Єдиний унікальний № 500/3258/16-к
Провадження № 1-кп/500/30/17
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою
21 серпня 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001295, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

раніше судимого: 22.02.2016 р. Болградським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 червня 2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 серпня 2017 року.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на шістдесят днів, оскільки ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли, про що свідчить те, що ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисного тяжкого злочину проти власності, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та звільнений від відбування покарання з випробуванням, неодноразово не з`являвся у судові засідання, хоча і був належним чином повідомлений про дату та час їх проведення, що свідчить про те, що жодний більш м`який запобіжний захід не може запобігти спробам переховатися від суду та вчинити інші злочини.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечують проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просять змінити його на більш м`який у вигляді домашнього арешту.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Європейського суду з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Заслухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 ухилявся від суду, до нього неодноразово застосовувався привід, але обвинувачений був відсутній за місцем проживання у зв`язку з чим був наданий дозвіл на його затримання та був в подальшому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, ОСОБА_4 має незаняту та не погашену судимість за вчинення умисного тяжкого злочину проти власності, та знов обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину в період іспитового строку. Тому, враховуючи вищевикладені обставини кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність чітких ознак того, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді утримання під вартою в Ізмаїльській установі виконання покарань № 22 до 19 жовтня 2017 року.

Ухвала припиняє свою дію 19 жовтня 2017року.

Копію ухвали направити до Ізмаїльської установи виконання покарань № 22 для виконання, прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури, обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику до відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя