В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд

В особі головуючого судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

З участю прокурора ОСОБА_3

Потерпілої ОСОБА_4

Обвинуваченого ОСОБА_5

Захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0003588 від 15 червня 2015 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, у скоєнні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 190 та ст. 123 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

07 червня 2015 року, біля 14.00 год. , ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу магазину "Техномережа Ф5», що за адресою м. Рівне, вул. Пересопницька, 91, діючи повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 , попросив для тимчасового користування належний останньому мобільний телефон. Після чого, діючи з корисливих мотивів ОСОБА_5 отримавши доступ до чужого майна та не маючи наміру його повертати, заволодів мобільним телефоном «ЛЕНОВО А369і» вартістю 1599,9 грн., чим заподів потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Він же, 17 червня 2015 року, приблизно о 19.00 год., перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Автовокзал», що по вул. Київській в м. Рівне, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, раптово виниклого внаслідок тяжкої образи та неправомірної поведінки ОСОБА_8 , умисно завдав йому один удар скляною пляшкою по голові спричинивши тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою-стиснення головного мозку важкого ступеня, гострої лівобічної субдуральної гематоми, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в скоєнні інкримінованих правопорушень визнав повністю, щиро покаявся, попросив вибачення в потерпілих та показав, що дійсно він 07 червня 2015 року, біля 14.00 год., перебуваючи поблизу магазину « Техномережа Ф5», що за адресою м. Рівне, вул.. Пересопницька, 91, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 , попросив для тимчасового користування належний останньому мобільний телефон. Після чого, діючи з корисливих мотивів він не маючи наміру його повертати, заволодів його мобільним телефоном «ЛЕНОВО А369і» . В подальшому вказаний телефон продав на ринку. Він же, 17 червня 2015 року, приблизно о 19.00 год., перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Автовокзал», що по вул. Київській в м. Рівне, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, раптово виниклого внаслідок тяжкої образи та неправомірної поведінки ОСОБА_8 із-за пляшки пива, умисно завдав йому удар скляною пляшкою по голові спричинивши тілесні ушкодження. При цьому вказує, що коли вони розпивали пиво з потерпілим, то той поліз до нього в кишеню за грошима, і у нього виникла тяжка образа внаслідок неправомірної поведінки потерпілого. Просить суд призначити покарання у межах закону.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердив факт заволодіння ОСОБА_5 07 червня 2015 року біля 14.00 год. по вул. Пересопницькій, 91 м. Рівне його мобільним телефоном «ЛЕНОВО А369і» вартістю 1599,9 грн.. Просить суд призначити міру покарання обвинуваченому відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи шахрайських дій ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_7 , які ніким не оспорюються,обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого.

Що стосується нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , то у відповідності до клопотань учасників судового розгляду, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідженням всіх доказів, а обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, експерта, свідка ОСОБА_10 та наданими письмовими доказами прокурором та оголошенням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.
Так, допитана в якості потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 17 червня 2015 року біля 19 год. на зупинці « Автовокзал», що по вул. Київській в м. Рівне до неї підійшов її чоловік, який був в стані алкогольного сп`яніння та пояснив, що його незнайомий хлопець хоче угостити пивом. Тоді вона запропонувала йому випити з даним хлопцем пива. Через деякий час почула сильний грохіт , і побачила, що до неї біжить обвинувачений і тримає в руках частину скляної пляшки. Вона його затримала і запитала навіщо він вдарив чоловіка пляшкою. На що останній відповів, що той поліз до нього в кишеню. Після цього ОСОБА_5 вирвався, і побіг в іншу сторону. Тоді вона підійшла до чоловіка, який лежав на лавці, а біля лавки лежали уламки шкла. В подальшому приїхали швидка допомога, і забрала чоловіка в лікарню. Пізно ввечері чоловіка привела додому дочка, зустрівши його біля супермаркету « Сільпо», що по вул. Київській. На наступний день, коли вона повернулась додому, то побачила, що в квартирі багато крові, і у чоловіка вся голова в крові. Останній розповів, що він вдарився лобною частиною голови в батарею. Тоді вона викликала швидку допомогу, і його забрали в лікарню, де він лікувався на стаціонарному відділенні.

Експерт ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що всі нанесені тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 виникли не менше як від трьох травматичних дій тупого предмета, дві забійні рани тімяної ділянки голови, найбільш ймовірно, спричинені 17.06.2015 року, а забійна рана лобної ділянки голови справа згідно медичних записів утворилася 18.06.2015 року. Ступінь тяжкості кожної травми визначити неможливо. Комплекс вказаних ушкоджень відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що 17.06.2015 року він перебував дома з дружиною та тещею ОСОБА_4 , яка пояснила, що її чоловіка побив на зупинці невідомий чоловік, і його забрали в лікарню. Потім він самостійно пішов з лікарні, а тоді він з дружиною пішов шукати ОСОБА_8 , якого зустріли неподалік супермаркету « Сільпо», що по вул Київській, і в останнього із голови ішла кров. Промивши рану, вони залишили його ночувати дома. Наступного дня, ОСОБА_4 повідомила, що тесть остався дома один, втратив свідомість, і пізніше його забрала швидка допомога в лікарню, де він залишився лікуватися на стаціонарному відділенні.

Крім визнання власної вини обвинуваченим, показів потерпілої, свідка та експерта, вина ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого злочину також підтверджується наданими прокурором та перевіреними в судовому засіданні письмовими доказами:

-заявою залучення до провадження як потерпілої ОСОБА_4 ( а.к.к. 13);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.07.2015 року та 31.07.2015 року ( а.к.п. 31-34,35-38);

-протоколом проведення слідчого експеримента від 28 липня 2015 року ( а.к.п. 39- 43);

-висновком експерта № 763/Д-860 від 21 серпня 2015 року ( а.к.п. 59-61);

-висновком судово-психіатричного експерта № 56 від 27.04.2016 року ( а.к.п 129-131).

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 , як і орган досудового розслідування за ст. 123 КК України як своїми умисними діями, які виразились в нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, заподіяних у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок тяжкої образи з боку потерпілого та ч. 2 ст. 190 КК України як своїми умисними діями, які виразилися в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою ( шахрайство), вчинене повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриття злочину.
Обтяжуючою обставиною, суд визнає рецедив злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості.
Що стосується особи обвинуваченого то суд враховує, що він немає постійного місця проживання, стоїть на обліку у лікаря нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного прийому опіоїдів та алкоголю, синдром залежності, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, раніше неодноразово судимий.
Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, обтяжуючу обставину, то ОСОБА_5 має бути призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, з ізоляцією від суспільства в межах санкції інкримінуємих статтей Кримінального Кодексу України.
Крім того, суд вважає застосувати до ОСОБА_5 вимоги ст. 72 КК України, відповідно до якої зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, особам, що відбувають покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 відповідно до протоколу затримання від 09 липня 2015 року був затриманий і ухвалою Рівненського міського суду від 09 липня 2015 року обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і з того часу він перебуває у Рівненському слідчому ізоляторі, а тому останньому необхідно зарахувати один день за два , починаючи з 09 липня 2015 року, що становить три роки і три дня.
В цій же частині ст. 72 КК України вказано, що суд має звільнити засудженого від відубвання покарання, якщо строк попереднього ув"язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактичне призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті. У разі якщо до винесення вироку строк попереднього ув"язнення, відбутий особою, перевищуватиме співвідношення, визначене абзацом першим цієї частини, максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений особливою частиною цього Кодексу для злочину ( злочинів), у якому підозрюється така особа, така особа має бути негайно звільнена судом з-під варти за іцініативою суду або за ініціативою особи, яка звільняється, або її захисника ( законного представника) чи прокурора. Таке звільнення допускається на стадії судового розгляду кримінального провадження і на стадії досудового розслідування такого кримінального провадження.
Правла закріплені у ст. 72 КК України, розповсюджуються до осіб, яким призначено строковий вид покарання.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370,374 КПК України , ст.. 72 КК України , суд, -
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 123 та ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити покарання:
- за ст. 123 КК України у виді позбавлення волі строком два роки;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком три роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки .
Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання, починаючи з 09 липня 2015 року з розрахунку один день за два дня попереднього ув`язнення, що становить три роки і три дня позбавлення волі.
Звільнити негайно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти у зв"язку з відбуттям покарання.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
ОСОБА_5 та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя : ОСОБА_1