Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1394/17
Провадження № 1-КП/758/300/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2017 Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 1-КП/758/300/17, справа №758/1394/17-к, кримінальне провадження під час досудового розслідування № 0007098 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, освіта середня-технічна, розлученого, неповнолітніх дітей не має, працюючого неофіційно охоронцем, інваліда другої групи, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , індивідуальний номер картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого:
- 15 вересня 2015 року Подільським районним судом міста Києва за ч.1 ст.286, ст.75, ст.76 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців
у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
24 жовтня 2016 року, близько 23 години 40 хвилин, ОСОБА_6 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, керуючи технічно-справним автомобілем «Daewoo Nеxia», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався в крайній правій смузі проїжджої частини вулиці Сирецької, яка має дві смуги для руху в попутному напрямку, зі сторони вулиці Ольжича в напрямку провулку Бондарського у місті Києві.
Рухаючись у вказаному напрямку, він наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти будинку №27 по вулиці Сирецькій та позначеного інформаційними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 - «Пішохідний перехід» і дорожньою розміткою 1.14.2 ПДР України.
В цей час на вказаний пішохідним перехід вийшов ОСОБА_7 , який переходив проїжджу частину вулиці Сирецької в темпі спокійного кроку в межах пішохідного переходу, та рухався зліва направо відносно руху автомобіля «Daewoo Nexia», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Нерегульований пішохідний перехід - це ділянка проїзної частини, призначена для забезпечення безпечного руху пішоходів через дорогу. На цих ділянках пішоходи мають перевагу перед автотранспортом і не повинні враховувати можливість порушення Правил дорожнього руху України водіями транспортних засобів та іншими учасниками руху.
Під час руху ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.1(a), 2.3(6), 18.1 Правил дорожнього руху України:
- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п.2.1(а): водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
- п.2.3(б): для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 18.1: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 виразились в тому, що він, керуючи технічно-справним автомобілем «Daewoo Nexia», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вищевказаній проїжджій частині, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_4 . ОСОБА_6 не врахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньої розмітки 1.14.2, які інформували його про наявність цього переходу, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_4 , який перебував на пішохідному переході, внаслідок чого на нерегульованому пішохідному переході через вулицю Сирецьку скоїв наїзд на останнього.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи №75/Е від 20.01.2017 року, спричинені тілесні ушкодження: «закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку з формуванням геморагічних вогнищ в лобній та скроневій частках справа, переломів передньої стінки лобної пазухи справа, луски скроневої кістки справа, множинних саден обличчя, голови. Враховуючи вищезазначене, закрита черепно-мозкова травма за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя)».
Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3(6) та 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою винуватість в інкримінованому йому злочині визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення злочину, як вони пред`явлені в обвинуваченні та дав показання, що 24 жовтня 2016 року, близько 23 години 40 хвилин, він, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, керуючи технічно-справним автомобілем «Daewoo Nеxia», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався в крайній правій смузі проїжджої частини вулиці Сирецької в напрямку провулку Бондарського у місті Києві.
Він наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти будинку №27 по вулиці Сирецькій та позначеного інформаційними дорожніми знаками - «Пішохідний перехід» і дорожньою розміткою.
Він визнає, що рухаючись по проїжджій частині, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_4 , не врахував дорожню обстановку, наявність інформаційних дорожніх знаків і дорожньої розмітки, які інформували його про наявність цього переходу, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_4 , який перебував на пішохідному переході, внаслідок чого на нерегульованому пішохідному переході через вулицю Сирецьку скоїв наїзд на останнього.
Він визнає, що в результаті його дій потерпілому ОСОБА_4 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.
У вчиненому щиро кається, у повному обсязі відшкодував збитки потерпілому, просить ці обставини врахувати як пом`якшуючі покарання.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Суд встановив, що ОСОБА_6 , своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 тяжке тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Обираючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.2 ст.286 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку за попереднім вироком за злочин передбачений ч.1 ст.286 КК України, позитивно характеризується по місцю проживання, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, є інвалідом другої групи.
Пом`якшуючими покарання обвинуваченого обставинами суд визнає щире каяття, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України та добровільне відшкодування потерпілому заподіяної майнової шкоди, що передбачено п.2 ч.1 ст.66 КК України, а також ту обставину, що він є інвалідом другої групи.
Передбачених ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , не встановлено.
Оскільки він скоїв ненавмисний злочин, в його діях відповідно до ст. 34 КК України немає рецидиву злочинів як обтяжуючої покарання обставини.
Враховуючи вказані обставини, суспільну небезпеку скоєного, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_6 до покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортним засобом.
Однак, враховуючи конкретні обставини справи, думку потерпілого, який не має до обвинуваченого майнових претензій, беручи до уваги наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з врахуванням особи обвинуваченого, суд, вважає за можливе призначити ОСОБА_6 основне покарання нижче від нижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.286 КК України.
Оскільки ОСОБА_6 вчинив новий злочин в період іспитового строку призначеного йому вироком Подільського районного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року, йому необхідно призначити покарання за сукупністю вироків згідно вимог ст. 71 КК України.
За таких обставин суд не знаходить підстав для повторного застосування до нього вимог ст. 75 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Згідно ст.124 КПК України із ОСОБА_6 підлягають стягненню судові витрати на проведення експертизи у справі.
Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд ,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України в частині основного покарання, у виді двох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.
Згідно ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Подільського районного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року, остаточне покарання ОСОБА_6 призначити у виді двох років трьох місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту взяття його під варту в порядку виконання вироку.
Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний номер картки платника податків НОМЕР_1 , на користь держави одну тисячу триста двадцять гривень 60 копійок судових витрат на проведення експертизи у справі.
Згідно ст.100 КПК України речовий доказ - автомобіль, який передано для зберігання обвинуваченому, залишити в його володінні як законного власника.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1