Справа №591/277/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/161/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Клопотання слідчого, прокурора, сторони кримінального провадження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 поданої в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 березня 2017 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000002, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
27 березня 2017 року старший слідчий СУ ГУ НП в Сумській області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 та у нежитловому приміщенні по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_8 займався виготовленням наркотичних та психотропних речовин.

Свої вимоги обгрунтував тим, що слідчим управлінням ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за фактом систематичного незаконного виготовлення, зберігання та збуту психотропних речовин групою мешканців Сумської області, у органів досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучене майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні та у відповідності до ст.98 КПК України є речовими доказами, а тому на вказане майно необхідно накласти арешт з метою їх збереження.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 березня 2017 року частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, що було вилучене в ході обшуку 25 березня 2017 року: за адресою АДРЕСА_1 60 найменувань, та за адресою АДРЕСА_1 36 найменувань.

У накладенні арешту на грошові кошти в сумі 3200 грн. слідчий суддя відмовив, вказавши, що дане майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст.167 КПК України.

Рішення в частині задоволення клопотання про накладення арешту на майно слідчий суддя обгрунтував тим, що є достатні підстави вважати, що вилучене в ході обшуку майно, може бути речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому з метою забезпечення, їх збереження, на це майно необхідно накласти арешт.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладання арешту на майно.

Вказує на те, що обшуки з вилученням майна проводилися на підставі окремих ухвал слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку у приміщеннях за різними адресами в с. Підліснівка Сумського району Сумської області, а саме: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , які перебувають у володінні та користуванні різних осіб. При цьому, зауважує, що процесуальний статус цих осіб, крім ОСОБА_8 , органом досудового розслідування та слідчим суддею не встановлено. Крім того, адвокат ОСОБА_7 вказує, що провадження за клопотанням слідчого про арешт майна не є кримінальним провадженням у розумінні п.10 ч.1 ст.3 КПК України, а тому слідчий не мав права об`єднувати в одному клопотанні вимоги про арешт майна, яке було вилучено за наведених обставин, оскільки, на думку захисту, таке об`єднання порушує права осіб, у яких вилучалось майно, на індивідуальний підхід до вирішення проваджень про арешт майна. Тому, вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали слідчого судді та поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, доводи адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, ч.1 ст.131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.ст.170-173 КПК України.

Колегією суддів встановлено, що слідчий суддя належним чином перевірив законність та обґрунтованість клопотання слідчого про арешт майна, дослідив, якими фактичними даними підтверджуються доводи клопотання та дійшов вмотивованого висновку про часткове його задоволення та арешт майна, вилученого під час обшуку, обґрунтувавши свою ухвалу тим, що слідчим надано достатньо доказів, які вказують на те, що це майно може бути доказом у даному кримінальному провадженні.

Так, з наданих матеріалів кримінального провадження, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000002 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за фактом систематичного незаконного виготовлення, зберігання та збуту психотропних речовин групою мешканців Сумської області.

Ухвалами слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 та 20 березня 2017 року надано дозвіл на обшук та вилучення наркотичних, психотропних та сильнодіючих речовин, прекурсорів, а також обладнання та пристосування для їх виготовлення, відомостей про споживачів та реалізаторів, за місцем мешкання ОСОБА_8 - АДРЕСА_1 та у нежитловому приміщенні по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_8 займався їх виготовленням.

В ході проведеного обшуку у вказаних приміщеннях були виявлені та вилучені предмети, які дають обґрунтовані підстави вважати, що вони могли бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин незаконного виготовлення наркотичних та психотропних речовин.

Крім того, під час обшуку нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 , був також присутній ОСОБА_10 , який є власником частини вказаного нежитлового приміщення, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію нерухомого майна (а.к.п.49), і який не заперечував проти його проведення (а.к.п.9-13).

Що стосується посилання адвоката ОСОБА_7 на ті обставини, що обшук та вилучення майна проводився у приміщеннях за різними адресами, які перебувають у володінні та користуванні різних осіб, що, на думку захисту, порушує права цих осіб на індивідуальній підхід до вирішення проваджень про арешт майна, то колегія суддів зауважує, що арешт майна з підстав передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, який може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речового доказу.

На думку колегії суддів, матеріали даного провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості пошкодження, приховування, зникнення, знищення.

Крім того, будь-яких порушень прав осіб, в яких вилучалось майно, а також будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, частково задовольняючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співрозмірності, а тому доводи апелянта стосовно того, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, є безпідставними.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 березня 2017 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000002 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 подану в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4