Справа № 738/591/17
№ провадження 1-кс/738/188/2017
УХВАЛА

26 квітня 2017 року місто Мена Чернігівської області
Слідчий суддя Менського районного суду Чернігівської області

ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
заявника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з ДУ «Менська виправна колонія № 91» клопотання ОСОБА_4 про негайне звільнення з під варти,

В С Т А H О В И В:
У квітні 2017 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про визначення правомірності його подальшого перебування в ДУ «Менська виправна колонія № 91». Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 засуджений вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 05.07.2016 року до 10 років позбавлення волі. До вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід заставу. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07 вересня 2016 року вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 липня 2016 змінено та зменшено основне покарання до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади в правоохоронних органах та посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на 3 роки, з конфіскацією усього майна, яке є його власністю. Згідно вказаної ухвали було видано розпорядження про набрання вироком законної сили, на підставі чого затримано ОСОБА_4 та направлено для відбування покарання до Менської ВК № 91. 14.03.2017 року Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справ ухвала Апеляційного суду Запорізької області скасована. Таким чином, вирок Михайлівського районного суду Запорізької області не набрав законної сили, а тому заявник вважає, що утримання його в місцях позбавлення волі є безпідставним, в зв`язку з цим звернувся до суду з клопотанням про визначення правомірності утримання його у ДУ «Менська виправна колонія № 91».
В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 уточнив подане ним клопотання та просив суд винести ухвалу про негайне звільнення його з під варти.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку про відсутність доказів щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, проти задоволення клопотання засудженого не заперечував.
Заслухавши пояснення учасників по справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Як встановлено в судовому засіданні вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 липня 2016 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308 КК України до 10 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати атестовані посади в правоохоронних органах та посади пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на три роки з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07 вересня 2016 року вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 липня 2016 року змінено та зменшено основне покарання за ч. 2 ст. 308 КК України до 5 років, за ч. 2 ст. 307 КК України до 7 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади в правоохоронних органах та посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на 3 роки, з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14 березня 2017 року ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 07 вересня 2016 року щодо ОСОБА_4 скасовано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Крім цього, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2015 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та встановлено розмір застави у межах 78 мінімальних заробітних плат, що становить 95004 грн.
Як слідує з ухвали Михайлівського районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2016 року внесена ОСОБА_5 відповідно до квитанції № 0..1 від 30 березня 2015 року застава в розмірі 95004,00 грн. повернута заставодавцю ОСОБА_5 .
Будь які інші докази в матеріалах справи відсутні.
Судом враховано, що ОСОБА_4 перебуваючи під вартою, позбавлений можливості самостійно збирати та надавати суду докази на підтвердження доводів викладених у його клопотанні, проте, приймаючи участь в судовому засіданні, він не заявляв суду жодного клопотання про витребування таких доказів.
Враховуючи, що згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14 березня 2017 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 повернуто до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, тому відповідно до вимог ст.ст. 537, 539 КПК України, питання про місце перебування ОСОБА_4 , у зв`язку з здійсненням судового розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням, вирішується судом, який його здійснює.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 застава була застосована не як самостійний запобіжний захід, а визначена в ухвалі слідчого судді щодо особи, відносно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, закінчення строку дії вказаної ухвали та наявність ухвали суду про повернення заставодавцю сплаченої суми застави. Судом враховано, що ОСОБА_4 затриманий на підставі вироку Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 липня 2016 року, який на даний час не скасований, та наявне розпорядження про виконання вироку від 14 вересня 2016 року, слідчим суддею не встановлено законних підстав для задоволення поданого клопотання.
На пiдставi викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 202, 206 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про негайне звільнення з під варти відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 5 діб з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1