Справа № 755/1564/17
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України,
В С Т А Н О В И В:
23 січня 2017 року слідчий в особливо важливих справах третього слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання погоджено з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .
Відповідно до статуту підприємства «Спецпостач» міжнародного благодійного фонду Безпека Країни» на ОСОБА_4 були покладені такі обов`язки: керування діяльністю товариства, несення персональної відповідальності за виконання покладених на нього обов`язків, здійснення дій від імені товариства без доручення, представництво товариства у відносинах із суб`єктами господарської діяльності, установами і організаціями усіх форм власності та громадянами, вчинення правочинів, підписання договорів, банківських документів і розпоряджень в межах своєї компетенції, розпорядження майном товариства, здійснення прийому на роботу та звільнення працівників товариства, встановлення розподілу обов`язків між працівниками товариства, відкриття в банках поточних та інших рахунків в національній та іноземних валютах, видання довіреностей на здійснення дій від імені товариства, здійснення інших дій в межах своєї компетенції.
Таким чином, ОСОБА_4 виконуючи властиві зазначеній посаді організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції являвся службовою особою.
Перебуваючи на вказаній посаді, будучи службовою особою суб`єкта підприємницької діяльності, ОСОБА_4 умисно ухилився від сплати податків в особливо великих розмірах, за наступних обставин.
Відповідно до ст. 67 Конституції України - кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і в розмірах встановлених законом.
Згідно зі ст.ст. 4, 16 Податкового Кодексу України, платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори, вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України, подавати належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків і зборів, інші обов`язки передбачені вказаним законодавством.
Згідно ч. 3 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за організацію бухгалтерського обліку несе власник підприємства або уповноважений ним орган.
Таким чином, cвоїми умисними діями, які виразились в умисному ухиленні від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, яка зобов`язана їх сплачувати, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у особливо великих розмірах, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 3 ст. 212 КК України (в редакції згідно із Законом № 2924-VI від 13.01.2011).
Крім того, ОСОБА_4 , з метою умисного ухилення від сплати податків, в період з 01.03.2011 по 31.03.2011, вніс до офіційних документів (податкової декларації з ПДВ та додатку до неї за березень 2011 року) завідомо неправдиві відомості, які в подальшому подав до ДПІ у м. Черкаси при наступних обставинах.
Відповідно вимог статті 1 Закону України Про інформацію, в редакції згідно з Законом № 2756-VI від 02.12.2010, під інформацією розуміється документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.
Статтею 83 КПК України (1960 року), передбачено, що документами є предмети, на яких за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо зафіксована певна інформація.
Відповідно до примітки до статті 358 Кримінального кодексу України під офіційним документом у статті 366 слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи-докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм і містять передбачені законом реквізити.
Так, при встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.
Отже, інформація, що міститься в документах, посвідчує факти, що здатні спричинити наслідки правового характеру, а саме можливість реалізації особою її прав у певній сфері.
Таким чином, декларація з податку на додану вартість та додаток 5 до неї «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» є документами, які складені, видані, засвідчені з дотриманням визначених вище переліченим законодавством норм уповноваженою особою, якій законодавством надано право у зв`язку з її професійною чи службовою діяльністю складати, видавати, засвідчувати певні види документів, що підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти і які містять передбачені законодавством реквізити та відомості, тобто є офіційними документами.
Внаслідок підроблення податкової звітності до державного бюджету не надійшло податку на додану вартість в сумі 4 901 013,64 грн.
Крім того, ОСОБА_4 , з метою умисного ухилення від сплати податків, в період з 01.03.2011 по 31.03.2011, використав завідомо підробленні документи (податкові накладні від ТОВ «Компанія Вайліс»), на підставі яких в подальшому вніс до офіційних документів (податкової декларації з ПДВ та додатку до неї за березень 2011 року) завідомо неправдиві відомості, які в подальшому подав до ДПІ у м. Черкаси при наступних обставинах.
Відповідно вимог статті 1 Закону України Про інформацію, в редакції згідно з Законом № 2756-VI від 02.12.2010, під інформацією розуміється документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.
Статтею 83 КПК України (1960 року), передбачено, що документами є предмети, на яких за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо зафіксована певна інформація.
Відповідно до примітки до статті 358 Кримінального кодексу України під офіційним документом у цій статті слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи-докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм і містять передбачені законом реквізити.
Так, при встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.
Отже, інформація, що міститься в документах, посвідчує факти, що здатні спричинити наслідки правового характеру, а саме можливість реалізації особою її прав у певній сфері.
Таким чином, податкові накладні від ТОВ «Компанія Вайліс», на підставі яких в подальшому було внесено до офіційних документів, (податкової декларації з ПДВ та додатку до неї за березень 2011 року) завідомо неправдиві відомості, які в подальшому подано до ДПІ у м. Черкаси, є документами, які складені, видані, засвідчені з дотриманням визначених вище переліченим законодавством норм уповноваженою особою, якій законодавством надано право у зв`язку з її професійною чи службовою діяльністю складати, видавати, засвідчувати певні види документів, що підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти і які містять передбачені законодавством реквізити та відомості, тобто є офіційними документами.
Так, ОСОБА_4 , з метою ухилення від сплати податків, в декларації з податку на додану вартість підприємства «Спецпостач» та додатку 5 до неї «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» за березень 2011 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, використав завідомо підробленні офіційні документи, шляхом внесення неправдивих відомостей до декларації з ПДВ за березень 2011 року достовірно знаючи, що ТОВ «Компанія Вайліс» має ознаки фіктивності та постачання товару зі сторони ТОВ «Компанія Вайліс», відповідно до договору № 12-12/10-ПСТ від 23.12.2010, на поставку стандартних крісел до Національного спортивного комплексу Олімпійський, за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, 55, не відбувалося, а лише були виписані первинні документи, а саме:
-податкова накладна від 18.03.2011 № 77, де продавець ТОВ «Компанія Вайліс», а покупець підприємство «Спецпостач»;
-податкова накладна від 21.03.2011 № 88, де продавець ТОВ «Компанія Вайліс», а покупець підприємство «Спецпостач»;
-податкова накладна від 22.03.2012 № 93, де продавець ТОВ «Компанія Вайліс», а покупець підприємство «Спецпостач»;
-податкова накладна від 22.03.2011 № 106, де продавець ТОВ «Компанія Вайліс», а покупець підприємство «Спецпостач»;
-податкова накладна від 25.03.2011 № 109, де продавець ТОВ «Компанія Вайліс», а покупець підприємство «Спецпостач»;
-податкова накладна від 28.03.2011 № 115, де продавець ТОВ «Компанія Вайліс», а покупець підприємство «Спецпостач»;
-податкова накладна від 29.03.2011 № 125, де продавець ТОВ «Компанія Вайліс», а покупець підприємство «Спецпостач»;
-податкова накладна від 30.03.2011 № 139, де продавець ТОВ «Компанія Вайліс», а покупець підприємство «Спецпостач».
20 січня 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст.366, ч. 4 ст. 358 КК України.
Мотивуючи клопотання щодо необхідності застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слідчий посилається на існування ризиків, які дають підстави вважати, що останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, вичнив в тому числі і тяжкий злочин, за який передбачена відповідальність у виді штрафу в розмірі від п`ятнадцяти тисяч до двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за у зв`язку з чим виникає необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному у вигляді домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить запобігання ризиків, визначених положеннями ст. 177 КПК України.
Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, який підтримав клопотання з мотивів викладених у клопотанні та вказаних слідчим доводів в судовому засіданні, вислухавши пояснення підозрюваного та його адвоката ОСОБА_5 , які заперечували проти задоволення клопотання слідчого, пояснивши що підозрюваний не має наміру переховуватись від слідства, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що такі доводи є обґрунтованими, зважаючи характер кримінального правопорушення та конкретні обставини провадження, які пов`язані не тільки з об`єктивною стороною вчиненого злочину.
Слідчий суддя враховує і дані про особу підозрюваного, який раніше є не судимим, в тому числі про його сімейний, майновий стан та стан здоров`я, і інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Згідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами даного клопотання, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, міра покарання за вчинення яких не передбачає позбавлення волі.
Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За таких обставин, слідчий суддя, враховуючи, той факт, що стороною обвинувачення було доведено наявність ризику, визначеного ст. 177 КПК України, та не доведено факту того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику, вважає за необхідне у задоволенні клопотання про обрання заходу забезпечення кримінального провадження у домашнього арешту відмовити, однак, обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України терміном на 2 місяці, оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.
Керуючись статями 176-178, 181, 183, 194, 309 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 та у відповідності до підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти строком до 19 березня 2017 року, але не більше ніж в межах строку досудового розслідування наступні обов`язкина підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:
*прибувати до слідчого, прокурора та суду за їх першою вимогою;
*не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (м. Києва), без дозволу слідчого, прокурора чи суду.
Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 та прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1