Справа № 163/2742/16-к
Провадження № 1-кп/163/20/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль кримінальне провадження № 0000456 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Городнє Любомльського району Волинської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, медичної сестри ТМО Любомльського і Шацького районів, одруженої, на утримані має неповнолітню дитину, раніше не судиму,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 13 вересня 2016 року близько 16 години 00 хв., знаходячись на проїзній частині дороги біля її власного господарства, за адресою АДРЕСА_1 , під час конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_6 , скинула останню з велосипеда на гравійне покриття дороги, після чого нанесла її два удари руками по обличчю, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді подряпин на лівій щоці, правого і лівого передпліччя, саден на верхній та нижній повіках лівого ока, садна лінійної форми в виличній ділянці зліва з переходом на ділянку лівої щоки, садна на мочці лівої мушлі з переходом на ділянку місця її прикріплення, синців лівого стегна, лівого колінного суглобу, садна лівої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 160 від 16.09.2016 року потерпілій ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді подряпин на лівій щоці, правого і лівого передпліччя, саден на верхній та нижній повіках лівого ока, садна лінійної форми в виличній ділянці зліва з переходом на ділянку лівої щоки, садна на мочці лівої мушлі з переходом на ділянку місця її прикріплення, синців лівого стегна, лівого колінного суглобу, садна лівої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України.

Доказами, на підтвердження встановлених судом обставин, є наступні.
Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, підтвердила обставини пред`явленої їй підозри та пояснила, що 13 вересня 2016 року в ранкову пору мала словесну перепалку з потерпілою, в подальшому близько 16 години разом з донькою виносила з домогосподарства сміття, де на проїзній частині дороги на велосипеді рухалась потерпіла з якою в неї повторно виник конфлікт, оскільки він мав місце при її дитині, вона не стрималась та завдала два удари по обличчю потерпілої. Даний конфлікт тривав приблизно 10-15 хвилин, після чого вони розійшлись по домівках. Цивільний позов заявлений ОСОБА_6 не визнала, зазначивши, що ніяких матеріальних збитків та моральної шкоди її не завдавала, останні належними доказами не підтверджені. У вчиненому щиро розкаялась, просила суворо її не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 , в своїх показаннях по іншому ніж обвинувачена вказала щодо моменту виникнення конфлікту, зазначивши, що близько 16год. 13 вересня 2016 року взявши велосипед мала намір їхати в магазин, однак виїхавши на проїзну частину дороги проїзжаючи повз ОСОБА_4 , остання накинулась на неї зваливши її з велосипеда, після чого нанесла два удари рукою в обличчя, при цьому використовуючи ніж, яким завдала їй ушкодження в частині зап`ястя рук. Разом з тим зазначила, що під час бійки з ОСОБА_4 , було зірвано її золоту сережку, яку вона пізніше знайшла, проте та не підлягає ремонту, а також їй були завдані душевні страждання, що виразились в проблемах з тиском та поганим самопочуттям, в зв`язку з чим вона заявила цивільний позов. Щодо вирішення питання про призначення обвинуваченій покарання поклалася на розсуд суду.

Судом критично оцінюються показання потерпілої про те, що обвинувачена на неї накинулась, оскільки з її ж пояснень вбачається, що вона мала можливість уникнути зустрічі з ОСОБА_4 , тим паче що зранку в них був конфлікт, проте поїхала по невиправданій траєкторії, що на переконання суду сприяло виникненню даного інциденту та не спростовує показання обвинуваченої. При цьому суд звертає увагу, що такими показами обвинуваченої та потерпілої жодним чином не спростовуються фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 злочину, а лише зводяться до того хто ж був ініціатором даного конфлікту.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з допитом потерпілої, обвинуваченої та дослідженням її характеризуючих даних, висновком експерта №160, постанови про визнання речовими доказами. При цьому учасникам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 повністю доведена, та її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.
Призначаючи покарання відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає.

Обвинувачена ОСОБА_4 раніше не судима, у вчиненому розкаялась, має постійне місце проживання та роботи, де характеризується позитивно, одружена, на утриманні має неповнолітню дитину, окрім того, вчинене нею правопорушення відноситься до категорії невеликої тяжкості, тому суд призначає покарання в межах санкцій статті за якою вона притягується до кримінальної відповідальності, у виді штрафу.

На думку суду, обрана міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Щодо заявленого потерпілою ОСОБА_6 цивільного позову про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди, суд звертає увагу, що згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Потерпіла, як позивач, не довела належними та допустимими доказами, завданої шкоди її майну, сам факт пошкодження золотого виробу нічим крім її слів не підтверджується. Також жодним чином не підтверджується факт завдання їй моральної шкоди.
На підставі ст.128, 129 КПК України, ст.1166, 1167 ЦК України в задоволені цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди відмовити.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Судові витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст. ст. 128,129, 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. (шістсот вісімдесят) гривень.

В задоволені цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди - відмовити
Речові докази два кухонні ножі, що знаходяться в камері схову речових доказів Любомльського ВП ГУНП в Волинській області, повернути ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Головуючий : суддя ОСОБА_1