
Відповідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. В клопотанні слідчого та в апеляційній скарзі прокурора не наведено переконливих підстав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим вказаною нормою кримінально процесуального закону.
Посилання в клопотанні слідчого та в апеляційній скарзі прокурора на те, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 3 років, само по собі не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, санкція ч.1 ст. 368 КК України передбачає також покарання у вигляді штрафу або арешту.
Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний не визнає своєї вини, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Згідно копії протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_10 від 27.04.217 року, який міститься в матеріалах клопотання, вбачається, що останній в повному обсязі погоджується з пред`явленою підозрою та визнає той факт, що отримав неправомірну вигоду у вигляді 2000 гривень (а.п. 13).
Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею місцевого суду в порядку ст. 178 КПК України правильно було прийнято до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_10 має постійне місце проживання та реєстрації, не судимий, є людиною похилого віку, всі необхідні документи наявні в кримінальних провадженнях.
Наведені обставини, на думку апеляційного суду, давали слідчому судді підстави вважати, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що в резолютивній частині ухвали слідчий суддя зазначив прізвище підозрюваного « ОСОБА_14 », замість « ОСОБА_14 ».
Наведене, на думку колегії суддів є опискою, що не впливає на правильність висновків суду та може бути виправлена місцевим судом в порядку ст. 379 КПК України.
Отже, висновок суду про обрання підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є належним чином обґрунтований та відповідає вимогам кримінального процесуального закону України.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26 травня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, - залишити без зміни.
Ухвала остаточна і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: