Справа № 761/8035/17
Провадження № 1-кс/761/5066/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого з ОВС 2 го відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 320 171 000 000 000 02 від 12.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.218-1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий з ОВС 2 го відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майн у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 320 171 000 000 000 02 від 12.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.218-1 КК України.
Обгрунтовуючи доводи клопотання слідчий посилається на те, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 12.01.2017, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України.
Так, досудовим слідством встановлено, що згідно до заяви №30-61/17 від 04.01.2017 директора Департаменту розслідування протиправних діянь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4 , колишнім керівництвом АТ «Дельта Банк» у період з 30.10.2014 по 03.03.2015, ігноруючи Постанову НБУ №692/БТ від 30.10.2014, за попередньою змовою з службовими особами ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», умисно вчинено дії, які збільшили гарантовану законом суму відшкодування за вкладами фізичних осіб, що призвело до віднесення банку до категорії неплатоспроможних та завдало великої матеріальної шкоди державі.

Також встановлено, що відповідно до наказу уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» №408 від 29.05.2015 здійснена перевірка на предмет виявлення правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за операціями по перерахуванню коштів з поточних рахунків юридичних осіб та фізичних осіб підприємців на рахунки фізичних осіб.

В ході зазначеної перевірки виявлені факти безготівкового перерахування грошових коштів з банківських рахунків юридичних осіб та ФОП на банківські рахунки фізичних осіб в ПАТ «Дельта Банк».

При цьому, такі перекази юридичними особами та фізичними особами-підприємцями коштів з власних поточних рахунків на рахунки фізичних осіб-клієнтів Банку здійснені в період, коли платежі за межі Банку фактично не здійснювалися або здійснювалися вибірково та вчинені фактично не з метою, вказаною в призначенні платежу, а з метою отримання грошових коштів через фізичних осіб-отримувачів переказів (за рахунок виплат таким фізичним особам коштів Фондом), та без фактичного надходження коштів до Банку.

Фактично здійснено штучне розподілення коштів, які знаходились на поточних рахунках, між фізичними особами, за результатами чого збільшилася гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням Банку з ринку з порушенням норм законодавства, що призвело до збільшення розміру гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами на суму понад 202 млн. грн.

06.02.2017 року слідчим ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві винесено постанову про визнання грошових коштів вищевказаних фізичних осіб, які зараховуються на поточні рахунки та знаходяться на поточних рахунках, відкритих ПАТ «Дельта Банк» (код 34047020) речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000002.

З метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, припинення злочинної діяльності, попередження збитків Державі та кредиторам, діями щодо доведення банку до категорії неплатоспроможних шляхом розтрати активів Банку - коштів рефінансування, наданих Національним банком України та шляхом приховування та маскування незаконного походження таких коштів, прав на них, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення, зміну їх форми (перетворення), слідчий просив накласти арешт на грошові кошти, розміщені на рахунках вищевказаних фізичних осіб, відкритих в ПАТ «Дельта Банк» (код 34047020), а саме: грошові кошти, що знаходяться в банківській установі ПАТ «Дельта Банк» (код 34047020) на рахунки фізичних осіб, ОСОБА_5 НОМЕР_1 та інших 128 рахунків фізичних осіб.

В судовому засідання слідчий підтримав клопотання з підстав, наведених у ньому.
Власник майна у відповідності до вимог ч.2 ст.172 КПК України не повідомлявся про розгляд клопотання.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно з положенням ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий просить накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках із забороною здійснення по них будь-яких операцій, усього 129 (сто двадцять дев`ять) рахунків, однак в порушення вимог п.3 ч.2 ст. 171 КПК України до матеріалів вказаного клопотання не надано доказів, що майно на яке вимагається накладення арешту належить зазначеним у клопотанні фізичним особам або свідчить про володіння, користування чи розпорядження таким майном.

Крім того, слідчим не доведено, наявності ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України та не обґрунтовано при цьому правових підстав для такого арешту та необхідності у його накладенні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в рамках якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість і недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170, 171172.173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС 2 го відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 320 171 000 000 000 02 від 12.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.218-1 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий судя: