Єдиний унікальний номер 225/4739/14-к
Номер провадження 11-кп/775/654/2017

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Учкудук Бухарського району Республіки Узбекістан, громадянина України, із середньою технічною освітою, який перебуває у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, працює без офіційного працевлаштування, працездатний, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі.

Відповідно до вироку суду, 30 жовтня 2014 року у вечірній час обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де, сидячі на кухні за столом разом із ОСОБА_8 , розпивали спиртні напої. В цей час ОСОБА_8 став висловлювати на адресу обвинуваченого безпідставні, на його думку, претензії, внаслідок чого, між ними на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, під час якої ОСОБА_8 лівою рукою схопив на столі кухонний ніж, яким став розмахувати перед ОСОБА_7 та висловлювати на його адресу погрози, які в дійсності не представляли небезпеки. Обвинувачений ОСОБА_7 в період часу приблизно з 19.00 год. до 19.40 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, піднявшись зі стільця, на якому сидів, та стоячи біля ОСОБА_8 , який також піднявся зі стільця, схопив його за руки в області зап`ясть, утримуючи своєю лівою рукою праву руку потерпілого, а правою ліву руку, в якій той утримував ніж, та діючи умисно, на фрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, вивернув своєю правою рукою ліву руку потерпілого, в якій той утримував ніж, та відводячи від себе, наніс таким чином останньому один удар ножем в передню поверхню лівого передпліччя, заподіявши ОСОБА_8 проникаюче колото-різане поранення грудної клітини ліворуч з пошкодженням лівої легені, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя. 30 жовтня 2014 року приблизно о 21.20 год. ОСОБА_8 від отриманого тілесного ушкодження, що ускладнилось розвитком гострої крововтрати, лівобічного гемотораксу, малокрів`ям внутрішніх органів, помер.

Апеляційна скарга прокурора на вирок суду була відкликана останнім до початку апеляційного розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_7 , не погодившись з вироком, у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати як незаконний та необґрунтований, кримінальне провадження щодо нього за ч. 2 ст. 121 КК України закрити. Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що суд першої інстанції, на його думку, поверхнево розглянув справу, дав неправильну оцінку добутим доказам, внаслідок чого ухвалив вирок, що суперечить дійсним обставинам справи та вимогам ст.ст.22,64 Конституції України, ст.ст. 2,11 КК України, ст.ст. 7,9,373 КПК України, положенням Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції при здійснення правосуддя».

Заслухавши суддю доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, просили скасувати вирок та закрити провадження, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із вимогами ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини по справі, дійшов до правильного висновку про об`єм та доведеність провини обвинуваченого ОСОБА_7 при зазначених у вироку обставинах та кваліфікацію його дій.

Висновки суду підтверджені перевіреними в ході судового розгляду та наведеними у вироку доказами.

Суд першої інстанції правильно послався у вироку на покази обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні, де останній провину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що у зазначений у вироку день та час, він, повернувся з роботи до квартири, яку винаймав, куди цього вечора до нього в гості прийшли його знайомі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , який був в стані алкогольного сп`яніння. Вони відсвяткували народження його онука, вживши алкогольних напоїв. ОСОБА_9 пішов до зальної кімнати, а вони із ОСОБА_8 залишись на кухні, де продовжили вживати алкогольні напої, в ході чого останній став висловлювати в його адресу необґрунтовані претензії та погрожувати ножем, який утримував у лівій руці, приставляючи його до живота. Він та ОСОБА_9 заспокоїли ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_9 за його проханням пішов за горілкою, а він виходив на вулицю палити. Коли він повернувся, ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні кухні, знову став висловлювати в його адресу необґрунтовані претензії з приводу того, що він, нібито, мав намір завдати тілесних ушкоджень останньому, що не відповідало дійсності. На його спроби залагодити конфлікт ОСОБА_8 не реагував, став висловлювати на його адресу погрози вбивством, розмахуючи перед його обличчям ножем. Він хотів вийти з приміщення кухні, але ОСОБА_8 завадив цьому та приставив до його шиї ніж, який утримував у правій руці, через що він злякався, оскільки сприйняв погрози реально. ОСОБА_8 лівою рукою хопав його за одяг, а в правій - лезом уверх утримував ніж, поводився агресивно. З метою припинення дій останнього він обома руками схопив ОСОБА_8 за руки в області зап`ясть правою рукою - за ліву руку, лівою - за праву. Зазначав, що знаходився обличчям по відношенню до потерпілого, який є нижчим за нього на зріст. Потерпілий намагався вирвати руки, через що він не зміг його утримати, і останній попятився та сів на стілець, розташований позаду нього і в цей момент він побачив в області плеча ОСОБА_8 ніж, яким той йому погрожував. Зазначив, що тілесних ушкоджень ОСОБА_8 він не завдавав, лише захищався. Як ніж потрапив до плеча потерпілого, пояснити не може. Припускає, що потерпілий сам завдав собі тілесних ушкоджень. Потім він висмикнув із тіла потерпілого ніж, який поклав у раковину та за допомогою ганчірки затуляв рану, щоб припинити кровотечу. Коли повернувся ОСОБА_9 , попросив останнього викликати бригаду швидкої медичної допомоги, оскільки сам не зміг цього зробити через відсутність мобільного зв`язку. Лікарі намагались надати медичну допомогу ОСОБА_8 , але це виявилось безрезультатним.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними в ньому доказами в їх сукупності, ретельно перевіреними судом. Суд обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, докладно виклавши їх у вироку.

Згідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, перевіривши фактичні обставини кримінального провадження, повно, всебічно та обґрунтовано навів у вироку всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також навів оцінку та аналіз дослідженим в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав.

Колегія суддів зазначає, що суд правильно прийшов до висновку, що вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме, показами самого обвинуваченого, який, як під час судового засідання суду першої інстанції, так і в апеляційній інстанції, підтвердив, що у зазначений день та час в процесі вживання спиртних напоїв з потерпілим у них виник конфлікт з ініціативи ОСОБА_10 . В ході зазначеної сварки останній тримав у руці ніж біля його живота та шиї, а він утримував його за зап`ястки рук.

Суд також правильно поклав у основу вироку обставини про скоєння вбивства, які більш детально ОСОБА_7 підтвердив при проведенні слідчого експерименту, згідно до якого, останній, у присутності понятих та захисника, із застосуванням відео запису, підтвердив обставини справи, що протягом вечора вони разом з потерпілим вживали спиртні напої, при цьому, потерпілий, сидячи на стільці, взяв в руки ніж та приставив до його живота, як він виходив палити на вулицю, а повернувшись побачив на столі цей самий ніж. Потім потерпілій, сидячи на стільці, знов взяв в ліву руку цей ніж, та став «водити перед його обличчям», обіцяючи порізати, потім підніс ніж до його шиї. При цьому пояснив, що він піднявшись із стільця, взяв за руки ОСОБА_10 , той також піднявся із стільця, на якому сидів. Після чого він утримував потерпілого за руки, а той став тягнути руки на себе. Він його різко відпустив, а той, падаючи на стілець, вирвав руки. В той час він побачив, що у ОСОБА_10 з плеча стирчить ніж рукояткою доверху. Він витягнув ніж та кинув у раковину. Шестірка, який в той час повернувся, викликав «швидку допомогу» /а.с.15-23 т.2/.

Колегія суддів вважає, що суд також правильно зазначив у вироку, що провини ОСОБА_7 підтверджується сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів, а саме наведеним у вироку протоколом слідчого експерименту за участю обвинуваченого від 03 листопада 2014 року (т.2а.к.п.15-23), показами свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні, де він пояснив, що саме він виїжджав на виклик та надавав допомогу ОСОБА_10 , пояснював, що із слів ОСОБА_12 йому відомо, що в нього з ОСОБА_10 виникла сварку, під час якої останній погрожував йому ножем, а він, захищаючись, вивернув руку потерпілого та наніс удар ножем, про що він виклав в оформленій ним картці виїзду швидкої медичної допомоги № 8111 від 30 жовтня 2014 року (т.2а.к.п.79); протоколом огляду місця події від 30 жовтня 2014 року, згідно до якого виявлено потерпілого з ножовим пораненням (т.2а.к.п.5-14); висновками експерта № 215 від 03 листопада 2014 року (т.2а.к.п.25-28), № 17-215 від 24 листопада 2014 року (т.2а.к.п.32-33), № 11-215-17-25 від 10 квітня 2017 року (т.3а.к.п.66-67), № 624-МК від 25 листопада 2014 року (т.2а.к.п.59-60), № 625-МК від 09 грудня 2014 року (т2а.к.п.63-65), № 1273-Ц/2014 від 27 листопада 2014 року (т.2а.к.п.49-53).

Згідно з висновком експерта № 624-МК від 25 листопада 2014 року при судово-медичній експертизі клаптя шкіри із області лівого надпліччя трупа ОСОБА_8 виявлена колото-різана рана, про що свідчить її наскрізний характер, веретеноподібна форма, яка при зіставленні країв набуває прямолінійної форми, рівні края та гладкі отвісні стінки, наявність верхнього кінця, наближеного до «П»- подібної форми, і нижнього-гостроугольного. Рана утворилась від дії плоского, одностороннє-гострого, гостронечного клинка колюче-ріжучого знаряддя, який має «П»- образний обушок із вираженими ребрами (т.2 а.к.п.59-60).

Відповідно до висновку експерта № 17-215 від 24 листопада 2014 року, на який послався суд у вироку, враховуючи хід раневого каналу зверзу-вниз, обставини, вказані в ході слідчого експерименту, можна припустити, що в момент завдання тілесного ушкодження потерпілий міг перебувати в положенні сидячи в просторі і був обернутий передньою поверхньою тіла по відношенню до нападника, який міг знаходитись в положенні стоячи відносно до потерпілого. Можливість завдання даного тілесного ушкодження власноруч потерпілим ОСОБА_8 , за умови нанесення удару лівою рукою, виключається, а згідно протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого від 03 листопада 2014 року. При дослідженні трупа встановлено, що раневий канал розташований зверху вниз, зліва направо, відповідно такий самий напрямок мав травмуючий предмет і для завдання ушкодження необхідна сила, достатня для його заподіяння /а.с. 28-29 т. 3/ та узгоджується звідеозаписом зазначеного слідчого експерименту, де ОСОБА_7 не одноразово зазначає, що ОСОБА_8 тримав ніж саме у лівій руці.

Згідно до висновку експерта № 11-215-17-25 від 10 квітня 2017 року на підставі даних протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 та показань свідка ОСОБА_11 , тілесне ушкодження, виявлене у потерпілого ОСОБА_8 могло утворитися за обставин, за яких потерпілий утримував ніж у кисті своєї лівої руки, а обвинувачений ОСОБА_7 утримував ліву руку потерпілого ОСОБА_8 в області зап`ястя своєю правою рукою і відводячи від себе, вивернув руку ОСОБА_8 , нанісши таким чином удар. Утворення тілесного ушкодження у потерпілого ОСОБА_8 за умови, що він утримував ніж в кисті своєї правої руки, а обвинувачений ОСОБА_7 утримував його праву руку своєю лівою рукою та відводив від себе є маловірогідним (т.3а.к.п.66-67).

Суд обґрунтовано дав аналіз доводам обвинуваченого стосовного того, що саме з боку потерпілого мала місце неправомірна поведінка,який погрожував йому ножем, а також доводам захисника про те, що обвинувачений діяв виключно з метою захистити своє життя від посягань ОСОБА_8 , що суд обґрунтовано визнав неспроможними, пославшись в тому числі, на висновок експерта про відсутність будь-яких тілесних ушкоджень у обвинуваченого т.2а.к.п.30).

Також суд правильно зазначив, що ОСОБА_7 під час слідчого експерименту за його участю, що він не оспорює, пояснював, що протягом всього вечора під час розвитку конфлікту з потерпілим, ОСОБА_7 разом із ним вживав спиртні напої, пив чай, після того, як потерпілий перший раз почав погрожувати йому ножем, виходив на вулицю палити, тобто мав можливість прибрати ніж, запропонувати піти від нього, а тому суд дійшов висновку, що це свідчить про відсутність реальних погроз з боку потерпілого на адресу обвинуваченого. В іншому разі, у випадку реального сприйняття погроз обвинуваченим, якщо такі мали місце, він мав можливість залишити місце події та уникнути спілкування та подальшого загострення конфлікту з потерпілим, а тому доводи про ОСОБА_12 завдав тілесних ушкоджень потерпілому, обороняючись від посягань останнього, є непереконливими.

На думку колегії суддів, суд також обґрунтовано врахував у вироку, що обвинувачений давав суперечливі показання з приводу того, в якій руці потерпілий ОСОБА_8 тримав ніж в лівій, чи правій, не надавши при цьому переконливих пояснень стосовно наявних суперечностей. Крім того не зміг пояснити наявність суперечності стосовно того, в якому положенні знаходився потерпілий під час, коли він утримував руки останнього спочатку казав, що той сидів на стільці, тримаючи в руці ніж, а потім став стверджувати, що ОСОБА_10 піднявся, а коли він відпустив руки останнього, той впав на стілець, а він побачив ніж , який стирчить з плеча.

Таким чином, виходячи з висновків експерта, фактичних обставин справи, враховуючи, що зріст обвинуваченого значно перевищує зріст потерпілого, силу нанесеного удару, його направлення - зверху вниз, колегія суддів вважає, що твердження обвинуваченого що, нібито, потерпілий сам заподіяв собі тілесне ушкодження, є непереконливими, що випливає з висновку експерта № 17-215 від 24 листопада 2014 року (т.2а.к.п.32-33), відповідно до якого можливість завдання виявленого у потерпілого ОСОБА_8 тілесного ушкодження власноруч потерпілим за умови нанесення удару лівою рукою виключається.

Таким чином доводи обвинуваченого про те, що він не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , є безпідставними та викликані бажанням уникнути відповідальності за скоєний злочин, а твердження про те, що під час слідчого експерименту він вказував, що ОСОБА_8 тримав ніж правою рукою спростовуються вищевказаними матеріалами провадження.

Не є слушними і доводи обвинуваченого про те що завдання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень здійснено внаслідок протиправної поведінки останнього та в умовах реальної загрози життю та здоров`ю обвинуваченого, оскільки у разі реального сприйняття погроз з боку ОСОБА_8 обвинувачений мав можливість залишити місце події, уникнути спілкування та подальшого загострення конфлікту з потерпілим.

Доводи обвинуваченого щодо показань свідка ОСОБА_13 в попередньому судовому засіданні взагалі є надуманими та спростовуються журналом судового засідання (а.к.п. 167, том 2), згідно до якого зазначений свідок не приймав участі в попередньому судовому засіданні та не був очевидцем події.

Крім того, вимогами кримінального процесуального закону визначено вичерпний перелік осіб, що приймають участь в підготовчому судовому засіданні, де серед іншого вирішується питання пов`язані з викликом певних осіб для допиту, проте такі особи приймають участь у справі лише на стадії судового розгляду.

Таким чином вказаними доказами спростовуються доводи засудженого про обставини заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілим і суд обґрунтовано не прийняв їх до уваги, оскільки вони не відповідають сукупності доказів, зібраних по справі.

Вирішуючи питання про мету, зміст і спрямованість умислу ОСОБА_7 , а також обговорюючи його версію про те, що потерпілий сам наніс собі тяжке тілесне ушкодження, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно та обґрунтовано зазначив у вироку, що характер дій ОСОБА_7 , який будучи в стані алкогольного сп`яніння схопив потерпілого за руки в області зап`ясть, утримуючи своєю лівою рукою праву руку потерпілого, а правою ліву руку, в якій той утримував ніж та діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , вивернув своєю правою рукою ліву руку потерпілого, в якій той утримував ніж та відводячи від себе, наніс таким чином останньому один удар ножем в передню поверхню лівого передпліччя, заподіявши ОСОБА_8 проникаюче колото-різане поранення грудної клітини ліворуч з пошкодженням лівої легені, що є небезпечним для життя. Діючи таким чином за вказаних обставин обвинувачений розумів, що завдасть потерпілому ушкоджень та бажав цього.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним по справі доказам, зробив обґрунтований висновок про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Міра покарання обвинуваченому призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України та мінімальному розмірі санкції.

На думку колегії суддів ні досудовим слідством, ні судом першої інстанції не допущено таких суттєвих порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які є підставою для скасування вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 18 травня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді