Роздільнянський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________
Справа № 511/787/17
Номер провадження: 1-кп/511/126/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2017м.Роздільна

Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2
за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника Роздільнянського районного відділу з питань пробації ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000266 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань05.03.2017 року, який надійшов від Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, одруженого та маючого на утриманні неповнолітню дитину 2010 року народження, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, одруженого та маючого на утриманні неповнолітніх дітей 2006 та 2016 року народження, з вищою освітою, проживаючого за місцем реєстрації: АДРЕСА_3 , громадянин України, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_9 05.03.2017 близько 13.00, на автомобілі марки «Ауді» д.з. НОМЕР_1 , прибули до дерев`яної спостережної вежі розташованої біля інформаційного покажчика 2/22 прикордонної смуги ділянки місцевості між державним кордоном та лінією прикордонних інженерних споруджень (вхід на зазначену територію, без спеціального дозволу забороно) біля с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області, після чого спільно піднялись на зазначену вежу, де у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з хуліганських мотивів виник злочинний умисел на вчинення умисного пошкодження чужого майна (дерев`яної спостережної вежі), шляхом її підпалу.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел 05.03.2017 біля 13.10 годин ОСОБА_4 діючи умисно, з хуліганських мотивів, з метою пошкодження майна (дерев`яної спостережної вежі, яка перебуває у використанні та на балансі військової частини НОМЕР_2 ) кинув недопалок сигарети до купи сухої трави, яка знаходилась на підлозі вежі після чого остання почала димитись, а ОСОБА_5 в свою чергу продовжуючи злочинний умисел направлений на пошкодження чужого майна, шляхом підпалу, за допомогою сірників підпалив суху траву з іншого боку, після чого дерев`яна підлога вежі почала горіти, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спустились з вежі та залишили місце скоєння злочину.

Згідно акту про пожежу від 05.03.2017 причиною пожежі стало занесення джерела загоряння ззовні. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дерев`яна спостережна вежа згоріла до стану повного вигорання.

Своїми діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завдали ВПС «Кучурган» матеріального збитку на суму 8398 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України визнав повністю, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини справи і суду пояснив, що він з ОСОБА_10 , 05.03.2017 близько 13.10 годин, перебуваючи на дерев`яній спостережній вежі, яка знаходиться у с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області, кинув недопалок сигарети до купи сухої трави, яка знаходилась на підлозі вежі, внаслідок чого остання почала димитись, а ОСОБА_5 за допомогою сірників підпалив суху траву з іншого боку, після чого дерев`яна підлога вежі почала горіти. Після чого вони спустились з вежі та залишили місце скоєння злочину. Вони повністю відшкодували матеріальний збиток ВПС «Кучурган» у розмірі 8398грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України визнав повністю, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини справи і суду пояснив, що він з ОСОБА_11 , 05.03.2017 близько 13.10 годин, перебували на дерев`яній спостережній вежі, яка знаходиться с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області, ОСОБА_12 кинув недопалок сигарети до купи сухої трави, вона почала димитись, а він за допомогою сірників підпалив суху траву , після чого дерев`яна підлога вежі почала горіти. Після чого вони спустились з вежі та залишили місце скоєння злочину. Вони повністю відшкодували матеріальний збиток ВПС «Кучурган» у розмірі 8398грн.
В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_7 , якій діяв на підставі доручення №14/639 від 23.01.2017року суду повідомив, що ВПС «Кучурган» обвинуваченими повністю відшкодовано матеріальний збиток завданий ВПС «Кучурган» у розмірі 8398грн і він претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має.
Таким чином показання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які вони не оспорюють.
З урахуванням повного визнання вини обвинувачених у вчиненні злочину, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні вище зазначеного злочину, а їх дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 194 КК України, як умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він характеризується позитивно за місцем проживання (а.к.п.84), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.к.п.86,87 ) і є особою раніше не судимою (а.к.п.83).

Судом враховується, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завданий збиток.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Із досудової доповіді, складеної за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 Роздільнянського районного відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції видно, що обвинувачений ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності вперше, має постійне місце проживання, проживає зі своєю сім`єю, виховує двох неповнолітніх дітей, на теперішній час працює водієм за наймом. Стан здоров`я задовільний, стосунки в сім`ї позитивні, у побуті поводить себе позитивно. Обвинувачений провинну визнає, розкаюється, матеріальний збиток відшкодував.
Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як низький. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без застосування покарання у виді позбавлення чи обмеження волі.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він характеризується позитивно за місцем проживання (а.к.п 80), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.к.п.78,79 ) і є особою раніше не судимою (а.к.п.74).

Судом враховується, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завданий збиток.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.

Із досудової доповіді, складеної за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 Роздільнянського районного відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції видно, що обвинувачений ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності вперше, раніше судимим не був, має постійне місце проживання, проживає зі своєю сім`єю, виховує двох неповнолітніх дітей, на теперішній час є приватним підприємцем. Стан здоров`я задовільний, стосунки в сім`ї позитивні, у побуті поводить себе позитивно. Обвинувачений провинну визнає, розкаюється, матеріальний збиток відшкодував.
Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як низький. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без застосування покарання у виді позбавлення чи обмеження волі.
Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинувачених, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України, є зокрема і визнання вини обвинуваченими і щире каяття у вчиненому, і добровільне відшкодування завданого збитку, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі та можливим звільнити їх від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України та поклавши на них обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Судом встановлено, що під час судового розгляду справи, ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 березня 2017 року накладений арешт на тимчасово вилучене під час проведення огляду майно, а саме кофту, куртку та штани, які належать ОСОБА_5 та кофту, яка належить ОСОБА_4 ( а.к.п.59).

У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Суд вважає, що арешт, накладений на майно обвинувачених підлягає скасуванню.

Також судом встановлено, що відносно ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 березня 2017 року застосовано запобіжний захід у виді застави, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 32000грн. (а.к.п.63-64).

У зв`язку із внесенням застави у розмірі 32000гривень відносно ОСОБА_4 почав діяти такий запобіжний захід, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вказаний запобіжний захід на теперішній час сплив, у зв`язку з чим в силу ч. 6 ст. 194 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу у виді застави припинила свою дію. Клопотань про продовження дії застави від прокурора не надходило. Запобіжний захід продовжено не було.

Також судом встановлено, що відносно ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 березня 2017 року застосовано запобіжний захід у виді застави, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 32000грн. (а.к.п.61-62).

У зв`язку із внесенням застави у розмірі 32000гривень відносно ОСОБА_5 почав діяти такий запобіжний захід, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вказаний запобіжний захід на теперішній час сплив, у зв`язку з чим в силу ч. 6 ст. 194 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу у виді застави припинила свою дію. Клопотань про продовження дії застави від прокурора не надходило. Запобіжний захід продовжено не було.

У відповідності до п. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що запобіжний захід у виді застави на теперішній час припинився, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не порушували умови застосування цього запобіжного заходу та застава не була звернена в дохід держави, то суд дійшов висновку, що вона, в силу вимог ч. 11 ст. 182 КПК України, повинна бути повернута заставодавцю.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Речові докази по справі необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, ч. 4 ст. 174, ч.11 ст.182, ч.5 ст. 194, 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Заставу, в розмірі 32000 (тридцять дві тисячі ) гривень, внесену 07 березня 2017 року, згідно квитанції №116 на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, в якості застави за ОСОБА_5 - повернути заставодавцю ОСОБА_5 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 після набрання вироку суду законної сили.

Заставу, в розмірі 32000 (тридцять дві тисячі ) гривень, внесену 07 березня 2017 року, згідно квитанції № @2TL814415 на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, в якості застави за ОСОБА_4 повернути заставодавцю ОСОБА_13 , після набрання вироку суду законної сили.

Запобіжний захід, застосований до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передбачений ст. 194 ч. 5 КПК України, вважати таким, що сплинув.

Зняти арешт накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.03.2017 року, на тимчасово вилучене під час проведення огляду майно, а саме кофту, куртку та штани, які належать ОСОБА_5 та кофту, яка належить ОСОБА_4 (а.к.п.59).

Речові докази по справі, які зберігаються в камері схову речових доказів Роздільнянського ВП, а саме:

кофту, куртку та штани, які належать ОСОБА_5 та кофту, яка належить ОСОБА_4 після набрання вироку законної сили повернути власникам ( а.к.п. 60).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1