ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/3824/14-к
Провадження № 1-кп/210/395/16

"19" грудня 2016 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
провівши підготовче судове засідання в м. Кривому Розі за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.05.2014 року за № 0001246 стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
сторони та інші учасники кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В :
До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за
Прокурор ОСОБА_5 вважає необхідним призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування, а також при складенні обвинувального акту, дотримані всі вимоги, передбаченні ст.ст. 32, 291 КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для запобігання ризиків, передбачених ст..177 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_6 підтримала думу прокурора.
Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , кожен окремо просили призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього додатки, вважає необхідним повернути обвинувальний акт прокурору з наступних підстав.
У відповідності до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно положень ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Так, відповідно до ст.. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Суд також вважає, що прокурором та слідчим, при складанні та затвердженні як обвинувального акту, так і додатків до нього, зокрема і реєстру, були допущені порушення вимог ст. 109 та 291 КПК України, виходячи з наступного.
З обвинувального акту вбачається, що при його складанні прокурором не було дотримано вимог ст.291 ч.2 п.5 КПК України, оскільки обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 не містить належним чином сформульованого обвинувачення. При цьому, в ньому зазначено лише про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 186 ч.2 КК України та в подальшому відображено сутність повідомлення про підозру, а саме фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що своїми умисними діями, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою группою осіб, проте відсутнє жодне посилання на обвинувачення.
Як встановлено судом, в обвинувальному акті від 27.06. року фактично викладена підозра про вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 186 ч.2 КК України. Такі відомості, відповідно до норм ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за цим процесуальним рішенням, мають статус підозрюваного, а не обвинуваченого.
Вказане порушення в подальшому є перешкодою для ухвалення будь-якого судового рішення, та може послугувати підставою для скасування вироку суду.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Крім того, вказівки в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст.. 186 ч.2 КК України є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст.17 КПК України, яка випливає зі ст.ст.62, 129 п.3 Конституції України, п.2 ст.11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, п.2 ст.14 Міжнародного акту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18 грудня 1966 року, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Всупереч вказаній нормі кримінального процесуального закону, обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не містить формулювання обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і від якого вони будуть захищатися в суді, тому обвинувальний акт слід доповнити формулюванням обвинувачення в обвинувальному акті. В даному обвинувальному акті міститься лише посилання на повідомлення про підозру, та викладені лише фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, та правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність. При цьому суд зауважує, що повідомлення про підозру, так само як і виклад фактичних обставин не може одночасно вважатись й формулюванням обвинувачення.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті від 27.06.2014 р. відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає, що вказані обставини перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Відповідно до вимог статті 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити серед іншого - номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення.
Однак судом встановлено, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України, у долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені усі процесуальні дії проведеної під час досудового розслідування.
Крім того, в ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.10.2016 року, якою скасовано вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01.03.2016 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по ст.. 186 ч.2 КК України зазначено, що однією з підстав скасування вказаного вироку суду є те, що обвинувачений ОСОБА_3 під час допиту 29 жовтня 2015 року зазначив, що під час досудового слідства просив слідчого призначити йому захисника та надати перекладача, оскільки він не розуміє українську мову, не вміє читати та писати, але слідчій сказав йому, що зараз адвоката немає, і що судом першої інстанції буде призначений йому адвокат за його клопотанням. Захисника йому призначили тільки через півтора місяці (29-30 хвилини звукозапису). Які саме документи він підписував під час досудового слідства та під час відкриття йому матеріалів кримінального провадження, він не знає, оскільки не зміг їх прочитати (41 хвилина звукозапису).

Такі обставини, на думку колегії суддів, вимагали від слідчого залучити до участі в досудовому слідстві для забезпечення та дотримання прав, свобод і законних інтересів обвинуваченого ОСОБА_3 захисника за призначенням та перекладача, не зважаючи на відсутність письмового клопотання обвинуваченого про це.

Таким чином, колегія суддів убачила у вищевикладеному порушення однієї з загальних засад кримінального провадження, передбаченої п.13 ч.1 ст.7 КПК України, а саме забезпечення права на захист та дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін, забезпеченості доведеності вини та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення.

Також ці вимоги містяться у ст.7 КПК України серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати.

За наслідками підготовчого судового засідання, суд приходить до висновку про те, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 109, 110, 111, 290, 291, 369-372, 376 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.05.2014 року за № 0001246 стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - повернути прокурору Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1