Єдиний унікальний номер 227/4342/15-к
Номер провадження 11-кп/775/165/2017

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмут

в складі:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянула в відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Білозерське Донецької області, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, утриманців не маючого, мешкаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним та призначено покарання за ст.185 ч.2 КК України - у вигляді 2 років позбавлення волі, за ст..186 ч.2 КК України - у вигляді 4 років позбавлення волі, за ст.121 ч.2 КК України - у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі, -

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_7 були скоєні кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.185 ч.2, 186 ч.2, 121 ч.2 КК України, за наступних обставин.

26.05.2015 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході вживання спиртних напоїв з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , попередньо домовились викрасти фрагмент раніше виявленої металевої труби протипожежної лінії водопостачання, яка знаходилась за дитячим садком, розташованим по АДРЕСА_1 . Для реалізації свого злочинного наміру та перевезення металевої труби, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 викрасти велосипед ОСОБА_9 , на що ОСОБА_8 погодився, та таким чином вступили між собою в злочинну змову.

Не розподіляючи між собою злочинні ролі при вчинені кримінального правопорушення, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спільно і узгоджено, маючи намір, спрямований на викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, діючи умисно, з корисливих мотивів, в той же день прийшли до домовладіння, належного ОСОБА_9 , та розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_8 залишився біля воріт в домоволодіння очікувати ОСОБА_7 , а той самовільно зайшов у двір, де в цей час знаходився ОСОБА_10 та побачив велосипед марки «Ardis Либідь», який знаходився біля будинку. В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний намір на відкрите викрадення вищевказаного велосипеда.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що власник майна знаходиться поряд з ним та розуміє сутність його злочинних дій, свідомо нехтуючи присутністю ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, викотив велосипед за межу домоволодіння, тобто відкрито викрав майно потерпілого, а саме велосипед марки «Ardis Либідь», вартістю 513 грн. 24 коп. В цей час ОСОБА_8 , знаходячись за двором домоволодіння, погрожуючи застосуванням фізичної сили, присік законні вимоги власника ОСОБА_10 повернути своє майно.

Заволодівши майном та отримавши його в своє повне розпорядження, ОСОБА_7 сумісно з ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення втекли на викраденому велосипеді, спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, 26.05.2015 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою реалізації раніше запланованого наміру на таємне викрадення чужого майна металевої труби протипожежної лінії водопостачання і звернення його на свою користь, приїхали до насосної станції дитячого садка, розташованого по вул. Донецькій с.Завидо-Кудашеве Добропільського району Донецької області, де умисно, діючи спільно і узгоджено, не розподіляючи між собою злочинні ролі при вчинені кримінального правопорушення, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, за допомогою сили рук та підручних засобів, зігнули і відділили фрагмент труби, довжиною 9 метрів, яка виходила з насосної станції, належної Криворізьській сільській раді, після чого розділили фрагмент труби на дві частини довжиною 6 метрів та 3 метри, погрузили на два велосипеди, та з викраденим зникли, спричинивши Криворізьській сільській раді матеріальний збиток в сумі 226 грн. 40 коп.

Крім того, 31.08.2015 приблизно о 14:00 годин ОСОБА_8 , вживав спиртні напої в кухонній кімнаті житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_11 , який є власником будинку, та ОСОБА_12 . Під час розпивання спиртних напоїв ОСОБА_8 побачив у ОСОБА_12 мобільний телефон та у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом зловживання довірою мобільним телефоном, що належить ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний намір та переслідуючи корисливу мету, ОСОБА_8 , використовуючи довірливі стосунки, попросив у ОСОБА_12 вищевказаний мобільний телефон для здійснення дзвінка, на що ОСОБА_12 , довіряючи ОСОБА_8 , та не здогадуючись про його злочинні наміри, самостійно передав мобільний телефон останньому для зазначених ним цілей.

Отримавши мобільний телефон, ОСОБА_8 , скориставшись тим, що ОСОБА_12 не здогадується про його злочинні наміри та за його діями ніхто не спостерігає, вийшов з переданим йому мобільним телефоном з вищевказаного житлового будинку та попрямував у сусідній населений пункт, таким чином зловживаючи довірою потерпілого, умисно, повторно, заволодів належним ОСОБА_12 мобільним телефоном nomi i181 вартістю 341,51 грн., з sim-картою МТС вартістю 10 гривень, на загальну суму 351,51 грн.

Заволодівши викраденим та получивши його в своє повне розпорядження, ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, завдавши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 28.06.2015 року у період часу з 08.00 годин до 12.00 годин ОСОБА_7 та його співмешканка ОСОБА_13 знаходились в гостях своїх спільних знайомих за адресою: АДРЕСА_1 , де вживали спиртні напої. Приблизно о 1200 ОСОБА_13 пішла звідти до дому за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_7 залишився у гостях та продовжив вживати спиртні напої. Приблизно о 1400 ОСОБА_7 також пішов до дому, однак своєї співмешканки ОСОБА_13 там не виявив, через що став розшукувати її по селу. Підійшовши до розваленої будівлі колишньої котельні, розташованої за будинком культури по вулиці Донецька, ОСОБА_7 застиг там свою співмешканку ОСОБА_13 та їх спільного знайомого ОСОБА_14 під час скоєння ними статевого акту. Наляканий ОСОБА_14 одразу втік, а ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, на грунті ревнощів, з метою завдання тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_13 кілька ударів кулаками по обличчю, грудній клітині та у живіт, спричинивши тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_13 29.06.2015 року у період часу з 21.00 до 23.00 годин померла за місцем мешкання за вищевказаною адресою.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_13 були завданні тілесні ушкодження у вигляді: синців обох повік лівого ока; рани нижньої щелепи зліва; синця лівої бокової поверхні грудної клітини, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також тупої травми живота: розриву тонкого кишечнику, крововиливу у брижейку тонкого кишечнику, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя та які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

У апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 ставиться питання про скасування вироку суду першої інстанції в частині визнання його винним у вчинені кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України і апелянт прохає призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги, прокурора, який прохав залишити вирок без змін, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Апелянтом не оскаржується винуватість ОСОБА_7 за ст.ст.185 ч.2, 186 ч.2 КК України і тому відповідно до вимог ст..404 КПК України вирок в цій частині не перевіряється.

Свій висновок про доведеність винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, суд зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив із дотриманням положень ст.94 КПК України. Суд навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України.

Доводи апеляційної скарги, не викликають сумнівів у правильності судового рішення, й спростовуються зібраними у провадженні доказами.

Суд, першої інстанції відповідно до вимог ст..94 КПК України дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для постановлення обвинувального вироку.

В судовому засіданні ОСОБА_7 суду пояснив, що 28.06.2015р. з самого ранку він, разом із своєю цивільною дружиною ОСОБА_13 , у своїх знайомих у АДРЕСА_1 , вживали алкогольні напої. Близько 14:00 год. ОСОБА_13 залишила будинок і пішла, потім він пішов її шукати по селу. Знайшов він її біля будівлі зруйнованої котельної, в процесі вчинення нею та ОСОБА_14 статевого акту. Він схопив шматок цегли і вдарив по вуху ОСОБА_14 , після чого той втік. Далі він два рази відштовхнув ОСОБА_13 долонею руки в область живота, після чого вона присіла на землю, а він пішов додому; Вночі повернулася і ОСОБА_13 . Вранці до нього прийшов ОСОБА_15 і вони почали вживати алкоголь. До них вийшла також й ОСОБА_13 , яка погано себе почувала, вона випила одну чарку, їй стало зле і вона повернулась у дім. Весь день їй було погано, її рвало. ОСОБА_7 прокинувшись біля другої години ночі виявив, що ОСОБА_13 померла. Вказував на те, що не бив ОСОБА_13 , що вони на момент конфлікту припинили шлюбні відносини та просто мешкали в одному будинку.

Свідок ОСОБА_14 підтвердив обставини конфлікту з ОСОБА_7 , до початку якого ОСОБА_13 не мала видимих тілесних ушкоджень і не скаржилась на стан здоров`я.

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 27.08.2015р., з додатками, вбачається, що ОСОБА_7 показав, як і при яких обставинах наносив удари ОСОБА_13 , зокрема показав, що наносив сааме удари тильною стороною долоні руки, два рази, в живіт, в область печінки.

Із висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 №213, вбачається, що при обстеженні трупа були виявлені наступні тілесні ушкодження: синці обох повік лівого ока; рана нижньої щелепи зліва; синець лівої бокової поверхні грудної клітини; тупа травма живота: розрив тонкої кишки, крововиливи в брижейку тонкої кишки, які утворилися від ударного впливу тупих предметів, якими могли бути руки людини, стиснуті в кулак, можливо у вказані в постанові строк та при вказаних обставинах, в строк не менше 1-ї, але не більше 2-3 діб до моменту настання смерті. Синці обох повік лівого ока, рана нижньої щелепи зліва, синець лівої бокової поверхні грудної клітини мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинно-наслідковому зв`язку із смертю, що настала, не перебувають. Після їх спричинення ОСОБА_13 могла здійснювати будь-які дії протягом необмеженого часу. Тупа травма живота: розрив тонкої кишки, крововиливи в брижейку тонкої кишки мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя і перебувають в причинно-наслідковому зв`язку із смертю, що настала. Після їх спричинення ОСОБА_13 могла здійснювати будь-які цілеспрямовані дії протягом 1-1.5 доби. Утворення наявних у неї тілесних ушкоджень внаслідок падіння зі положення стоячи, як з додаванням тілу прискорення, так і без такого, вкрай малоймовірне. Кількість, характер та локалізація тілесних ушкоджень вказують на те, що ОСОБА_13 було нанесено не менше 4-х впливів травмуючими предметами. Локалізація і характер пошкоджень вказують на те, що ОСОБА_13 могла бути розташована передньою та передньобоковими поверхнями тіла до травмую чого предмета. Смерть настала в результаті тупої травми живота - розриву тонкої кишки, що ускладнилася розвитком фібронозно-гнійного перитоніту, інтоксикації, набряку легенів та головного мозку. Характер та вираженість трупних явищ вказують на те, що смерть ОСОБА_13 настала за 11-13 годин до момента обстеження трупа.

Додатковим висновком судово-медичної експертизи №7 встановлено, що виявлені під час обстеження трупа ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді розриву тонкого кишечника та крововиливу в брижейку тонкої кишки не могли утворитися при обставинах, на які вказує ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту, як від удару відкритою долонею, так і кистю руки, стиснутою в кулак.

Таким чином, суд вірно встановив наступне.

Факт конфлікту 28.06.2015р. між обвинуваченим ОСОБА_7 та померлою ОСОБА_13 , в ході якого останній було спричинено вказані тілесні ушкодження, достовірно встановлений в ході судового розгляду. Фактичні обставини кримінального правопорушення підтверджується показаннями самого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_14 , протоколами огляду місця події від 30.06.2015р. та протоколом слідчого експерименту від 27.08.2015р.

Суд правильно визнав, що вид, характер, локалізація тілесних ушкоджень, які були виявлені у ОСОБА_13 та привели до її смерті, час їх утворення тощо, детально та повно викладені у відповідних висновках судово-медичної експертизи її трупа, складеного 30.06.2015р.

Так, смерть ОСОБА_13 настала за 11-13 годин до моменту обстеження трупа, в результаті тупої травми живота - розриву тонкої кишки, що ускладнилася розвитком фібронозно-гнійного перитоніту, інтоксикації, набряку легенів та головного мозку. Дані тілесні ушкодження утворилися від не менше 4-х впливів травмуючими предметами за 1-1.5 доби до її смерті.

Час смерті та момент заподіяння тілесних ушкоджень узгоджуються із встановленими судом фактичними обставинами заподіяння ОСОБА_13 тілесних ушкоджень саме ОСОБА_7 в ході сварки, яка виникла на грунті ревнощів 28.06.2015р. в денний час доби.

Суд правильно не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 щодо отримання ОСОБА_13 тілесних ушкоджень в результаті падіння на бетон з огляду на те, що вони не були свідками цієї події, вони вказували на те, що ця подія відбулася за тиждень до її смерті.

Таким чином, висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст..121 ч.2 КК України, за наведених у вироку обставин, ґрунтуються на повному, всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог ст..91 КПК України та підтверджені сукупністю належних, допустимих, достовірних доказів, досліджених судом, яким суд з точки зору достатності та взаємозв`язку дав належну оцінку.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вказаної статті кримінального закону, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який по місцю проживання характеризується негативно, раніше не судимий: не одружений, утриманців не має, не працює, обставину що обтяжує покарання - факт вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, обставину пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.2, 186 ч.2 КК України та визначив строк позбавлення волі у межах, наближених до мінімального, передбачених вищезазначеним кримінальним законом.

Призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 , є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали.

Судді: