Дата документу Справа № 318/2489/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 318/2489/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/708/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1, ч.3 ст.191 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеса, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.191 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 11 січня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.191 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.3 ст.191 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 101 638 грн 80 коп.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_6 , вважає що вирок відносно останньої підлягає скасуванню в частині призначено покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченої, через м`якість. Зокрема зазначає, що в порушення положень ч.1 п.15 Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та санкції ч.3 ст.191 КК України, суд першої інстанції не призначив обов`язкове додаткове покарання обвинуваченій, при цьому ст.69 КК України також не застосовано.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за те, що вона, працюючи старшим касиром Кам`янсько-Дніпровського відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яке розташоване за адресою: Запорізька область, м.Кам`янка-Дніпровська, вул.Набережна,81, будучи матеріально-відповідальною особою, якій відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність ввірено та перебувало в її віданні чуже майно, у період з 13 січня 2015 року по 26 жовтня 2015 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом привласнення, з метою особистого незаконного збагачення, заволоділа чужими грошовими коштами.

Згідно з положеннями типового договору від 18 березня 2013 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі: виконавчого директора Запорізької обласної дирекції Банку ОСОБА_10 , що діє на підставі Довіреності №273/12-Н від 14 серпня 2012 року, з одного боку та ОСОБА_6 з іншого боку, остання виконувала роботу, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням, застосуванням тощо майна та інших цінностей, приймала та брала на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості довірених їй банком майна та інших цінностей, у зв`язку з чим зобов`язалась: обережно поводитися з переданими їй для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення, застосування або для інших цілей в процесі роботи майна та інших цінностей і вживати заходи щодо їх повного збереження та запобігання банку шкоди; своєчасно повідомляти банк про всі обставини, що погрожують повному збереженню переданих йому майна та інших цінностей; суворо дотримуватись встановлених чинним законодавством, нормативно-правовими актами Національного банку України та нормативними документами банку правил здійснення операцій з майном та іншими цінностями і забезпечення їх повного збереження; вести облік майна та інших цінностей, складати та подавати у встановленому порядку відповідні звіти; брати участь в інвентаризації переданих їй майна та інших цінностей; не розголошувати обставини про відомі їй операції щодо зберігання майна та інших цінностей, їх відправки, перевезення, охорони, сигналізації тощо.

ОСОБА_6 , відповідно до положень посадової інструкції від 18 березня 2013 року, затвердженої розпорядженням правління АТ «Райффайзен Банк Аваль» №146/4-РП від 30 серпня 2012 року, як старший касир Кам`янсько-Дніпровського відділу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», повинна виконувати наступні обов`язки: консультувати клієнтів; працювати з дорожніми чеками; продавати та обслуговувати інші супутні продукти банку; працювати з векселями; здійснювати контроль за сплатою комісій, передбачених стандартами продуктів; виконувати касові операції; продавати банківські метали та монети; здійснювати роботу з грошовими переказами; виконувати валютні операції, операції з нерезидентами, валютний контроль в межах наданих повноважень; здійснювати фінансовий моніторинг; виконувати виправні операції у межах наданих повноважень; здійснювати звірку та формування «Документів дня» Відділення; здійснювати роботу з бланками суворої звітності та іншими цінностями; забезпечувати схоронність грошових коштів, печаток, штампів, ключів; дотримуватись встановлених лімітів залишків готівкових коштів в касі; обслуговувати банкомати в межах наданих повноважень; брати участь у процесі відкриття/закриття операційного дня; передавати гроші та цінності під звіт; здійснювати процес підкріплення/інкасації Відділення; вести діловодство у межах наданих повноважень; застосовувати засоби криптографічного захисту згідно регламентів; дотримуватись вимог внутрішньобанківської безпеки; дотримуватись вимог інформаційної безпеки; дотримуватись політики управління операційними ризиками; дотримуватись стандартів якості обслуговування клієнтів згідно з нормативними документами банку; виконувати вимоги чинного законодавства України, нормативно-правових актів НБУ, Статуту АТ «Райффайзен банк Аваль». Колективного договору, нормативних документів Банку, рішень Правління та інших органів Банку, наказів. Розпоряджень Банку в межах Положення про відділення та посадової інструкції.

В діяльності старшого касира ОСОБА_6 була порушена процедура проведення транзакції за допомогою програмного забезпечення «cpPOS», детально описаної в «Інструкції про порядок видачі готівкових коштів і заходах безпеки при обслуговуванні держателів платіжних карток Visa, Visa Electron, MasterCard, Maestro, ОНІКС», затвердженого Розпорядженням Правління АТ «Райффайзен Банк Аваль» № 745-РП від 30 грудня 2009 року із змінами і доповненнями.

В процесі виконання функціональних обов`язків старшим касиром також порушено вимоги Посадової інструкції в частині обов`язків працівника.

Привласнення чужого майна, яке було ввірено та перебувало у віданні, скоєно ОСОБА_6 за наступних обставин.

Так, 02 лютого 2015 року о 09 годині 27 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи на робочому місці в Кам`янсько-Дніпровському відділені ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», маючи умисел на заволодіння грошовими коштами клієнта ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», які перебували у її віданні, під час обслуговування ОСОБА_11 , в програмних комплексах банку, виконуючи операцію по перерахуванню коштів на рахунок приватного акціонерного товариства «Граве Україна», внесла всі необхідні реквізити в програмне забезпечення, сформувала і роздрукувала касові документи в необхідній кількості примірників та засвідчила їх власним підписом та штампом. Отримавши від клієнта банку ОСОБА_11 гроші у сумі 16 500 грн, ОСОБА_6 видала клієнту квитанцію на зазначену суму, після чого скасувала операцію в програмному комплексі та привласнила грошові кошти в сумі 16 500 грн, спричинивши ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 26 жовтня 2015 року о 10 годині 40 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи на робочому місці в Кам`янсько-Дніпровському відділені ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», маючи умисел на заволодіння грошовими коштами клієнта ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», які перебували у її віданні, під час обслуговування ОСОБА_12 , в програмних комплексах банку, виконуючи операцію по перерахуванню коштів на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Цехве Корм ЛТД», внесла всі необхідні реквізити в програмне забезпечення, сформувала і роздрукувала касові документи в необхідній кількості примірників та засвідчила їх власним підписом та штампом. Отримавши від клієнта банку ОСОБА_12 гроші у сумі 20 138 грн 20 копійок, ОСОБА_6 видала клієнту дві квитанції на зазначені суми, після чого скасувала операцію в програмному комплексі та привласнила грошові кошти в сумі 20 138 грн 20 копійок, спричинивши ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 13 січня 2015 року ОСОБА_6 , маючи умисел на привласнення грошових коштів клієнтів банку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», діючи повторно, знаходячись за місцем своєї роботи, з метою привласнення чужого майна, яке перебувало у її віданні, володіючи інформацією щодо наявності у фізичної особи підприємця « ОСОБА_13 » карткового кредитного рахунку, активувала кредитний рахунок, з метою заволодіння коштами клієнта, за допомогою програмного забезпечення «cpPOS» та програмного забезпечення «Bankmaster» самостійно, без наявності платіжної картки, отримувала з рахунку клієнта грошові кошти. Після закінчення строку дії ПК № НОМЕР_1 , ОСОБА_6 з метою продовження операцій по рахунку ОСОБА_13 у вересні 2015 року, маючи вільний доступ до сейфу головного економіста, взяла нову (перевипущену) персональну картку клієнта ОСОБА_13 № НОМЕР_2 . На своєму робочому місці за допомогою POS-терміналу ОСОБА_6 змінила ПІН-код нової персональної картки, здійснивши таким чином авторизацію. Нову персональну картку ОСОБА_6 повернула до сейфу та продовжила виконувати операції за допомогою програмного забезпечення «cpPOS» та програмного забезпечення «Bankmaster» по зняттю коштів з рахунку клієнта до 11 листопада 2015 року. Весь кредитний ліміт за картковим рахунком вона витратила на власні потреби, чим привласнила ввірені грошові кошти та заподіяла матеріальну шкоду на суму 65 000 грн.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, призначивши покарання відповідно до вимог апеляційної скарги; представника потерпілого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинувачену ОСОБА_6 , яка не заперечувала проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, є обґрунтованими та ніким з учасників провадження не оспорюються.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.ч.1, 3 ст.191 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченої ніким з учасників провадження не оспорюється.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.65 КК України та положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з якими, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, санкція частини 1 статті 191 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до чотирьох років, або позбавленням волі на строк до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Санкція частини 3 статті 191 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Проте, суд першої інстанції не призначив обвинуваченій ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади, призначення якого, до того ж, за ч.3 ст.191 КК України є обов`язковим. При цьому свої висновки в цій частині суд не вмотивував.

Відтак, колегія суддів приходить до переконання, що у даному випадку наявне неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч.1 ст.55 КК України, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання на строк від двох до п`яти років або як додаткове покарання на строк від одного до трьох років.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що на підставі ст.ст.407, 409, 412, 420 КПК України вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання підлягає скасуванню, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з постановленням в цій частині нового вироку.

З врахуванням фактичних обставин провадження і відомостей про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , колегія суддів вважає за необхідне призначити останній додаткове покарання за ч.1 ст.191 КК України у виді позбавлення права обіймати посади, повзанні з матеріальною відповідальністю, строком на 1 рік; за ч.3 ст.191 КК України - у виді позбавлення права обіймати вказані посади строком на 2 роки. При визначенні остаточного строку додаткового покарання, відповідно до вимог ст.70 КК України, застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

підстав для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції в іншій частині колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409,412,420 КПК України, колегія суддів

ЗАСУДИЛА:
апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 11 січня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.ч.1,3 ст.191 КК України, в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок в цій частині, яким ОСОБА_6 призначити покарання:

- за ч.1 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, на строк 1 рік;

за ч.3 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, на строк 3 роки;

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання основних покарань та поглинення менш сувогорого додаткового покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його оголошення і може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його оголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4