№ 202/166/17
№ 1-кп/202/105/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.01.2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002793 від 03.12.2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянин України, з має середню освіту, не одружений, не працює, не має на утриманні малолітніх дітей, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У відповідності до обвинувального Акту від 30.12.2016 року під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 в період з 25.10.2016 по 28.10.2016, більш точної дати та часу в ході слідства встановити не надалось можливим, перебував у квартирі, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в приміщенні кухні, а саме на підвіконні, побачив скарбничку у вигляді кота.

У цей час в ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які містились в скарбничкі на підвіконні в кухонному приміщенні, котрі належить ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи за вище вказаною адресою, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів і особистої зацікавленості, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди та бажаючи її настання, шляхом вільного доступу взяв із скарбниці котра знаходилась на підвіконні кухні вище зазначеної квартири грошові кошти в розмірі 7000,00 гривень, які належать ОСОБА_4 , тим самим викрав грошові кошти на вказану суму, що належать ОСОБА_4 .

Після чого, ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду.

Умисні дії ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

30.12.2016 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання у виді 1 року позбавлення волі та звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробувальним строком на один рік з покладенням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

В судовому засіданні прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_4 просила суд затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у скоєному злочині визнав в повному обсязі. Також пояснив, що дійсно 30.12.2016 року між ним та потерпілою ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення і призначення по ній покарання, з яким він погоджується повністю. Угоду про примирення укладено ним добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості .

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам ст.ст. 469,471 КПК України. Підстави для відмови в її затвердженні встановлені п. 1 6 ч. 7 ст. 474 КПК, - відсутні. Покарання, узгоджене сторонами, відповідає загальним засадам ст. 65 КК України.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 30.12.2016 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 , що укладена у кримінальному провадженні № 0002793 від 03.12.2016 року.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді одного року позбавлення волі.

Згідно умов укладеної угоди про примирення, на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки протягом іспитового строку:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок згідно зі статтями 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч. 3 ст. 394 КПК України, може бути оскаржений до Апеляційного суду Донецької області через Пролетарський районний суд м. Донецька протягом 30 (тридцяти) діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1