Справа № 206/3574/17
Провадження № 1-кс/206/335/17
У Х В А Л А
"09" липня 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гаврилівка, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працюючого в ТОВ "Софтер Хаус" зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:
09 липня 2017 року слідчий СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 06.07.2017, приблизно о 00 годин 00 хвилин, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 знаходились в районі гаражів, розташованих поблизу жилого багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , де спільно розпивали спиртні напої. В ході спільного розпиття спиртних напоїв, на ґрунті особистих неприязних стосунків між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник конфлікт, у зв`язку з чим у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_8 .
Так, 06.07.2017, приблизно о 00:10 годин, ОСОБА_7 , знаходячись у вищевказаній місцевості, реалізуючи свій злочинний умисел, будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи обличчям до потерпілого ОСОБА_8 на відстані витягнутої руки, своєю лівою ногою наніс один удар в область внутрішньої частини стегна, від якого останній впав спиною на землю.
В цей час, коли ОСОБА_8 здійснив спробу підвестися з землі, у ОСОБА_6 , який перебував поряд, виник злочинний умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_8 , реалізуючи який, перебуваючи на відстані 1 метру від останнього, не даючи йому змоги підвестись, наніс не менше 4 ударів ногами в область голови потерпілого. Далі, не припиняючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_8 та наніс йому ще один удар п`ятою лівої ноги в область обличчя. Після цього, до ОСОБА_8 знову підійшов ОСОБА_6 , який тримав обома руками фрагмент цегли білого кольору. Не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, перебуваючи у вищевказаному місці, присів навприсідки біля голови потерпілого ОСОБА_8 , та, утримуючи фрагмент цегли обома руками, заніс її над своєю головою та наніс не менше дев`яти ударів нею в область обличчя лежачого спиною на землі потерпілого ОСОБА_8 . Далі, ОСОБА_9 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, узяв з рук ОСОБА_6 фрагмент цегли в свої руки, стоячи над головою потерпілого та утримуючи її обома руками на рівні своїх грудей, кинув її у голову потерпілого ОСОБА_8 .
Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , переконавшись, що ОСОБА_8 помер, переслідуючи мету укриття вчиненого ними злочину та переховування трупу, перенесли його у покинутий гараж, розташований в безпосередній близькості з місцем вчинення злочину (близько 5 метрів), біля будинку №1-Б, по вулиці Листопадній в місті Дніпро.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні просили суд не обирати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, пояснюючи тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, а тому достатньо застосувати до підозрюваного запобіжний захід в вигляді домашнього арешту.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, та стверджували, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та знаючи про покарання існують ризики впливу на свідків, та ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування, прокуратури та суду.
Вислухавши доводи та пояснення підозрюваного, думку захисника, доводи прокурора та слідчого щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши надані матеріали, приходжу до наступного висновку.
Судом встановлено, що 07 липня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, що мали місце 06 липня 2017 року, кримінальне провадження № 0000908.
09 липня 2017 року о 9 00 годині Самарським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_6 було повідомлено про підозру.
Копію клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із доданими матеріалами ОСОБА_6 було вручено 09.07.2017 о 9 годині 05 хвилин.
Стаття 176 Кримінального процесуального кодексу України передбачає види запобіжних заходів, серед яких є найбільш суворим - тримання під вартою.
За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім, зокрема, законного арешту або затримання особи для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом, і відповідно до процедури, встановленої законом.
Отже, право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Вирішуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому, згідно з вимогами ст. 178 КПК України суд враховує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, проти життя людини, при обранні відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведено відповідно до ст. 194 КПК України наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним ризикам, оскільки обвинувачений може продовжувати злочинну діяльність та перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, а також може незаконно впливати знаходячись на волі на потерпілого та свідків.
Вважаю, що прокурором та слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_6 підозрюється.
На користь збільшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, свідчать тяжкість покарання, яке може загрожувати ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у злочині за яким оголошено підозру та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення.
Дані відносно особи підозрюваного враховуються судом, однак вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який може бути призначено реальне позбавлення волі до 15 років, не пов`язаний усталеними спільним соціальним побутом із іншими особами, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи ОСОБА_6 у встановленому законом порядку без визначенням йому відповідного розміру застави.
Отже, на даній стадії кримінального провадження лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Відносно клопотання заявленого захисником про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, то суд вважає воно не підлягає задоволенню, оскільки виходить із того що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які не зважаючи на існування презумпції невинуватості переважають правило поваги до особистої свободи, на що звернуто увагу в п. 35 рішення ЄСПЛ "Летельє проти Франції" де констатовано, що суспільний інтерес з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеної Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк в 60 (шістдесят) днів, який обраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 09 липня 2017 року, до 06 вересня 2017 року включно.

Виконання ухвали та контроль за її виконанням покласти на прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області
Слідчий суддя ОСОБА_1