У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" квітня 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015659 від 12.11.2016 року, про арешт майна,
в с т а н о в и в:

Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві звернувся до суду із клопотання, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015659 від 12.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, про арешт майна, а саме: транспортного засобу марки TOYOTA. модель - LAND CRUISER, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , з д.н.з НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його відчуження.

З тексту клопотання вбачається, що 19.01.2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та громадянином України ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № R9B. За умовами кредитного договору Банком позичальнику було надано грошові кошти у розмірі 517 600,00 гривень з кінцевим терміном повернення кредиту до 19.01.2019 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором позичальником було укладено Договір застави № R9B від 19.01.2012 року, відповідно до якого в заставу Банку передано : транспортний засіб марки TOYOTA. модель - LAND CRUISER, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , що зареєстрований ВРЕР- УДАІ N2 13 в м. Києві 19.01.2012 року та належить на праві власності позичальнику (заставодавцю). Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стала заява представника ПАТ «ВТБ Банк» про те, що ОСОБА_5 здійснив незаконне відчуження заставного майна, а саме автомобіля ТOYOTA LAND CRUISER 200, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 на користь третіх осіб.
Крім того, у клопотанні слідчого зазначено, що існують обставини, які підтверджують, що не застування арешту майна на транспортний засіб марки TOYOTA. модель - LAND CRUISER, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , може призвести до приховування, або подальшого відчуження майна на користь третіх осіб. Разом з тим, відповідно до інформаційної довідки Головного сервісного центу МВС України на даний час право власності на транспортний засіб марки TOYOTA. модель LAND CRUISER, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , з д.н.з НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Відповідно до ст. 172 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, про необхідність розгляду клопотання без повідомлення власників майна, оскільки є необхідність забезпечення арешту майна, так як існують ризики відчуження майна до прийняття судом рішення.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, -
у х в а л и в:
Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме:
-Транспортний засіб марки TOYOTA, модель - LAND CRUISER, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , з д.н.з НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його відчуження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.
Слідчий суддя