У Х В А Л А
іменем України
27 грудня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:
головуючий суддя ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про застосування у відношенні нього Закону України "Про амністію у 2014 році",

у с т а н о в и в :
Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 16.08.2016 року ОСОБА_4 засуджений за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, а також за сукупністю вироків, до позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць з конфіскацією всього належного йому майна.

Зазначений вирок не набрав законної сили у зв`язку з оскарженням в апеляційному порядку.

09.12.2016 року із Харківської УВП№27 надійшло клопотання ОСОБА_4 про застосування у відношенні нього Закону України "Про амністію у 2014 році".

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд перевірити наявність підстав для застосування у відношенні нього амністії та постановити з цього питання мотивоване рішення.

Прокурор ОСОБА_3 просила вирішити клопотання на розсуд суду.

Ознайомившись з клопотанням та матеріалами кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, суд дійшов наступного:

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" передбачено можливість звільнення певної категорії осіб від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, у разі засудження за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні умисних злочинів, у тому числі злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Крім того, відповідно до п. в ст. 8 Закону України "Про амністію у 2014 році" амністія не застосовується до осіб, які звільнені від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Як видно зі змісту вироку Зміївського районного суду від 16.08.2016 року, ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні умисних, в тому числі тяжкого, злочинів, вчинених під час строку випробування, призначеного відповідно до ст. 75 КК України за вироком Зміївського районного суду від 04.06.2013 року, яким він був засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_4 визнано винним у тяжкому злочині, вчиненому у період строку випробування, призначеного за попереднім вироком, до нього не застосовується Закон України "Про амністію у 2014 році", тому клопотання обвинуваченого не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись п. 14 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про застосування у відношенні нього Закону України "Про амністію у 2014 році".

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Зміївський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: