АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 0828/4917/2012 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/638/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 квітня 2017 року м. Запоріжжя
Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_8 на ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 3 лютого 2017 року, якою відмовлено в задоволенні подання Якимівського МВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області про скасування звільнення від покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 4 грудня 2012 року ОСОБА_7 засуджений за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2 - 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

27 листопада 2014 року до Якимівського районного суду надійшло подання КВІ про скасування звільнення ОСОБА_7 від покарання з випробуванням за вироком Якимівського районного суду від 4 грудня 2012 року та направлення засудженого до місць позбавлення волі.

Подання КВІ обґрунтовано тим, що засуджений злісно порушував умови та порядок відбування покарання з іспитовим строком, що виявлялися у невиконанні обов`язків, покладених на засудженого судом, а саме: ОСОБА_7 , 09.09.2014 р. , 14.10.2014 р., 11.11.2014 року - не з`явився на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції Якимівського району в установлений строк, для встановлення причин невиконання п. 4 ст.76 КК України, ОСОБА_7 були направлені виклики на 16.09.2014 р., 22.09.2014 року, за якими засуджений не з`явився; 25.09.2014 року до Якимівського РВ ГУМВС було направлено подання про здійснення приводу засудженого ОСОБА_7 , про що 14.10.2014 року СДІМ Якимівського РВ ГУМВС повідомив про відсутність засудженого ОСОБА_7 за місцем проживання. 15.10.2014 року ОСОБА_7 був відвіданий інспектором Якимівського РП КВІ за місцем проживання: АДРЕСА_1 , під час перевірки було встановлено, що з середини вересня 2014 року ОСОБА_7 відсутній за місцем проживання. Згідно пояснення матері засудженого, її син поїхав на заробітки, куди саме їй невідомо, тобто ОСОБА_7 , будучи належним чином ознайомлений з вимогами вироку, не виконав п. 3 ст.76 КК України - умисно не повідомив до кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, з метою ухилення від відбування покарання з випробуванням.

Суд першої інстанції, встановивши, що засуджений ОСОБА_7 з грудня 2012 року не вчинив жодного злочину, лише раз піддавався адміністративному стягненню, змінив місце роботи та проживання за 3 місяця до закінчення іспитового строку вимушено, прийшов до висновку про те, що дії засудженого не свідчать про небажання стати на шлях виправлення та що з метою виправлення засудженого та профілактики асоціальної поведінки останнього, в задоволенні подання КВІ слід відмовити.

В апеляційній скарзі прокурор, зазначив, що засуджений не виконав покладені на нього законом і вироком обов`язки, а саме: не з`явився 09.09.2014 р., 14.10.2014 р., 11.11.2014 р. на реєстрацію до КВІ; за викликами від 16.09.2014 р., 22.09.2014 р. до КВІ не з`явився; з вересня 2014 року засуджений, будучи відсутнім за місцем проживання, не повідомив КВІ про зміну місця проживання, роботи; був неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень. Таким чином, на думку апелянта, ОСОБА_7 злісно порушує умови та порядок відбування покарання з випробуванням, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Просить ухвалу скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_7 , який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 415 КПК України після скасування судового рішення та призначення нового розгляду провадження в суді першої інстанції, висновки і мотиви, з яких скасоване судове рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому судовому розгляді.

З матеріалів провадження вбачається, що 27 листопада 2014 року інспектор Якимівського МВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області звернувся до суду першої інстанції з вказаним вище поданням про скасування звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 125).

В межах провадження 10 грудня 2014 року судом було прийнято рішення про здійснення приводу засудженого для участі у розгляді клопотання (т. 1 а.с., 129).

17 грудня 2014 року через відсутність відомостей про місцезнаходження засудженого, що було з`ясовано під час виконання ухвали суду про його привід, його було оголошено у розшук (т. 1, а.с. 138).

5 серпня 2015 року, оскільки засуджений судову повістку отримав, але до суду не з`явився, було прийнято рішень про здійснення його приводу до суду (т. 1, а.с. 168).

11 серпня 2015 року судом було надано дозвіл на затримання засудженого ОСОБА_7 для розгляду подання та вирішення питання щодо направлення його до місць позбавлення волі (т. 1 а.с. 182).

23 лютого 2016 року та 2 вересня 2016 року судом першої інстанції надано дозвіл на затримання засудженого (т. 1, а.с. 196, 208).

10 вересня 2016 року засудженого ОСОБА_7 було затримано (т. 1, а. с.212).

Розглянувши подання КВІ по суті, 11 вересня 2016 року суд першої інстанції прийняв рішення про відмову в його задоволенні, мотивуючи своє рішення тим, що з грудня 2012 року по час розгляду подання засуджений ОСОБА_7 нових злочинів не вчиняв, тільки один раз притягувався до адміністративної відповідальності та змінив місце роботи та проживання за 3 місця до закінчення іспитового строку вимушено. Одночасно судом першої інстанції було прийнято рішення про негайне припинення затримання засудженого ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 223).

Ухвалою апеляційного суду від 21 листопада 2016 року вказану ухвалу суду першої інстанції було скасовано.

Скасовуючи судове рішення, суд апеляційної інстанції зазначив, що фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції, не свідчать про те, що засуджений виконав покладені на нього обов`язки та став на шлях виправлення, а те, що засуджений з грудня 2012 року до теперішнього часу ніяких злочинів не вчинив, тільки один раз притягувався до адміністративної відповідальності та змінив місце проживання і роботи за три місяця до закінчення іспитового строку вимушено, ніяким чинам не свідчать про поважність причини неявки засудженого для реєстрації і не спростовують висновків, викладених в поданні про навмисне ухилення ОСОБА_7 від виконання покладених на нього обов`язків.

Розглянувши апеляційну скаргу прокурора в межах її вимог та скасовуючи судове рішення, суд апеляційної інстанції призначив новий розгляд в суді першої інстанції (т. 2а.с. 33-36).

Разом з тим, незважаючи на те, що відповідно до ч. 3 ст. 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасоване судове рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому судовому розгляді, розглядаючи подання, суд першої інстанції, не встановивши жодних нових обставин, які б свідчили на користь засудженого та спростовували відомості, зазначені в поданні про скасування звільняння від покарання, не навівши будь-яких нових мотивів, ніж викладені в попередній ухвалі, прийняв рішення про відмову у задоволенні подання.

Більш того, мотивувальна частина ухвали суду в частині оцінки фактичних обставин провадження є абсолютно ідентичною мотивувальній частині ухвали, яка скасована апеляційним судом. В резолютивній частині ухвали суд розпорядився припинити затримання засудженого, при тому, що матеріали провадження свідчать, що на відміну від першого судового розгляду станом на 3 лютого 2017 року засуджений ОСОБА_7 затриманий не був, з`явився до суду самостійно за повісткою.

Наведені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, які перешкодили суду ухвалити суду законне та обґрунтоване рішення та такими, що у відповідності до ст. 409 КПК України тягнуть скасування судового рішення.

Оскільки у відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог лише, якщо цим не погіршується становище особи, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, судова колегія призначає новий розгляд провадження в суді першої інстанції, при якому суду першої інстанції слід врахувати в висновки і мотиви, викладені в ухвалі апеляційного суду від 21 листопада 2016 року, цій ухвалі, а також належним чином перевірити та дати обґрунтовану оцінку доводам засудженого з приводу того, що місце роботи та проживання він змінив вимушено, а обов`язки, покладені на нього законом та судом не виконав в повній мірі з поважних причин.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 3 лютого 2017 року, якою відмовлено в задоволенні подання Якимівського МВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено та затримання ОСОБА_7 негайно припинено, скасувати.
Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4