печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 30.05.2016 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000976,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на постанову слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 30.05.2016 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000976.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000976, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2016 за фактом перевищення службових повноважень службовими особами Генеральної прокуратури України за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

25.05.2016 ОСОБА_3 звернувся до Генеральної прокуратури України з заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000976.

Разом з тим, постановою слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 30.05.2016 відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000976.

Посилаючись на те, що дана постанова є незаконною та необґрунтованою, положення ст.ст. 3, 55, 110, 303, 304, 306, 307 КПК України, просить скасувати постанову слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 30.05.2016 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000976; зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000976 та вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

В судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив задовольнити.

Слідчий в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, письмових заперечень на скаргу не направив.

Згідно ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України ( ч.1 ст. 26 КПК України).

З огляду на конституційні принципи змагальності сторін та диспозитивності, а також враховуючи, що ст.ст. 305, 306 КПК України визначений скорочений строк розгляду скарги такого роду, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог скарги за відсутності в судовому засіданні представника органу досудового розслідування на підставі долучених до скарги матеріалів.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000976, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2016 за фактом перевищення службових повноважень службовими особами Генеральної прокуратури України за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

25.05.2016 ОСОБА_3 звернувся до Генеральної прокуратури України з заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000976.

Постановою слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 30.05.2016 відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000976.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З огляду на положення КПК України слід дійти висновку про те, що органом досудового розслідування повинно бути вирішено питання щодо участі заявника у кримінальному провадженні після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, оскільки на це вказує ч. 5 ст.55 КПК України.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, підставою для відмови у визнанні потерпілим стало те, що відсутні достатні та очевидні підстави вважати, що ОСОБА_3 завдано шкоду.

Разом з тим, такий висновок слідчого є передчасним.

Диспозиція ч. 1 ст. 365 КК України визначає, що суспільно-небезпечним діянням є перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

З огляду на зазначене слідчий передчасно прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання особи потерпілим, не з`ясував обставини за яких заявник звернувся до слідчого.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет відповідності вимогам ст. 110 КПК України слід вказати наступне.

У відповідності до п.2 ч.5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Всупереч даній нормі, оскаржувана постанова не в повній мірі відповідає вимогам вказаної норми, оскільки не містить обґрунтування мотивів прийнятого рішення з посиланням на норми КПК України.

За викладених обставин скарга підлягає задоволенню в частині, що стосується скасування постанови слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 30.05.2016 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000976.

Разом з тим, з огляду на скасування оскаржуваної постанови слідчого, решта вимог скарги до винесення мотивованого рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_3 про визнання потерпілим, є передчасною.

Таким чином, скарга підлягає частковому задоволенню

Керуючись ст.ст. 2, 55, 60, 110, 303,306,307,309 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 30.05.2016 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000976, - задовольнити частково.

Постанову слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 30.05.2016 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000976, скасувати.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає безумовному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1