Справа № 495/8570/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2016 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0001617 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Усть-Каменогорськ, Республіки Казахстан, росіянина, без громадянства, освіта неповна середня, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює за приватним наймом на автомийці « ІНФОРМАЦІЯ_2 », раніше не судимого, без місця реєстрації, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ст. 121 ч.1 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2016 року приблизно о 14.40 годині, точний час встановити не надалось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , прийшовши по місцю свого мешкання, а саме до квартири АДРЕСА_2 та побачив, що в квартирі, окрім його співмешканки ОСОБА_8 , в кімнаті знаходився потерпілий ОСОБА_7 , до якого у обвинуваченого ОСОБА_3 відразу виникло неприязне відношення на підґрунті ревнощів. На підставі чого між ними виникла сварка, під час якої обвинувачений ОСОБА_3 діставши з кишені своїх штанів розкладний ніж яким наніс удар потерпілому в область низу живота. Після чого потерпілого ОСОБА_7 було госпіталізовано каретою невідкладної медичної допомоги до КУ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» з діагнозом колото-різане пошкодження живота пахової області зліва, з пошкодженням сечового міхура. Відповідно до висновку експерта № 229 від 22 липня 2016 року експертизи потерпілому ОСОБА_7 заподіяне одне тілесне ушкодження проникаюче в черевну порожнину колото-різане поранення передньої черевної стінки з ушкодженням сечового міхура і внутрішньочеревною кровотечею. Ушкодження живота, що проникло в черевну порожнину у ОСОБА_7 у відповідності до п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя (в т.ч. в момент заподіяння).

Обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, допитом потерпілого ОСОБА_7 та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, допитом потерпілого ОСОБА_7 та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. 19.06.2016 року у другій половині дня він прийшов до свого місця мешкання ( АДРЕСА_1 ) де він проживає зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 та другом (потерпілим ОСОБА_7 ). Вхідні двері квартири були не замкнені. У своєї співмешканки ОСОБА_10 він проживає з 2010 року, повністю її забезпечує. Коли він зайшов до квартири, то побачив, що його співмешканка була одягнена лише в одну футболку, а потерпілий роздягнений лежав на дивані та почав одразу одягатись. Після чого потерпілий та співмешканка почали з ним сваритись та виштовхувати його з квартири. Обурений цим, в передпокої він дістав з карману своїх штанів розкладний ніж та наніс один удар потерпілому правою рукою в ліву частину живота. Після чого співмешканка викликала поліцію та швидку допомогу та потерпілий був доставлений до лікарні. На даний час він вибачився перед потерпілим та вирішив питання щодо добровільного відшкодування на лікування. У скоєному щиро розкаявся, просив його суворо не карати та не позбавляти волі, оскільки він працює та більше не порушує закон.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що він проживав у ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . 19.06.2016 року о 14.30 додому прийшов обвинувачений, знаходячись у нетверезому стані. ОСОБА_8 попросила його вивести з квартири обвинуваченого. Обвинувачений знаходився в нетверезому стані, вони сварились, а потім обвинувачений в передпокої наніс йому удар в живіт розкладним ножем. Він присів від удару, викликали швидку допомогу. З обвинуваченим він працював та став жити з ним та його співмешканкою в одній квартирі. Цивільний позов він не заявляв, претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, вибачив його та просив призначити покарання на розсуд суду, не пов`язаного з позбавленням волі.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 121 ч.1 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, обвинувачений позитивно характеризується за фактичним місцем мешкання, працює на авто мийці «Лідер» за наймом, на території України він не має ані постійного місця проживання, ані реєстрації, він не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, потерпілий претензій будь-якого характеру до нього не має та просив призначити покарання на розсуд суду не пов`язане з позбавленням волі (а.с.35-44).

Враховуючи пом`якшуючі обставини, відсутність обтяжуючих обставин, те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення,раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, працює, потерпілий претензій будь-якого характеру до нього не має, суд вважає недоцільним відбування покарання у виді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Речові докази: складний ніж, добровільно виданий ОСОБА_3 20.06.2016 року, упакований в поліетиленовий пакет № 2964896, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.

Цивільний позов та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст.100, 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України і на підставі санкції даної статті призначити покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити йому іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування не обирався.

Речові докази: складний ніж, добровільно виданий ОСОБА_3 20.06.2016 року, упакований в поліетиленовий пакет № 2964896, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знищити.

Цивільний позов та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ