печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :
адвокат ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 в порядку ст. 174 КПК України звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, який накладено ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.03.2016 року у справі № 757/10616/16-к, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , квартира АДРЕСА_2 , квартира АДРЕСА_3 .
Зазначає, що арешт підлягає скасуванню, оскільки накладено необґрунтовано, всупереч вимогам Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах; відсутні докази щодо набуття ОСОБА_6 вказаного майна злочинним шляхом; майно, на яке накладено арешт, не є речовим доказом, не підлягає конфіскації як виду покарання, у кримінальній справі відсутній цивільний позов.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 підтримав клопотання із зазначених в ньому підстав, просив клопотання задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на його безпідставність, необґрунтованість та передчасність. Зазначив, що клопотання органом досудового розслідування подавалось на виконання запиту (доручення) Головного слідчого управління центрального апарату Слідчого комітету Республіки Білорусь про надання міжнародної правової допомоги у кримінальний справі № 3, в якій ОСОБА_6 за законодавством Республіки Білорусь має статус підозрюваного.
Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_4 , дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.03.2016 року у справі № 757/10616/16-к, управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сферах державної служби та власності Департаменту з розслідування та нагляду у кримінальних провадженнях у сферах державної служби та власності Генеральної прокуратури виконувався запит (доручення) Головного слідчого управління центрального апарату Слідчого комітету Республіки Білорусь про надання міжнародної правової допомоги у кримінальний справі № 3 стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 240, ст. 239, ч. 4 ст. 210 КК Республіки Білорусь.
Під час розслідування 02.11.2015 року слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління центрального апарату Слідчого комітету Республіки Білорусь за погодженням заступника начальника Головного слідчого управління центрального апарату Слідчого комітету Республіки Білорусь у заступника Генерального прокурора Республіки Білорусь, санкціоновано накладення арешту на майно ОСОБА_6 .
Крім того, 23.11.2015 слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління центрального апарату Слідчого комітету Республіки Білорусь за погодженням заступника начальника Головного слідчого управління центрального апарату Слідчого комітету Республіки Білорусь у заступника Генерального прокурора республіки Білорусь у заступника Генерального прокурора Республіки Білорусь санкціоновано постанову про отримання відомостей, охоронюваних законом, та накладення арешту на майно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
У п. 27 міжнародно-правового доручення (запиту) ставиться питання про накладення арешту на майно ОСОБА_6 відповідно до вищевказаної постанови слідчого про накладення арешту на майно.
В обґрунтування заявленого клопотання про скасування арешту заявник посилається на те, що застосовний судом захід забезпечення кримінального провадження виходить за межі об`єму правової допомоги, визначеного ст. 6 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах.
Разом з тим, дане посилання заявника є хибним, оскільки, визначений ст. 6 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах обсяг правової допомоги не є вичерпним та передбачає надання Договірними Сторонами один одному правової допомоги шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони.
При цьому, положеннями ст. 8 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах визначено, що при виконанні доручення про надання правової допомоги запитувана установа застосовує законодавство своєї країни.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Порядок скасування арешту майна визначений статтею 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
При цьому, згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України встановлено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи те, що доводи клопотання не містять належного обґрунтування, яке б надало слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на належне ОСОБА_6 майно на теперішній час відпала, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для скасування арешту, а тому, клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174, 309 КПК України,
У Х В А Л И В :
клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1