Єдиний унікальний номер:343/181/17
Номер провадження: 1-в/0343/34/17
У Х В А Л А
про відмову умовно-дострокового звільнення від відбування покарання
20 лютого 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
представника Долинського ВЦ № 118 ОСОБА_5 , ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області спільне клопотання Долинського виправного центру № 118 та спостережної комісії при Долинській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ,-
В С Т А Н О В И В:
Адміністрація Долинського ВЦ № 118 в Івано-Франківській області разом зі спостережною комісією при Долинській райдержадміністрації звернулись в суд з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
У судовому засіданні представник адміністрації Долинського ВЦ №118 Івано-Франківської області підтримав клопотання та пояснив, що засуджений зарекомендував себе з позитивної сторони, допускав порушень вимог режиму відбування покарання, які погашені у встановленому законом порядку, оголошувалось одне заохочення правами начальника відділення СПС.
Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки засуджений не працює, сумлінною поведінкою не довів своє виправлення, так як двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності.
У судове засідання представник спостережної комісії при Долинській районній державній адміністрації не прибув, причину неявки суду не повідомив, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що вважає себе таким, що підлягає умовно-достроковому звільненню, просив задовольнити подане клопотання.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи особу засудженого, оглянувши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженого, заслухавши представника адміністрації виправного центру, пояснення засудженого, суд дійшов до наступних висновків.
Положення ст. 81 КК України передбачають дві умови для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання: засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; засуджений фактично відбув не менше 1/2 строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.
Сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному життя, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, гарної поведінки в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.
Аналізуючи викладене, зазначені вище норми вказують на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
Окрім цього, з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", вбачається, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до п. 1 вказаної постанови умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 судом встановлено наступні обставини.

Вироком Апеляційного суду Чернівецької області 04.08.2015 року ОСОБА_7 засуджено за ст.289 ч.1 КК України до 3 років обмеження волі. Згідно ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання перебування його під вартою з 28.07.2015 року по 04.08.2015 року з розрахунком один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.09.2015 року засудженому в строк відбуття покарання у вигляді обмеження волі зараховано час слідування під вартою з 05.08.2015 року по 12.08.2015 року із розрахунку один день тримання під вартою за два дні обмеження волі.
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29.02.2016 року засудженому ОСОБА_7 в строк відбутого покарання за правилами ст. 72 ч.5 КК України зарахувати час його попереднього ув`язнення з 28.07.2015 року по 04.08.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З урахуванням перерахунків, проведених на підставі ухвал суду, початок відбуття покарання засудженому рахується з 28.07.2015 року, кінець строку 29.06.2018 року. Фактично невідбута частина терміну покарання станом на 20.02.2017 року становить 1 рік 04 місяці 09 днів, що свідчить про те, що ОСОБА_7 відбуто необхідні 1/2 частини, призначеного судом покарання.

З характеристики на ОСОБА_7 від 11.01.2017 року, виданої Долинським ВЦ УДПСУ в Івано-Франківській області (№118) вбачається, що засуджений в установах відбування покарань перебуває з 29.07.2015 року. Під час тримання під вартою в УПВ №33 м. Чернівці не допускав порушення вимог режиму примання під вартою, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не оголошувались.
Відбуваючи покарання в Долинському ВЦ (118) з 16.10.2015 року, був працевлаштований на виробництві установи, на даний час не працює, оскільки перебуває у лікувальному закладі на стаціонарному лікуванні. Допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що були накладені два дисциплінарні стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. Оголошувалось одне заохочення правами начальника відділення СПС. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, має охайний зовнішній вигляд. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу за напрямком "Фізкультура і спорт". Згідно вироку суду значиться позов на суму 10 000,00 грн., виконавчі листи на адресу установи не надходили. Вину у скоєному злочині визнав повністю. 12.07.2016 року комісією Долинського ВЦ №118 відмовлено у застосуванні ст.82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення.
Згідно довідки про заохочення та стягнення від 11.01.2017 року на засудженого 20.11.2015 року було накладено стягнення у виді 10 діб ДІЗО за невихід на ранкову поіменну перевірку та нетактовну поведінку до персоналу установи та 17.01.2016 року попередження за невихід на ранкову поіменну перевірку, які на даний час погашені; за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці 21.12.2016 року оголошено заохочення у вигляді подяки.
Згідно наявної у матеріалах особової справи довідки про працевикористання засудженого від 13.02.2017 року за №4/1-42 с/к ОСОБА_7 за період відбуття покарання з серпня 2015 року по січень 2017 року працював 4 місяці, з яких 2 місяці у 2015 році та 2 місяці- у 2016 році, за що отримав заробітні плати: у серпні 2015 року-144, 00 грн., у вересні 2015 року- 250.55 грн., у листопад 2016 року-551,27 грн., а в грудні2016 року- 1090,91 грн.
При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд бере до уваги той факт, що у зв"язку з нетактовною поведінкою засудженого до персоналу Долинського ВЦ №118 та порушення вимог режиму відбування покарання до ОСОБА_7 застосовувались стягнення, відсутні дані, які б вказували, що він проявляв ініціативу щодо виконання суспільно-корисної роботи, що не може свідчити про його постійну зразкову поведінку, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання. Судом також враховуються тяжкість вчинення останнім злочину, строк його невідбутої частини покарання, а також те, що раніше він уже був засуджений за вчинення умисних злочинів, моральну шкоду за позовною заявою не сплатив.
З огляду на зазначене, коли єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання, суд вважає, що поведінка засудженого не свідчить про його виправлення. Сам факт періодичного працевлаштування, перебування його в лікувальних установах та одне заохочення не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Сумлінна поведінка засудженого повинна свідчити про сумлінне виконання громадських доручень, підвищення загальноосвітнього рівня, зразкової поведінки в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин. Переконливих доказів такої сумлінної поведінки засудженого під час відбування покарання в судовому засіданні не здобуто. Тому наявність, в конкретному випадку, лише формально-юридичних підстав, не свідчить про виправлення засудженого та не надає йому право на беззаперечне умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Таким чином, дані про особу засудженого та вищеописані обставини не дають суду достатніх підстав дійти до переконання, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено ухвалою. А тому суд вважає, що клопотання Долинського виправного центру № 118 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 є передчасною та не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, ст. 81 Кримінального кодексу України, керуючись ст.ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання Долинського виправного центру № 118 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.
Суддя: