справа № 462/2428/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001195 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львова, із середньої освітою, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , раніше судимого 25.12.2015 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання із випробуванням на строк 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 09.04.2016 року близько 14.00год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вул. Полтави, 43 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю сторонньої уваги, викрав 5 коробок чавунних (ковер) D80 Н150 (ВОНАМЕТ), які належать ОСОБА_6 . Вартість викраденого відповідно до видаткової накладної №3/1811 від 18.11.2015 року становить 1431.00 гривень.

Крім цього, 23.06.2016 року близько 16.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи на вул. Дрогобицькій у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю сторонньої уваги, викрав з прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_7 , дитячий велосипед, вартість якого згідно висновку експерта №9/347 від 04.07.2016 року станом на 23.06.2016 року становить 1037,60 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Зі змісту ст.32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Обвинувачений ОСОБА_5 до вчинення даного злочину був засуджений 25.12.2015 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання із випробуванням на строк 2 роки, отже в даному випадку має місце така кваліфікуюча ознака крадіжки, як повторність, пов`язана із засудженням ОСОБА_5 за раніше вчинений злочин.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненій повторно, доведена повністю і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання, це вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до положень ч.4 ст.67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Виходячи з роз`яснень, що містяться в абз.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 04.06.2010 року, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої ст.67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; обставини вчинення та виявлення злочину; особу винного, який засуджений 25.12.2015 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання із випробуванням на строк 2 роки /матеріали кримінального провадження, т.1 арк.86-90/; неодружений, не працює, на обліках в психоневрологічному диспансері не перебуває /матеріали кримінального провадження, т.1 арк.79/, згідно довідки №2292 від 12.07.2016 року з КЗ ЛОР «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер» перебуває на обліку в диспансері з 30.06.2016 року з розладами психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю матеріали кримінального провадження, т.1 арк.81/, згідно наданої характеристики за місцем навчання характеризується позитивно /матеріали кримінального провадження, т.1 арк.82/.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_5 ст.69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на вчинення злочину під час іспитового строку, відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише за умови реального відбування покарання.

Оскільки ОСОБА_5 вироком Залізничного районного суду м.Львова від 25.12.2015 року був засуджений за ч.2 ст.185 КК України на три роки обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки /матеріали кримінального провадження, т.1 арк.82/, проте до повного відбуття покарання він вчинив новий злочин, тому до призначеного покарання слід частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком суду, згідно з вимогами ст.71 КК України.
На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення НДЕКЦ ГУ МВС України у Львівській області експертизи № 9/347 від 04.07.2016 року в розмірі 351,84 грн. /матеріали кримінального провадження, т.1 арк.37/, оскільки проведення вказаної експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

Підстав, передбачених ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 /три /роки 1 /один/ місяць.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Залізничного районного суду м.Львова від 25.12.2015 року у виді одного місяця обмеження волі, обравши остаточну міру покарання ОСОБА_5 у виді обмеження волі на строк 3 /три /роки 2 /два/ місяці.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 351,84 гривень.

Речові докази:

- дитячий велосипед, який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_7 /матеріали кримінального провадження, т.1 арк.18/ повернути потерпілій ОСОБА_7 , як власнику;

- 5 коробок чавунних (ковер) D80 Н150 (ВОНАМЕТ), які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 /матеріали кримінального провадження, т.2 арк.72-73/ повернути потерпілій ОСОБА_6 , як власнику.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1