АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого детектива заступника керівника Третього відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України, ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у громадянина ОСОБА_6 , а саме: планшетний комп`ютер ipad, imeiНОМЕР_1 .
Cлідчий суддя, вважаючи доведеною необхідність арешту майна, з метою запобігання ризикам, що існують у кримінальному провадженні, зокрема, знищенню інформації, що зберігається у пам`яті планшета, дійшов висновку про співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наклав арешт на майно, про яке просив детектив у клопотанні.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, адвокат ОСОБА_5 02 лютого 2017 року в інтересах ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива. На думку адвоката, слідчий суддя допустився порушень вимог процесуального закону, розглянувши клопотання про арешт належного ОСОБА_6 планшетного комп`ютера без участі у судовому засіданні останнього та його захисника, а також не надіславши копію постановленої ухвали.
Крім того, апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки копія ухвали на адресу ОСОБА_6 не надсилалась, а про наявність ухвали він, ОСОБА_5 , дізнався 30 січня 2017 року в іншому судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_5 , власника майна ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, ухвалу слідчого скасувати, відмовити у задоволенні клопотання слідчого, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З урахуванням тієї обставини, що копія оскаржуваного рішення, на адресу ОСОБА_6 та його захисника не надсилалась, а із змістом рішення адвокат ОСОБА_5 ознайомився 30 січня 2017 року, слід вважати, що апеляційну скаргу подано в межах строку на апеляційне оскарження.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, між іншим, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
При цьому, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є речовим доказом.
Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з представлених до апеляційного суду матеріалів, Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000166 від 30.05.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 та ч. 4 ст. 369 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що у 2007 2012 роках членами та представниками «Партії регіонів України» вчинено надання неправомірної вигоди народним депутатам України, членам Кабінету Міністрів України, Вищої Ради юстиції, військовослужбовцям вищого офіцерського складу військових формувань та іншим службовим особам, які займали відповідальне та особливо відповідальне становище.
Органом досудового розслідування встановлено, що ПЕОМ, за допомогою якого вівся бухгалтерський облік Партії регіонів було вилучено у 2014 році у головного бухгалтера Центрального апарату партії, ОСОБА_9 керівником апарату партії ОСОБА_6
11 жовтня 2016 року слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва з метою відшукання та вилучення предметів та документів, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні. надано дозвіл групі детективів Головного підрозділу детективів на проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_6
11 листопада 2016 року в ході проведеного обшуку у вищевказаній квартирі, виявлено та вилучено планшетний комп`ютер ipad, imei НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , при огляді якого встановлено, що окремі, збережені у пам`яті планшетного комп`ютера електронні повідомлення мають значення для кримінального провадження, оскільки висвітлюють перебіг подій, пов`язаних з діяльністю Партії регіонів та її фінансування у 2009-2012 роках, а також, що відповідні обставини діяльності Партії регіонів співпадають з призначеннями платежів, за які надавалась неправомірна вигода народним депутатам України, членам Кабінету Міністрів України, Вищої Ради юстиції, військовослужбовцям вищого офіцерського складу військових формувань та іншим службовим особам, які займали відповідальне та особливо відповідальне становище.

15 листопада 2016 року старший детектив заступник керівника Третього відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України, ОСОБА_8 , за погодженням із заступником керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України, ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, що було вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у громадянина ОСОБА_6 , а саме: планшетний комп`ютер ipad, imeiНОМЕР_1 з метою забезпечення збереження речових доказів у провадженні та посилаючись на існування ризику знищення інформації, що зберігається у пам`яті планшета.
16 листопада 2016 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва клопотання детектива задоволено та накладено арешт на вказане у ньому майно.
Як вбачається, при винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, в повній мірі були враховані обставини, з якими закон пов`язує застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження та обґрунтовано накладено арешт на планшетний комп`ютер ipad, imei НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 з метою збереження речових доказів.
Наведені у клопотанні слідчого доводи про необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, були доведені слідчим та знайшли своє підтвердження в судому засіданні.
Зокрема, як вбачається з ухвали, слідчим суддею враховано, що планшетний комп`ютер ipad, imeiНОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 містить інформацію, яка має значення для встановлення фактичних обставин у кримінальному провадженні № 0000166 від 30.05.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 та ч. 4 ст. 369 КК України, оскільки відповідні обставини діяльності Партії регіонів співпадають з призначеннями платежів, за які надавалась неправомірна вигода народним депутатам України, членам Кабінету Міністрів України, Вищої Ради юстиції, військовослужбовцям вищого офіцерського складу військових формувань та іншим службовим особам, які займали відповідальне та особливо відповідальне становище.
З урахуванням зазначених обставин, з метою запобігання знищенню інформації, що зберігається у пам`яті планшета та іншим негативним наслідкам, що можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обмеження права власності шляхом накладення арешту на майно, вважаючи його співрозмірним завданням кримінального провадження.
Матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника з метою збереження речових доказів та забезпечення дієвості у кримінальному провадженні.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства.
Захід забезпечення кримінального провадження застосований слідчим суддею на засадах розумності та співрозмірності, а тому доводи захисника стосовно необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.
Разом з тим, право на захист, про порушення якого вказує в апеляційній скарзі захисник, було відновлено під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції, де брали участь власник майна - ОСОБА_6 , а також захисник адвокат ОСОБА_5 .
При цьому, під час апеляційного перегляду стороною захисту не було надано додаткових доказів, які б спростували необхідність накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні детектива.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, арештовуючи майно, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання старшого детектива заступника керівника Третього відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України, ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у громадянина ОСОБА_6 , а саме: планшетний комп`ютер ipad, imei НОМЕР_1 - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3