Справа № 352/657/17
Провадження № 11-кп/779/355/2017
Категорія ч.2 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою (далі АС) обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Тисменицького районного суду від 07 червня 2017 року по кримінальному провадженні про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), предбаченого ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Івано-Франківська, без постійного місця проживання та реєстрації, росіянин, непрацюючий, неодруений із середньою спеціальною освітою, не військовозобо`язаний, раніше неодноразово судимий, громадянин України,-

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст. 185 КК на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_9 залишено без змін - тримання під вартою, а строк відбуття покарання постановлено обчислювати з 12 год. 00 хв. 04.04.2017 року, зарахувавши при цьому термін його попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, виходячи з розрахунку, у відповідності до вимог ст. 72 ч. 5 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_9 засуджений за те, що він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна.

Так, ОСОБА_9 маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за скоєння корисливих злочинів, 31 липня 2015 року приблизно о 10 год. проходячи повз відділення поштового зв`язку № 1, що по вул. К.Левицького, 6 у м. Тисмениця, Івано-Франківської області, побачив кілька велосипедів, які були приперті до будівлі пошти, після чого у нього виник умисел на вчинення крадіжки одного із них.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_9 , пересвідчившись, що за його неправомірними діями ніхто не спостерігає, підійшов до Тисменицького відділення поштового зв`язку № 1 та таємно викрав у потерпілої ОСОБА_10 жіночий велосипед марки «Дорожник НТЛ-001Д», червоного кольору, вартістю 1150 грн. після чого залишив місце скоєння злочину, отримавши можливість розпоряджатися викраденим на власний розсуд.

Не погодившись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав АС, із змісту якої вбачається, що він покликаються на суворість призначеного йому покарання.

Просить вирок з цих підстав змінити, та призначити йому покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Із змісту АС не вбачається, що ОСОБА_9 бажає брати участь в засіданні апеляційного суду. Таких заяв поштовим зв`язком від нього не надходило.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , яка підтримали подану АС, просить вирок суду змінити та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання; пояснення прокурора ОСОБА_7 , яка заперечила доводи АС захисника, вирок суду вважає законним і обґрунтованим, і просить залишити його без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції при призначенні покарання в повній мірі дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема заяви ОСОБА_9 від 30.05.2017 року, він, в порядку ч.3 ст.349 КПК, правильно зрозумів зміст обставин справи, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому слідстві, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили. Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ч.3 ст.349 КПК, а тому фактичні обставини справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються, апеляційним судом не перевірялися.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні ним зазначеного у вироку кримінального правопорушення (злочину) та кваліфікація його неправомірних дій за ч.2 ст. 185 КК, відповідають встановленим судом фактичним обставинам, і це в АС не оспорюється

У відповідності до положень ст.65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покликання обвинуваченого ОСОБА_9 у своїй АС на суворість призначеного покарання, є необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК, правильно врахував тяжкість інкримінованого йому злочину, який у відповідності до положень ст.12 цього ж Кодексу, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання та дані про його особу, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Суд першої інстанції вірно встановив дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема, його стан здоров`я, прохання потерпілої суворо не карати а також те, що обвинувачений не працюючи, веде паразитичний спосіб життя, немає постійного місця проживання та реєстрації, раніше неоноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, проте на шлях виправлення не став, на обліках в Івано-Франківському ОНД та ОПНЛ не перебуває.

Обставин, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, судом першої інстанції та апеляційною інстанцією не встановлено. .

До обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання, суд першої інстанції правильно відніс те, що він визнав свою вину у скоєному злочині, щиро розкаявся та відшкодував завдану шкоду потерпілій.

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням вищенаведених обставин, а також даних про особу ОСОБА_9 , що в сукупності, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд першої інстанції призначив йому мінімальний строк покарання, який визначений санкцією ч.2 ст. 185 КК, і таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Тому, підстав для застосування до ОСОБА_9 , ще більш м`якого покарання, апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, покликання обвинуваченого в АС на суворість призначеного покарання, є безпідставними. Вирок щодо ОСОБА_9 колегія суддів визнає законним і обґрунтованим. Підстав для його зміни шляхом призначення більш м`якого покарання, про що прос апелянти у своїй АС, відсутні.

За таких обставин, АС обвинуваченого ОСОБА_9 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2017 року щодо нього без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а обвинуваченим у цей же строк з часу отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_4