АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09.02.2017,

за участі

адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ
Від адвоката адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 надійшла апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09.02.2017, в якій адвокат просить оскаржувану ухвалу скасувати, а скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, повернути до Шевченківського районного суду міста Києва для здійснення судового розгляду по суті скарги.
Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09.02.2017 скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 повернуто особі, яка її подала разом з усіма матеріалами.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя виходив з того, що адвокатом ОСОБА_7 пропущено строк подання скарги до слідчого судді щодо оскарження бездіяльності слідчого з приводу неповернення тимчасово вилученого майна, а клопотання про визнання поважними причин пропуску та поновлення такого строку у скарзі не викладено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду адвокат ОСОБА_5 в обґрунтування поданої апеляції зазначає, що 28.10.2016 слідчим суддею було надано дозвіл на проведення обшуку в офісному приміщенні ТОВ «Міжнародна академія біржової торгівлі» за адресою: м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 17/52, оф.429 а. 09.11.2016 на підставі ухвали слідчого судді слідчими ГСУ СБУ проведено обшук в зазначеному офісному приміщенні. Адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 звернувся зі скаргою до слідчого судді, в якій просив зобов`язати слідчого повернути ОСОБА_6 вилучений телефон, оскільки дане майно, на думку адвоката, має ознаки тимчасово вилученого майна, оскільки не має ознак, визначених у процесуальному документі, що надає право на проведення обшуку. При цьому, як зауважує апелянт, неповернення слідчим тимчасово вилученого майна відразу по закінченню строку для внесення ним до слідчого судді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, не позбавляє його обов`язку повернути тимчасово вилучене майно згідно з вимогами ст.169 КПК України після закінчення такого строку. ОСОБА_5 вважає, що бездіяльність слідчого щодо неповернення майна ОСОБА_6 є продовжуваними діями, носить триваючий характер і не закінчилась 21.11.2016, як і обов`язок слідчого повернути тимчасово вилучене майно.
Заслухавши суддю доповідача, доводи апелянта адвоката ОСОБА_5 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, обґрунтувавши свою позицію, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах, колегія суддів приходить до переконання про залишення без задоволення апеляційних вимог адвоката ОСОБА_5 , з огляду на наступне.
Ст.168 КПК України визначає порядок тимчасового вилучення майна. Частиною другої даної норми встановлюється, що тимчасове вилучене майно може здійснюватись під час обшуку, огляду.
Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Ст. 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Між тим, у відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Зі змісту скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого слідує, що 09.11.2016 в рамках кримінального провадження №00000 здійснено обшук в офісному приміщенні ТОВ «Міжнародна академія біржової торгівлі» за адресою: м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 17/52, оф.429 а на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28.10.2016 та вилучено речі, серед яких і мобільний телефон Iphone, модель A 1688, FCC ID:BCG E2946A, IC:579C E2599A, IMEI: НОМЕР_1 із сім картою НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_6 . Тобто, у відповідності до правил ст.168 КПК України, зазначене майно набуло статусу тимчасово вилученого.
Ч.1 ст.304 КПК України регламентує, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Таким чином вказана частина статті процесуального закону чітко встановлює час, з якого починається відрахування 10 денного строку для оскарження бездіяльності 10 діб з моменту вчинення бездіяльності.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали та підтверджується матеріалами кримінального провадження, слідчий суддя дійшов вірного висновку про пропущення адвокатом ОСОБА_7 строку на звернення до слідчого судді зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, оскільки враховуючи, що обшук в офісному приміщенні ТОВ «Міжнародна академія біржової торгівлі», під час якого вилучено мобільний телефон з сім картою було 09.11.2016, натомість клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, як того вимагає абз.2 ч.5 ст.171 КПК України, не було подано протягом 48 годин після вилучення ані слідчим, ані прокурором, то строк для оскарження бездіяльності слідчого починається зі спливом 48 годин після вилучення майна.

Ч.5 ст.115 КПК України встановлює, що при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк. Крім того, згідно частини сьомої даної статті, при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами ? і неробочий час.

Враховуючи вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону України, початок перебігу бездіяльності слідчого ГСУ СБУ, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна під час проведення обшуку, починає витікати з 12.11.2016. У відповідності до правил ч.1 ст.304 КПК України, останнім днем подачі скарги на бездіяльність органу досудового розслідування є 21.11.2016. Натомість, згідно штампової відмітки проставленої на конверті, в якому направлялась скарга, до поштового відділення її подано 03.02.2017, тобто з пропуском встановленого законом десятиденного строку на оскарження бездіяльності в порядку ч.1 ст.303 КПК України.
Разом з тим, як вірно вказує слідчий суддя в оскаржуваному рішенні, питання про поновлення строку на оскарження бездіяльності заявник не ставив, обставин на підтвердження поважності причин пропуску строку не наводив.

В той же час в рішенні ЄСзПЛ від 28.03.2006 справа «Мельник проти України» (Заява N 23436/03) суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. Такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.
Отже, зважаючи, що 09.11.2016 ОСОБА_6 при обшуку була присутня, про те, що вилучено її мобільний телефон знала, натомість у визначений КПК України строк не вжила доступні засоби захисту, як вона вважає її порушеного права, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано повернув подану адвокатом ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 скаргу з підстав пропущення десятиденного строку на звернення до суду зі скаргою в порядку ч.1 ст.303 КПК України.

Натомість, що стосується доводів апеляційної скарги в частині того, що бездіяльність слідчого щодо неповернення майна носить триваючий характер і не закінчилась 21.11.2016, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ч.1 ст.304 КПК України чітко визначає строк подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо безпідставності та незаконності оскаржуваної ухвали слідчого судді не знаходять свого підтвердження.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09.02.2017 є такою, що постановлена з дотримання вимог ст.370 КПК України, а тому законних підстав для скасування вказаної ухвали колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст. 304, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу адвоката адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09.02.2017, якою скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 повернуто особі, яка її подала разом з усіма матеріалами, ? залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3