Справа № 306/662/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.07.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів :
ОСОБА_1 ( головуючої )
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , осіб, в інтересах яких подана скарга - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11с/777/273/17 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 12 травня 2017 року.
На обґрунтування прийнятого рішення, слідчий суддя зазначив, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята у відповідності з вимогами кримінального процесуального законодавства України та ґрунтується на всебічному і повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Окрім того, слідчий суддя констатував, що адвокат пропустив строк на подачу скарги, клопотання про його поновлення не заявляв, а тому відмовив у задоволенні скарги.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, а матеріали направити Тячівському місцевому прокурору для організації досудового розслідування. Захисник вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження з зазначених у ній мотивів є необґрунтованою та не законною, оскільки не було проведено повного та належного досудового розслідування, при цьому у постанові слідчий послався на ст. 25 КК України, а кримінальне провадження закрив з підстав, передбачених ст. 36 КК України. Апелянт заначає, що допитані у даному кримінальному провадженні свідки, насправді не були очевидцями подій, які мали місце 26.03.2017 , оскільки не бачили конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , так як вийшли на вулицю коли сутичка вже закінчилась. Вказує, що одразу після конфлікту, заявники повідомили слідчому про свідків, які були очевидцями конфлікту та які можуть підтвердити причину конфлікту, а також те, що гр. ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження внаслідок падіння, проте дані свідки чомусь взагалі не допитані слідчим. Щодо висновків слідчого судді про пропуск строку оскарження постанови слідчого, апелянт посилається на те, що дана постанова отримана потерпілим ОСОБА_7 26.04.2017, після чого в той же день була оскаржена. Судження суду, про те, що перебіг строку оскарження починається з моменту коли особі стало відомо про існування постанови, на думку захисника, є помилковим та таким, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 304 КПК України, яка передбачає, що постанова слідчого оскаржується протягом 10 днів з часу її отримання.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення адвоката ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги, виступи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду та постанову слідчого скасувати, а матеріали направити на досудове розслідування, пояснення прокурора із запереченнями проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
З матеріалів судового провадження убачається, що слідчий суддя, прийнявши до розгляду скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , подану в порядку ст. 303 КПК України на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, розгляд скарги по суті не проводив, викладені у скарзі доводи про необгрунтованість закриття кримінального провадження не перевіряв, однак вдався до судження, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження 27.11.2016 за ч.1 ст. 125 КК України щодо ОСОБА_9 за відсутності події злочину, є обгрунтованою.
Разом з тим, відмовляючи у задоволенні скарги, дійшов висновку, що строк звернення зі скаргою до суду пропущений, про його поновлення скаржники не заявляли, а тому із цих підстав відмовив у задоволенні скарги.
Згідно до положень ст. 307 КПК України за наслідками розгляду скарги, поданої в порядку ст. 303 КПК України, слідчий суддя приймає одне із рішень, визначених ч.2 цієї статті, зокрема, про 1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмовити у задоволенні скарги.
Як видно з ухвали слідчого судді, доводи, викладені у скарзі про незаконність закриття кримінального провадження, судом не перевірялися, тобто, скарга по суті не розглядалася, однак суд у резолютивній частині ухвали вказав на прийняття рішення за результатами розгляду скарги, як це визначено ч.2 ст. 307 КПК України.
Отже, мотивувальна частина ухвали не узгоджується з її резолютивною частиною.
Оскільки слідчий суддя допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам, розгляд скарги по суті не здійснив, а дійшовши висновку про порушення строку звернення до суду, прийняв рішення, яке суперечить п.3 ч.2 ст. 304 КПК України, тому оскаржувана ухвала як необгрунтована підлягає скасуванню на підставі ч.1 ст. 409, ст.411 КПК України з призначенням нового розгляду.
З наведених підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Під час нового розгляду слід врахувати положення п. 3 ч.1 ст. 303 КПК України щодо суб`єктів звернення до суду та ч.1 ст. 304 КПК України щодо строків подання скарги на рішення слідчого чи прокурора, які оформляються постановою.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 -задовольнити частково.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: