У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні 16 серпня 2017 року у м. Києві заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 21 липня 2005 року,
в с т а н о в и в:
Вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року ОСОБА_4 засуджено за п. «ж, з, і» ст. 93 КК 1960 року до покарання у виді довічного позбавлення волі; за ст. 19 і пунктами «ж, і» ст. 93 КК 1960 року - у виді позбавлення волі на строк 15 років; за ч. 3 ст. 142 КК 1960 року - у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 307 КК 2001 року - у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 263 КК 2001 року - у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ст. 69 КК 1960 року виправдано по п. 2 ст. 6 КПК України. На підставі ст. 42 КК 1960 року визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 21 липня 2005 року вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
У заяві засуджений ОСОБА_4 ставить питання про перегляд ухвали Верховного Суду України від 21 липня 2005 року та її скасування на підставі ст. 459 КПК України (далі КПК).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 21 липня 2005 року залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків.
На усунення недоліків засудженим ОСОБА_4 надіслано повторну заяву. Однак, недоліки попередньої заяви засудженим не усунуто, зміст заяви не відповідає вимогам ч. 2 ст. 462 КПК.
Так, ОСОБА_4 у заяві посилається на те, що при розгляді кримінальної справи у касаційному порядку Верховним Судом України було порушено його право на захист, яке виразилось у незабезпеченні правової допомоги кваліфікованим захисником після засудження вироком апеляційного суду, що призвело до неточного та неправильного формулювання ним змісту касаційної скарги та правових вимог до касаційної інстанції під час судового провадження. Разом із тим, наведені у клопотанні обставини не є нововиявленими відповідно до положень ч. 2 ст. 459 КПК, а належних доводів про наявність нововиявлених обставин засудженим не надано, тобто не обґрунтовано підстави для здійснення кримінального провадження в порядку глави 34 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 КПК, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК, тому у разі не усунення недоліків скарга підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, ст. 464 КПК,
п о с т а н о в и в:

Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 21 липня 2005 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3