Справа № 495/5194/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю: адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області в режимі відеоконференції скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_4 на рішення прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області в порядку ст.ст. 303-307 КПК України,

В С Т А Н О В И В :
12.07.2017 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_4 (далі по тексту скаржник) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою на рішення прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області в порядку ст.ст. 303-307 КПК України.

Так, скаржник просить суд:

- поновити адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_4 строк на оскарження постанови прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області старшого радника юстиції ОСОБА_5 від 23.06.2017 року;

- постанову прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області старшого радника юстиції ОСОБА_5 , від 23.06.2017 року про задоволення клопотання - скасувати.
- зобов`язати прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області старшого радника юстиції ОСОБА_5 , повідомити представнику потерпілої ОСОБА_4 , - адвокату ОСОБА_3 , службових та посадових осіб сторони обвинувачення (старший слідчий Саратського ВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , тощо), на яких покладено виконання Ухвали слідчого судді Саратського районного суду Одеської області (справа № 513/1344/15-к, провадження № 1-кс/513/90/17) постановлену 08.06.2017 року.
За твердженням скаржника, 23.06.2017року прокурор Білгород Дністровської місцевої прокуратури Одеської області старший радник юстиції ОСОБА_5 , розглянувши матеріали досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 31.08.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, виніс постанову про задоволення клопотання.
Скаржник вважає вказане рішення прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області старшого радника юстиції ОСОБА_5 від 23.06.2017 року незаконним та необґрунтованим.
Так, 08.06.2017 року слідчий суддя Саратського районного суду Одеської області ОСОБА_8 , за участю прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах потерпілої ОСОБА_4 , про встановлення розумного процесуального строку проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000462 від 31.08.2014 року, постановив Ухвалу по справі № 513/1344/15-к (провадження № 1-кс/513/90/17), якою задовольнив вказане клопотання та встановив стороні обвинувачення строк тривалістю 2 місяці для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000462 від 31.08.2014 року, шляхом здійснення однієї з дій, встановлених ч. 2 ст. 283 КПК України.
05.07.2017 року, адвокатом ОСОБА_3 було отримано відповідь на клопотання - постанову від 23.06.2017 року про нібито задоволення клопотання, яку було направлено прокурором на адресу скаржника поштою простим листом.
Свою постанову прокурор мотивував наступним:«21.06.2017 року до Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області надійшло клопотання від 16.06.2017 року від представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 , в якому останній просить повідомити йому про виконання ухвали слідчого судді Саратського районного суду Одеської області від 08.06.2017 року по справі № 513/1344/15-к. Враховуючи те, що 08.06.2017 року ухвалою слідчого судді Саратського районного суду Одеської області було встановлено стороні обвинувачення строк тривалістю 2 (два) місяці для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000462 від 31.08.2014 року шляхом здійснення однієї із дій, встановлених ч. 2 ст. 283 КПК України, клопотання представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 , слід задовольнити».
В резолютивній частині постанови прокурор ОСОБА_5 , вказав:
1) Клопотання від 16.06.2017 року від представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 - задовольнити.
2) Повідомити представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 , про виконання ухвали слідчого судді Саратського районного суду Одеської області від 08.06.2017 року по справі № 513/1344/15-к та прийняття стороною обвинувачення однієї із дій, встановлених ч. 2 ст. 283 КПК України, до 08.08.2017 року.
3) Копію постанови вручити особі, яка заявила клопотання та роз`яснити, що дане рішення може бути оскаржене слідчому судді відповідно до ст.ст. 303, 304 КПК України протягом 10 днів з дня отримання копії цієї постанови.
Проте, як було вказано вище, звертаючись з клопотанням, представник потерпілої просив здійснити іншу процесуальну дію, а саме: повідомити йому службових та посадових осіб сторони обвинувачення (старший слідчий Саратського ВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , тощо), на яких покладено виконання Ухвали слідчого судді Саратського районного суду Одеської області (справа № 513/1344/15-к, провадження № 1-кс/513/90/17) постановлену 08.06.2017 року.
Відповідно до ч.3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Згідно ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Аналізуючи вказані норми КПК України, випливає, що за результатом розгляду саме клопотання, поданого в порядку ст. 220 КПК України, прокурор виносить постанову лише у випадку повної або часткової відмови в задоволенні клопотання.
Винесення прокурором постанови про задоволення клопотання не узгоджується з положеннями ст.ст. 110, 220 КПК України.
Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови, остання є не вмотивованою, адже винісши постанову про нібито задоволення клопотання представника потерпілої, прокурор фактично відмовив у його задоволенні.Прокурором не було повідомлено ні про те, про що конкретно просив представник потерпілої у клопотанні, ні про те, про що вказано в постанові самим прокурором.
Прокурор ОСОБА_5 фактично допустив бездіяльність, чим порушив право потерпілої ОСОБА_4 та її представника на інформацію, необхідну для реалізації своїх прав, свобод та законних інтересів у кримінальному провадженні № 0000462.
Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ст. 9 КПК України).
Стаття 32 Конституції України регламентує, що кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.
Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Право на інформацію забезпечується, зокрема: обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення; обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про інформацію»).
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
З огляду на вказане, скаржник вважає рішення прокурора ОСОБА_5 , від 23.06.0217 року є незаконним, необґрунтованим та підлягає оскарженню і скасуванню, в порядку ст. 303 та 307 КПК України.
У судовому засіданні скаржник адвокат ОСОБА_3 , який брав участь у судовому розгляді в режимі відеоконференції,у повному обсязі підтримав скаргу та просив суд її задовольнити.

У судове засідання прокурор не з`явився, хоча був повідомлений належним чином. Згідно із ст.306 ч.3 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, або його захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії або бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого або прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Частиною 1 статті 9 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню в тому числі винуватість обвинуваченого. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення в тому числі й слідчих (розшукових) дій (стаття 93 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Згідно ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Аналізуючи вказані норми КПК України, випливає, що за результатом розгляду саме клопотання, поданого в порядку ст. 220 КПК України, прокурор виносить постанову лише у випадку повної або часткової відмови в задоволенні клопотання.
Згідно вимогам ст.ст. 2,7-11 КПК України, завдання кримінального провадження є захист особи, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а також, що загальними засадами кримінального провадження є засади верховенства права та законності, повага до людської гідності.

Відповідно до ст.ст. 303-304 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 КПК України про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, рішення слідчого, прокурора про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником, рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, слідчий суддя за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може: скасувати рішення слідчого чи прокурора, зобов`язати припинити дію, зобов`язати вчинити певну дію, відмовити у задоволенні скарги.

Статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень праві свобод, гарантованих конвенцією.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124 Конституції України).

Згідно пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «ід 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» з урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124 Конституції), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги-лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку. Статтею 55 Конституції кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а тому суд не повинен відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених законом, який це право обмежує.

Згідно статті 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

Основним завданням слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод, які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Крім того, скаржник просить суд поновити строк на оскарження постанови прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області старшого радника юстиції ОСОБА_5 від 23.06.2017 року мотивуючи це тим, що копія постанови прокурора була отримана лише 05.07.2017 року, тому строк для її оскарження є пропущеним з поважних причин, та згідно вказаної вище норми ч.1 ст. 304 КПК України, фактично не є пропущеним.
Згідно ч.5 ст.115 КПК України при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.
Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст.116 КПК України строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у медичному чи психіатричному стаціонарі, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
При обчисленні строку днями спірок закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку (ч.3 ст.115 КПК України).
Згідно ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_4 на рішення прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області в порядку ст.ст. 303-307 КПК України, підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2, 8, 24, 28, 220, 303-307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
Поновити адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_4 строк на оскарження постанови прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області старшого радника юстиції ОСОБА_5 від 23.06.2017 року.

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_4 на рішення прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області в порядку ст.ст. 303-307 КПК України задовольнити частково.

Постанову прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області старшого радника юстиції ОСОБА_5 від 23.06.2017 року скасувати.

Зобов`язати прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області старшого радника юстиції ОСОБА_5 , у відповідності до ч.1 ст.220 КПК України, розглянути надіслане адвокатом ОСОБА_3 клопотання від 16.06.2017 року, про що негайно повідомити заявника шляхом надання відповіді у разі задоволення клопотання або винесення відповідної постанови у разі повної або часткової відмови в задоволенні такого клопотання.

В задоволенні решти вимог скарги адвоката ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Повний текст ухвали оголошено 18.07.2017 року о 08:30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1