печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Республіким Таджикістан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого в ОВС слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва радником юстиції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Республіким Таджикістан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засідання прокурор внесене клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Як вбачається з матеріалів клопотання слідчим відділом ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 від 06.03.2017, за підозрою громадянина України ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом обману, тобто вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Слідчий клопотання обґрунтовує тим, що у невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_7 та невстановлених осіб виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом обману.

На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_7 залучив до своєї злочинної діяльності ОСОБА_5 та запропонував йому за грошову винагороду оформити на нього на підставі документів, які містять неправдиві відомості, право власності, на житлове приміщення, за неіснуючою адресою: АДРЕСА_2 . Після чого, ОСОБА_5 повинен був, виконуючи роль власника цього приміщення під його заставу укласти договір позики грошових коштів та таким чином забезпечити можливість учасникам вчинення злочину протиправно заволодіти ними.

У свою чергу ОСОБА_5 погодився на таку пропозицію та в подальшому, на виконання спільного злочинного задуму, перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса у м. Вишгород, підписав передані йому ОСОБА_7 документи щодо набуття права власності на житлове приміщення за неіснуючою адресою: АДРЕСА_2 .

Після цього, 13.05.2017, перебуваючи у приміщенні за адресою:

АДРЕСА_3 , у присутності ОСОБА_8 , приватного нотаріуса ОСОБА_9 , помічника нотаріуса ОСОБА_10 , позикодавця ОСОБА_11 , з метою доведення спільного злочинного умислу до кінця, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_5 , виконуючи роль власника приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , надав нотаріусу підроблені правовстановлюючі документи на це приміщення та підписав зі своєї сторони договори позики та іпотеки від 13.05.2017, відповідно до яких ОСОБА_11 передав, а ОСОБА_5 прийняв у власність грошові кошти у сумі 2 429 375 гривень, що є еквівалентом суми 84500 євро.

Тоді ж на виконання вказаних договорів, під час передачі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 грошових коштів у сумі 65000 євро, співробітниками СБ України було припинено їх протиправну діяльність.

14 травня 2017 року громадянину України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає, що зібрані на даному етапі досудового розслідування докази свідчать про обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання, просили обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки підозрюваний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та зобов`язується за кожною вимогою з`являтися до слідчого.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 від 06.03.2017, за підозрою громадянина України ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом обману тобто вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

14 травня 2017 року громадянину України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки в порядку та на підставах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

-
Матеріалами доданими до клопотання доводиться наявність достатніх підстав вважати, що існують наступні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, ухилятися від органів слідства та суду, впливати на свідків та потерпілих, враховуючи те, що досудовим розслідуванням триває встановлення осіб, яким може бути відомо про факт вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення та вчинити або ж продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, тобто вказане свідчить про наявність ризиків перешкоджання ОСОБА_5 встановленню істини та своєчасному прийняттю процесуальних рішень у провадженні.

Ризик перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування (рішення ЄСПЛ у справі Яжинський проти Польщі (Jarzynski v. Poland § 43)) та з огляду на те, що на даний час органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб причетних до вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_5 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних в наданих суду матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, разом варто зазначити, що доказів в обґрунтування розміру спричиненої шкоди сторін обвинувачення не надано.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 не допускає тримання його під вартою слідчому судді не надано, а тому слід вважати, що таких перешкод не має.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя у відповідності до ч. 1 ст. 178, ст. 183 КПК України враховує, що останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, а також особу підозрюваного ОСОБА_5 ; раніше не судимий, вік та стан його здоров`я, який не виключає можливості тримання останнього під вартою, та приходить до висновку, що докази та обставини на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого; перешкоджати встановленню істини та своєчасному прийняттю процесуальних рішень провадженні, а для запобігання ризиків, які зазначенні у клопотанні та наведенні у судовому засіданні вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів, на застосуванні яких наполягала сторона захисту, відтак клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків,передбачених цим Кодексом.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року розмір застави повинен бути належною гарантією того, що заявник вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу, при визначенні розміру застави виправданим є врахування серйозності обставин справи.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді

тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір

застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

З огляду на викладене, достатнім розміром застави для запобігання доведеним ризикам з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, його майновий стан, відповідно до вимог ч.5 ст. 182 КПК України достатнім розміром застави для запобігання доведеним ризикам буде 134400 грн., який зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, враховуючи при цьому, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження розміру спричиненої шкоди.

Керуючись ст.. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.07.2017 року до 14.51 год.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, визначених КПК України.

Визначити заставу у сумі 134400 грн., що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва:

р/р 2089

Отримувач: ТУДСАУ в м. Києві

МФО 820172

Банк: Державна казначейська служба України м.Київ

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
-здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі установи виконання покарань.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Визначити строк дії ухвали до 12.07.2017 року до 14.51 год.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 18.05.2017 року о 13.55 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1