Справа № 640/6381/17
н/п 1-кс/640/6329/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" серпня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю заявника - адвоката ОСОБА_3 ,
01.08.2017 року до Київського районного суду м. Харкова звернувся зі скаргою адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , в якій просить:
скасувати постанову старшого слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 31.07.2017 р. про відмову в задоволенні клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_6 ;
зобов`язати старшого слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 провести допит зазначеного свідка за участю сторони захисту.
На обґрунтування скарги заявник зазначає, що у відповідності до матеріалів досудового розслідування єдиним свідком у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_6 . 28.07.2017 року він звернувся слідчого ОСОБА_5 із клопотанням про проведення повторного допиту свідка ОСОБА_6 за участю сторони захисту із можливістю задавати запитання свідку. Викладені у клопотання вимоги він обґрунтував передбаченим ч. 6 ст. 223 КПК України правом бути присутнім при проведенні слідчої дії за клопотанням сторони кримінального провадження, а також правом ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження, заперечення щодо порядку проведення слідчої (розшукової) дії, які заносяться до протоколу. Постановою слідчого від 31.07.2017 року відмовлено у його задоволенні.
Вважає таку відмову незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує засади кримінального провадження.
В судовому засіданні заявник повністю підтримав доводи скарги, просив її задовольнити.
Слідчий Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд скарги у його відсутність, проти задоволення скарги заперечує.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлений належним чином. Неявка слідчого, прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги.
Слідчий суддя, вислухавши доводи скаржника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, приходить до наступного.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 303, 304 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Згідно до ч. 2 ст. 220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
13.07.2017 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368-3 КК України.
28.07.2017 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до старшого слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області, старшого лейтенанта поліції, ОСОБА_5 із клопотанням про проведення повторного допиту свідка ОСОБА_6 за участю сторони захисту із можливістю задавати запитання свідку (копія додана).
Викладені у клопотання вимоги адвокат ОСОБА_3 обґрунтував передбаченим ч. 6 ст. 223 КПК України правом бути присутнім при проведенні слідчої дії за клопотанням сторони кримінального провадження, а також правом ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження, заперечення щодо порядку проведення слідчої (розшукової) дії, які заносяться до протоколу.
Постановою слідчого від 31.07.2017 року в задоволенні клопотання було відмовлено.
Своє рішення про відмову старший слідчий ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що в ході досудового розслідування ОСОБА_6 був допитаний двічі.
Крім того, слідчий в постанові повідомив, що виявлення ознак провокації підкупу та підбурювання до отримання неправомірної вигоди не є предметом дослідження вищезазначеного кримінального провадження та на даний час у органу досудового розслідування відсутні підстави вважати, що відносно підозрюваних мала місце провокація підкупу, і що захисник має право звернутися з вказаною заявою до відповідних правоохоронних органів.
Слідчим суддею встановлено, що два рази допити були проведені без участі сторони захисту і до моменту повідомлення про підозру ОСОБА_4 .
Заявник стверджую, що останній дає частково неправдиві показання та спотворює дійсні дані з метою незаконного притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , тому виникає потреба у допиті вказаного свідка на предмет виявлення ознак провокації підкупу з боку оперативних працівників за співучасті з вказаним заявником.
Відповідно до п. 55, 56 рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви», підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений (див. зазначене рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», п. 38;); постановляючи зазначене рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» (п. 38), Суд дійшов висновку, що працівники поліції не обмежилися «пасивним розслідуванням протиправної діяльності п. Тейксейра де Кастро, а вплинули на нього, підбуривши до вчинення злочину». Він установив, що їхні дії вийшли за межі функцій негласних агентів, оскільки вони спровокували злочин і не було підстав вважати, що його було б вчинено без їхнього втручання (п. 39).
Таким чином, із рішення Європейського суду з прав людини у справі Раманаускас проти Литви» (про отримання неправомірної вигоди прокурором) видно, що для виявлення наявності провокації з боку хабародавця не потрібно реєструвати нову заяву про кримінальне правопорушення за ст. 370 КК України, як про це помилково стверджує слідчий, а достатньо заявити про це у даному кримінально провадженні і обов`язком слідчого (прокурора) відповідно до ст. 22 КПК є перевірка вказаних обставин.
Слідчим судом зі пояснень заявника встановлено, що саме з метою перевірки вказаних обставин сторона захисту клопоче про допит заявника по даному провадженні за її участі.
Відповідно до ст. 96 КПК України, сторони кримінального провадження мають право ставити свідку запитання щодо його можливості сприймати факти, про які він дає показання, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідка.
Згідно зі ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право:
- збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази;
- брати участь у проведенні процесуальних дій;
- під час проведення процесуальних дій ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій, які заносяться до протоколу;
- застосовувати з додержанням вимог цього Кодексу технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд мають право заборонити застосовування технічних засобів при проведенні окремої процесуальної дії чи на певній стадії кримінального провадження з метою нерозголошення відомостей, які містять таємницю, що охороняється законом, чи стосуються інтимного життя особи, про що виноситься (постановляється) вмотивована постанова (ухвала);
- заявляти клопотання про проведення процесуальних дій, про забезпечення безпеки щодо себе, членів своєї сім`ї, близьких родичів, майна, житла тощо;
- оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом;
Статтею 45 КПК України встановлено, що захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).
Положеннями ст. 47 КПК України передбачено, що захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до статті 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Згідно з ч. 6 ст. 223 КПК України слідча (розшукова) дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проводиться за участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника чи представника, крім випадків, коли через специфіку слідчої (розшукової) дії це неможливо або така особа письмово відмовилася від участі в ній.
Під час проведення такої слідчої (розшукової) дії присутні особи, що її ініціювали, мають право ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження та заперечення щодо порядку проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, які заносяться до протоколу.
Однак, у задоволенні вказаного клопотання слідчим, на думку слідчого судді було безпідставно відмовлено.Слідчий суддя вважає, що відмова у проведенні допиту вищевказаної особи є необґрунтованою.
На підставі викладеного, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову слідчого незаконною та такою, що порушує право підозрюваного та захисту на участь у досудовому розслідуванні.
З урахуванням викладеного, Постанова слідчого від 31.07.2017 р. про відмову в задоволенні клопотання захисника підлягає скасуванню з покладанням на органу досудового розслідування розглянути зазначене клопотання відповідно до вимог ст. 220, 110 КПК України.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-304, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
Зобов`язати старшого слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 провести допит свідка ОСОБА_6 за участю сторони захисту.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1