Справа № 183/865/17
№ 1-кп/183/482/17
В И Р О К
іменем України
07 липня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000130 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Писарівка Лисянського району Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, солдата військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, -
в с т а н о в и в:
Наказом від 28 жовтня 2013 року № 240 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, яка дислокується у АДРЕСА_3 , тапризначено на посаду гранатометника 1-го механізованого відділення 2-го механізованого взводу 7-ї механізованої роти 3-го механізованого батальйону. Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Так, 08 грудня 2014 року солдат ОСОБА_4 , будучи придатним для проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від військової служби, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АДРЕСА_3 , час проводив на власний розсуд та продовжував ухилятися від військової служби до 15 лютого 2017 року до дня добровільного прибуття до військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України.

Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 408 КК України - як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює. Давати показання відмовився, однак пояснив, що в грудні 2014 року самовільно залишив військову частину через страх. У скоєному щиро кається, але проходити військову службу не бажає.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували. Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем проходження військової служби характеризується негативно, раніше не судимий, на обліку у лікарів не перебуває. Суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Тому, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 1 ст. 408 КК України, оскільки підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не вбачає. Однак, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, та його ставлення до вчиненого, а також усі обставини у справі, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства у виді позбавлення волі, і згідно зі ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, і буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору негайно після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1