Комінтернівський районний суд м. Харкова
Номер провадження 1-кп/641/392/2017 Справа № 641/3284/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2017 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0001064 від 29.04.2017 р., за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не працюючого, з професійно-технічною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 -
раніше судимого:
- 24.01.1991 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 229-6 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України від покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
- 24.09.1991 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 141, ст. 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з призначенням ст. 14 КК України лікування від наркоманії. Звільнився 03.11.1993 року з Жовтневої ВК Харківської області № 17, на підставі постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 27.10.1993 року УДЗ на 1 рік 1 місяць 6 днів;
- 09.09.1994 року Жовтневим районним судом м. Харкова зі ч. 2 ст. 81, ч. 1 ст. 193 ст.ст. 42,43 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 12.04.1997 року з Темнівської ВК Харківської області № 100, у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- 11.03.1998 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 82 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 22.06.2000 року з Олексіївської ВК № 25, на підставі постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.06.2000 року щодо застосування ст.. 5 ЗУ «Про амністію» від 11.05.2000 року;
- 25.06.2001 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 229-6 КК україни до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.. 45 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки, штраф 200 грн. ;
- 30.07.2002 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст.. 71 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 26.10.2005 року з Олексіївської ВК № 25 на підставі постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.10.2005 року УДЗ на 7 місяців 7 днів;
- 22.02.2010 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307, ч. 2ст. 309 , ч. 2 ст. 185, ст.. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 02.03.2011 року Печенізьким районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 308, ч.ч 1,4 ст. 70 КК України. Звільнений від покарання 19.02.2015 року з Олексіївської ВК Харківської області № 25 на підставі постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.02.2015 року УДЗ на 5 місяців 3 дні;
- 11.04.2017 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України. звільнений від покарання з іспитовим строком на 2 роки,-
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи судимим 11.04.2017 року за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин проти власності за наступних обставин.
Так, 29.04.2017 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись на території Кінного ринку, розташованого по пл.. Захисників України, 2-А в місті Харкові, біля ресторану «Тусовка», побачив потерпілого ОСОБА_6 , який вибирав овочі та, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи, діючи умисно, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та ОСОБА_6 відволікся, за допомогою пінцету, який ОСОБА_4 тримав у руці, заліз до правої кишені спортивних брюк ОСОБА_6 , звідки таємно викрав грошові кошти в розмірі 375 гривень. Таким чином, ОСОБА_4 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не закінчив злочин з причин, які не залежали від його волі, оскільки був помічений потерпілим та затриманий останнім та іншими громадянами.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, зазначив, що вчинив злочин у зв`язку з тяжким матеріальним становищем.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_7 надав суду заяву, з проханням розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має.
За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 скоїв закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає те, що він щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує пом`якшуючу та обтяжуючу покарання обставини, а також бере до уваги, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів.

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливо лише в умовах його ізоляції та поміщення на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Судові витрати відсутні.
Цивільний позов відсутній.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді ОДНОГО року ШЕСТИ місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 квітня 2017 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання ЧОТИРИ роки ВІСІМ місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 29.04.2017 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу залишити без змін у вигляді тримання в Харківській установі виконання покарань (№27).
На підставі ч. 5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк призначеного покарання час перебування його під вартою у період з 29 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази: - грошові кошти в сумі 375 гривень, що передані на відповідальні зберігання ОСОБА_7 , згідно розписки від 17.05.2017 року вважати повернутими потерпілому;
-металевий пінцет, довжиною 20 см, що переданий до камери зберігання речових доказів, на підставі квитанції № 00416 знищити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1