Справа № 183/3181/16
№ 1-кп/183/120/17
В И Р О К
іменем України
17 лютого 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000690, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
07 квітня 2014 року наказом № 76 (по стройовій частині) командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду старшого механіка-водія евакуаційного взводу ремонтної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9,11,16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

22 липня 2014 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , самовільно залишив військову частину, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, не приймаючи мір для повернення до військової частини.

01 березня 2015 року солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та заявив про себе, а 24 березня 2015 року виключений зі списків особового складу частини.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України визнав, обставини вчинення ним кримінального правопорушення не оспорювалися, надав показання про те, що 07.04.2014 року дійсно був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , у відповідності до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію». Протягом проходження військової служби за своїм станом здоров`я не міг виконувати належним чином свої обов`язки, про що неодноразово повідомляв командира військової частини. 22 липня 2014 року він дійсно самовільно залишив розташування військової частини, не отримавши дозволу командира військової частини, свої службові обов`язки не виконував, постійно знаходився за місцем свого проживання в м.Перещепине, де проживають його батьки, які потребували його допомоги. 01 березня 2015 року він повернувся д розташування частини, продовжив виконувати військову службу. У скоєному обвинувачений кається.

Суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явлено обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді, вважає вину обвинуваченого встановленою, доведеною і підтвердженою доказами обвинувачення, які суд безпосередньо дослідив та сприймав під час судового розгляду, а саме:

-акт службового розслідування, затверджений наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 23.11.2014 року, у відповідності до якого в період з 22.07.2014 року солдат ОСОБА_5 був відсутнім у військовій частині;.

-також зі сторони обвинувачення були досліджені матеріали, що підтверджують статус військовослужбовця, а саме наказ командира військової частини про зарахування солдата ОСОБА_5 до списків особового складу частини копія військового квитка на імя обвинуваченого, копія наказу про виключення солдата ОСОБА_5 зі списків особового складу частини з 24 березня 2015 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, у відповідності до ст.65 КК України враховує, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не був судимим, посередньо характеризується за місцем служби, однак позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, визнаються щире каяття та з`явлення із зізнанням.

У відповідності до ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, позбавлення волі обвинуваченого на певний термін буде достатнім для його виправлення, і не потребує покарання в межах найбільшої санкції ч.3 ст. 407 КК України.

Між тим, з урахуванням характеру скоєного злочину та його наслідків, з урахуванням обставин, при яких сталося самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, з урахуванням особи винного, його ставлення до скоєного та реального усвідомлення про наслідки скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов до переконання, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання у виді позбавленні волі, ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст. 75 КК України, може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Копію вироку вручити обвинуваченому негайно.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1