Справа № 183/1566/17
№ 1-кп/183/582/17
В И Р О К
іменем України
12 квітня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000073 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, солдата, старшого механіка водія зенітного ракетно артелерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
08 липня 2015 року ОСОБА_4 був призваний по мобілізації Саксаганським РВК Дніпропетровської області, а наказом № 243 від 27.08.2015 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , його зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 та призначено на посаду механіка водія зенітно ракетної батареї зенітного ракетного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Солдат ОСОБА_4 , будучі військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок .
Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» статті 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно до ЗУ "Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію" з 05.03.2015 року в України діє особливий період.
У липні серпні 2016 року військова частини польова пошта НОМЕР_2 дислокувалась на військовому полігоні, який розташований у АДРЕСА_4 .
Однак, 21 серпня 2016 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 самовільно залишив місце служби, а саме базовий табір військової частини польова пошта НОМЕР_2 , який на той час дислокувався в АДРЕСА_4 , без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_2 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 07 листопада 2016 року, коли солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе та цього ж дня його було звільнено з військової служби, та виключено зі списків військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Таким чином у період з 21 серпня 2016 року по 07 листопада 2016 року, солдат ОСОБА_4 самовільно залишив базовий табір військової частини без поважних причин та незаконно перебував поза межами військової частини польова пошта НОМЕР_2 , в умовах особливого періоду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що дійсно 21 серпня 2016 року він після вживання алкогольних напоїв, самовільно залишив розташування військової частини, причини цього вчинку йому самому не зрозумілі. Визнавши, протиправність свого вчинку він повернувся до військової частини та на даний час продовжує військову службу в військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , за цей час побував у зоні проведення антитерористичної операції. У скоєному щиро кається.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що за місцем служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 він характеризується з негативної сторони (а.п.27), скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких.

Однак, обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений є особою, що раніше не судима, вину визнав повністю, на обліках у лікарів не перебуває (а.п.24,26), має на утриманні малолітню дочку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , приймав участь в антитерористичній операції, є учасником бойових дій (а.п. 30), продовжує військову службу у лавах Збройних Сил України.

Щире каяття ОСОБА_4 визнається обставиною, що пом`якшує його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Копію вироку ОСОБА_4 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1