У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2016 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді матеріали справи за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого, щодо неповернення тимчасово вилученого майна -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна.

Скаргу мотивує тим, що з 31.10.2016 року по 01.11.2016 року в офісному приміщенні ТОВ «Євро Континент» на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2016 року було проведено обшук. В результаті обшуку у ОСОБА_5 було вилучено її власний ноутбук, що є її особистою власністю з порушенням правил проведення обшуку, при цьому обшук особи ОСОБА_5 не проводився, і вона знаходилася на території офісу підприємств як контрагент та як суб`єкт підприємницької діяльності, а вилучений ноутбук, на початку та під час обшуку знаходився в її руках, тобто перебував біля неї як особиста річ. Згідно ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук чітко визначено право вилучення електронних носіїв інформації на яких міститься інформація щодо операцій по придбанню та подальшої реалізації ТМЦ ТОВ «Даталас». Ухвала не містить розширеного переліку підстав для вилучення електронних носіїв. У скарзі зазначає, що документів та речей визначених в ухвалі суду від 31.10.2016 року з метою вказаною в ухвалі суду, під час обшуку знайдено не було. Документи та речі, які були тимчасово вилучені під час обшуку незаконно продовжують перебувати в сторони обвинувачення без накладення арешту на майно. В скарзі також посилається на незаконність проведення обшуку. А тому просить суд скаргу задовольнити.

В судовому засіданні особа, яка подала скаргу адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив скаргу задовольнити з підстав, викладених у ній.

Слідчий в судовому засіданні проти скарги заперечив.

Як встановлено в ході розгляду скарги, що з 31.10.2016 року по 01.11.2016 року в офісному приміщенні ТОВ «Євро Континент» за адресою: Ужгородський район, с. Великі Лази, вул. Східна, 5, на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2016 року було проведено обшук.

В ході обшуку було вилучено майно, детальний перелік якого зазначений в протоколі обшуку від 31.10.2016 року.

Згідно ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, у нездійсненні інших процесуальних дій володільцем тимчасово вилученого майна.

Порядок виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи врегульовано статтею 236 КПК України.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук, на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

Відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України вказує, що при обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

У резолютивній частині ухвали про надання обшуку від 31.10.2016 року, не зазначено конкретно визначених системни блоків та ноутбуків, щодо яких надано дозвіл судом на їх відшукання, а судове рішення містить загальні положення.

Враховуючи те, що в ухвалі слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2016 року не було надано дозволу на відшукання конкретного переліку системних блоків та ноутбуків, у відповідності до ст.ст.234-236 КПК України, вилучений ноутбук має статус тимчасово вилученого майна.

Згідно ч. 1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч.2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо.

Відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Водночас, як встановлено в ході розгляду справи в ухвалі слідчого судді не зазначено відомостей про вилучені в ході проведення обшуку системний блок та ноутбуки, при цьому вказані речі були вилучені 01.11.2016 року, з клопотанням про їх арешт слідчий не звертався, однак станом на час звернення до суду з скаргою не повернуті. .

Відповідно до ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п"ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
При цьому, в ч.5 ст.171 КПК України вказано, що клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено .

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що неповернення, вилученого в ході обшуку ноутбука, суперечить положенням ч.5 ст. 171 КПК України.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно ч.1. ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Оцінюючи зібрані по справі докази, аналізуючи правові позиції учасників процесу, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга в частині повернення ноутбука є обґрунтованою і підлягає задоволенню, в цій частині, а уповноважена особа (слідчий) слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області зобов`язана повернути зазначені вилучені речі.

Що стосується вимог інших вимог скаржника, то такі вимоги є безпідставними, оскільки вони виходять за рамки положень ч.2 ст. 307 КПК України, якою визначений перелік рішень слідчого судді за результатами розгляду скарг під час досудового розслідування в порядку ст. 303 КПК України.

Частиною 2 ст.307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Вказана норма Закону містить вичерпний перелік дій які повинен вчинити слідчий суддя при винесенні рішення і не передбачає визнання дій або бездіяльності слідчого незаконними, у зв`язку з чим скарга у цій частині не підлягає задоволенню.

За таких обставин враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Євро Континент», на бездіяльність слідчого, щодо неповернення тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу (слідчого) слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області повернути тимчасово вилучені згідно протоколу обшуку від 31.10.2016 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 31.10.2016 року ноутбук "HP" - Atheros Mode/AR5B225 Seria/:SCB2441MVM в кількості 1 шт.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1