УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 й прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 травня 2016 року.
Вироком Ленінського районного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2015 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Білозерське Добропільського району Донецької області, який мешкає у АДРЕСА_1 , раніше судимого, останнього разу 26 серпня 2011 року Кіровським райсудом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 303, ч. 1 ст. 69, 71 КК на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна,

засуджено за ч. 2 ст. 303 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк

4 роки.
За сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК йому остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці з конфіскацією належного йому майна.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Кіровограда, який мешкає у цьому АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 303 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
За ч. 1 ст. 309 КК його виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, який мешкає на АДРЕСА_3 , раніше судимого, 21 лютого 2005 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за частинами 3,4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК на 5 років позбавлення волі, засуджено

засуджено за ч. 2 ст. 303 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
За ч. 1 ст. 309 КК його виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянку України, уродженку м. Кіровограда, яка має на утриманні неповнолітніх дітей та мешкає у цьому АДРЕСА_4 , раніше не судиму,

засуджено за ч. 2 ст. 303 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК її звільнено від відбування цього покарання з випробування з іспитовим строком та на неї покладено обов`язки згідно з пунктами 2-4 ст. 76 КК.

Цим же вироком вирішено долю речових доказів та судових витрат, пов`язаних із залученням експертів, а також внесеної ОСОБА_12 застави в сумі 22 940 грн.

Згідно вироку, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визнано винними у тому, що вони в період часу з 09 квітня до 05 червня 2013 року, попередньо зорганізувавшись та розподіливши заздалегідь (приблизно у січні 2013 року) між собою ролі у злочинах, вчиняли, в тому числі й повторно, дії по забезпеченню зайняття проституцією щодо кількох осіб.

Згідно розподілених ролей ОСОБА_8 , який у цей час відбував покарання у виправній установі відповідно до вироку суду від 26 серпня 2011 року, виконував функції координатора злочину, ОСОБА_9

та ОСОБА_10 виконували частково функції охоронників, крім того ОСОБА_10 ще й розподіляв кошти між повіями, а ОСОБА_9 займався виготовленням рекламних візиток, тобто вчиняли своїми діями сутенерство.

ОСОБА_11 на виконання досягнутої домовленості, вчиняючи групою осіб сутенерство, займалася підшукуванням осіб жіночої статі для зайняття проституцією (надання оплатних послуг чоловікам), а також наданням клієнтам інформації щодо вартості послуг повій та умов їх надання, підшукувала для заняття проституцією у різний час три квартири (15, 28 лютого й 13 березня 2013 року), у яких перебували повії. В останній квартирі, розташованій на АДРЕСА_5 , згадані особи перебували з 13 березня до 09 квітня 2013 року, а в період часу з 09 квітня до 05 червня 2013 року за місцем проживання самої ОСОБА_11 .

За викладених у вироку обставин засуджені з метою наживи вчинили сутенерство дії, пов`язані по забезпеченню заняття проституцією залучених для цих цілей мешканок м. Кіровограда та Кіровоградської області: з лютого 2013 року ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а з березня 2013 року ще й ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

При сутенерстві сексуальні платні послуги надавалися 27 лютого 2013 року гр-ну ОСОБА_18 без зазначення прізвища особи, яка такі послуги надавала, 28 лютого 2013 року ОСОБА_13 , 03 березня 2013 року ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , 5 березня 2013 року ОСОБА_15 , 11 березня 2013 року - ОСОБА_19 без зазначення прізвища особи, яка такі послуги надавала, 14 березня 2013 року ОСОБА_13 , 17 квітня 2013 року ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , 21 травня 2013 року ОСОБА_17 , 05 червня 2013 року які надавалися легендованій особі ОСОБА_20 без зазначення прізвища особи, яка такі послуги надавала.

За свої злочинні дії засуджені незаконно отримали гроші в сумі 4100 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 травня 2016 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 , в інтересах останнього захисника-адвоката ОСОБА_21 та прокурора залишено без задоволення, апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_22 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , задоволено частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , залишено без змін.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_9 , змінено.

Постановлено вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст. 303 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку

на 3 (три) роки та на нього покладено обов`язки згідно з пунктами 2-4 ст. 76 КК.

Міру запобіжного заходу стосовно ОСОБА_9 у вигляді застави та обраний даним вироком запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, скасовано.

Сплачену за ОСОБА_9 заставу в розмірі 22 940 грн. за квитанцією від 20 вересня 2013 року № 5 повернуто заставодавцю

ОСОБА_12 .

На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк його тримання під вартою з 13 червня 2013 року по 20 травня 2016 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Звільнено з-під варти ОСОБА_8 в залі суду негайно, у зв`язку із фактичним відбуттям покарання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_10 строк його тримання під вартою з 27 квітня 2015 року по 20 травня 2016 року включно, та період 05 червня 2013 року по 01 серпня 2013 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишено без змін.

В касаційних скаргах:

- прокурор зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, безпідставне виключення з обвинувачення усіх засуджених кваліфікуючої ознаки вчинення злочинів у складі організованої групи, що призвело до призначення їм покарання, яке не відповідає тяжкості вчинених ними злочинів даним про їхню особу внаслідок м`якості. Стверджує, що у вироку суд фактично встановив, що інкриміновані засудженим злочини вони вчинили в складі організованої групи, зазначив при цьому всі притаманні такій формі співучасті ознаки. Вважає, що призначене засудженим покарання за ч. 2 ст. 303 КК у мінімальному розмірі, а також звільнення від відбування такого покарання ОСОБА_11 також не відповідає тяжкості злочину та їхнім особам внаслідок м`якості.
Апеляційний суд, на думку прокурора, ці недоліки не усунув, постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Саме з цих підстав просить скасувати ухвалу апеляційного суду стосовно усіх засуджених і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

- засуджений ОСОБА_10 просить ухвалу суду змінити, пом`якшити призначене йому покарання, звільнити його від відбування призначеного за ч. 2 ст. 303 КК покарання, посилаючись на те, що судом недостатньо враховано дані про його особу що він щиро кається, певний період часу визнавався інвалідом 3 групи, значної шкоди його діями спричинено не було, а також не було належним чином враховано його конкретної ролі у злочинах.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку поданої касаційної скарги та заперечення проти скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження та доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню огляду на таке.
Формулюючи обвинувачення стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ст. 303 КК, суд зазначив у вироку обставини вчинення ними цього злочину, роль кожного у ньому, які притаманні організованій групі.
З цього випливає, що суд фактично визнав їх винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК, а засудив їх за законом, яким передбачена відповідальність за цей злочин, вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто за ч. 2 ст. 303 КК.
На цю обставину, прокурор посилався у апеляційній скарзі як на підставу скасування вироку та необхідності ухвалення стосовно усіх засуджених у цій частині нового вироку (просив визнати їх винними за ч. 3 ст. 303 КК).
Апеляційний суд, зокрема, розглядаючи з поміж інших апеляційну скаргу прокурора, ці доводи залишив поза увагою, не дав ґрунтовного спростування, чим порушив вимоги ст. 419 КПК.
За таких обставин ухвалу апеляційного суду слід скасувати як таку, що постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого цьому суду слід ретельно дослідити усі доводи поданих на вирок суду апеляційних скарг та, з урахуванням доводів касаційних скарг, прийняти законне й обґрунтоване рішення.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

ухвалила:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 та прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 травня 2016 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3