Справа№ 308/9986/14-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.06.2017 року м. Ужгород
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, громадянина України, українця, одруженого, з вищою освітою, на час вчинення кримінального правопорушення директор ДП «Великолазівський», раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, ч.3 ст. 190 КК України, ч.1 ст.364 (із змінами внесеними згідно із Законом України №270-VI від 15.04.2008 року) КК України, ч.2 ст.364 (із змінами внесеними згідно із Законом України №270-VI від 15.04.2008 року) КК України,
ОСОБА_4 , являючись службовою особою, обіймаючи посаду директора ДП «Великолазівський», умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи тривалий час в ділових відносинах з ОСОБА_6 , які виникли в результаті надання в оренду ОСОБА_4 частини території ферми громадянину ОСОБА_6 , в процесі чого між ними виникли довірливі відносини, на початку літа 2009 року, точний день, година, місяць розслідування не встановлено, при черговій розмові з ОСОБА_6 , який звернувся до нього з проханням вирішити питання щодо продажу під будівництво земельної ділянки для його доньки ОСОБА_7 , надав йому завідомо неправдиву інформацію з метою заволодіння належними ОСОБА_6 грошовими коштами, а саме запевнив ОСОБА_6 в тому, що йому, як директору ДП «Великолазівський» надані повноваження по реалізації земельних ділянок площею 0,15 або 0,14 га з числа земель ДП «Великолазівський», і з метою переконання ОСОБА_6 в реальності укладення такої угоди запропонував йому самостійно обрати одну з двох земельних ділянок, розташування яких за проханням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 показав головний бухгалтер ДП «Великолазівський» ОСОБА_8 .
В подальшому, за отримання земельної ділянки ОСОБА_4 запропонував оплатити безпосередньо йому грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, як вартість земельної ділянки, яку має намір придбати ОСОБА_6 .
При цьому ОСОБА_4 приховав від ОСОБА_6 відомості про відсутність у нього будь-яких повноважень на відчуження земельних ділянок ДП «Великолазівський» за відсутності дозволу Міністерства аграрної політики України та про відсутність у нього такого дозволу, які повинен був повідомити, переконавши ОСОБА_6 в наявності у нього таких повноважень, чим викликав у ОСОБА_6 переконання в реальності домовленостей, та спонукав останнього до передачі ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 5000 (п`ять тисяч доларів США).
За таких обставин ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч ) доларів США в повному обсязі від імені ОСОБА_7 , які їй і належали.
Окрім того, ОСОБА_4 являючись службовою особою, обіймаючи посаду директора ДП «Великолазівський», зловживаючи службовим становищем, тобто умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, перебуваючи тривалий час в ділових відносинах з ОСОБА_6 , які виникли в результаті надання в оренду ОСОБА_4 частини території ферми громадянину ОСОБА_6 , в процесі чого між ними виникли довірливі відносини, на початку літа 2009 року, точний день, година, місяць розслідування не встановлено, при черговій розмові з ОСОБА_6 , який звернувся до нього з проханням вирішити питання щодо продажу під будівництво земельної ділянки для його доньки ОСОБА_7 , надав йому завідомо неправдиву інформацію з метою заволодіння належними ОСОБА_6 грошовими коштами, а саме запевнив ОСОБА_6 в тому, що йому, як директору ДП «Великолазівський» надані повноваження по реалізації земельних ділянок площею 0,15 або 0,14 га з числа земель ДП «Великолазівський», і з метою переконання ОСОБА_6 в реальності укладення такої угоди запропонував йому самостійно обрати одну з двох земельних ділянок, розташування яких за проханням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 показав головний бухгалтер ДП «Великолазівський» ОСОБА_8 .
В подальшому, за отримання земельної ділянки ОСОБА_4 запропонував оплатити безпосередньо йому грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, як вартість земельної ділянки, яку має намір придбати ОСОБА_6 .
При цьому ОСОБА_4 приховав від ОСОБА_6 відомості про відсутність у нього будь-яких повноважень на відчуження земельних ділянок ДП «Великолазівський» за відсутності дозволу Міністерства аграрної політики України та про відсутність у нього такого дозволу, які повинен був повідомити, переконавши ОСОБА_6 в наявності у нього таких повноважень, чим викликав у ОСОБА_6 переконання в реальності домовленостей, та спонукав останнього до передачі ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 5000 (п`ять тисяч доларів США).
За таких обставин ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч ) доларів США в повному обсязі від імені ОСОБА_7 , які їй і належали.
За таких обставин ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.364 (із змінами внесеними згідно із Законом України №270-VI від 15.04.2008 року) КК України, а саме зловживання службовим становищем, тобто умисне з корисливих мотивів, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, яке заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян.
Окрім того ОСОБА_4 , являючись службовою особою, обіймаючи посаду директора державного підприємства «Великолазівський», умисно, повторно, з корисливих спонукань, всупереч вимог статуту ДП «Великолазівський» в редакції 2011 р., відповідно до п. 5.5 якого, директор підприємства зобов`язаний попередньо погоджувати з уповноваженим органом управління (Міністерством аграрної політики та продовольства України) питання щодо вилучення чи добровільної відмови від користування земельною ділянкою, передачі в оренду, укладання договорів про спільну діяльність (спільний обробіток земельних ділянок) та інших видів договорів, що можуть призвести до вилучення земельних ділянок, зміни цільового призначення земельних ділянок або їх частини, які закріплені за підприємством на праві постійного користування, відчужувати майнові об`єкти, що належать до основних фондів, Підприємство має право лише за попередньою згодою Уповноваженого органу управління, на конкурентних засадах, якщо інше не встановлено законом, усвідомлюючи відсутність у нього такої згоди, однак маючи намір обернути вказані грошові кошти на свою користь, в травні 2012 року, точний день та година досудовим розслідуванням не встановлено, надав завідомо неправдиву інформацію, а саме запевнив ОСОБА_9 в реальній можливості задоволити його прохання і реалізувати йому належну ДП «Великолазівський» територію площею біля 5,0 га, розташовану в с. Стрипа Ужгородського району з розташованими на ній будівлями колишнього складу, кузні, навісу для сіна, та артезіанської свердловини, за ціною 130 000 гривень (сто тридцять гривень), переконавши ОСОБА_9 в реальності обіцяної угоди.
В подальшому ОСОБА_4 , намагаючись надати своїм діям вигляду законних, уклав з сином ОСОБА_9 , ОСОБА_10 двосторонній договір купівлі продажу від 08.06.2012 року, відповідно до якого ДП «Великолазівський» в особі директора ОСОБА_4 зобов`язується передати у власність (продати) покупцю майно в асортименті та кількості зазначених в накладній, земля по цьому договору, передається покупцеві в кількості 5,0 га з послідуючим оформленням її згідно чинного законодавства, ціна товару що продається за цим договором становить 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень.
Відповідно до умов договору документом що підтверджує передачу товару є накладна, підписана уповноваженими представниками сторін, продавець передає товар покупцеві за умови 100 % переоплати вартості товару, майна, оплата проводиться на підставі виставленого продавцем рахунку в безготівковій формі шляхом зарахування коштів на поточний рахунок продавця або шляхом готівкових розрахунків, продавець ДП «Великолазівський» зобов`язується виготовити свідоцтва на право власності на майно, а саме: на приміщення майстерні та на свердловину в селі Стрипа Ужгородського району на протязі 30 днів від дати підписання договору.
Після отримання у ОСОБА_9 грошових коштів в сумі 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень, ОСОБА_4 не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання і не маючи жодних правових підстав їх виконати, отриманими коштами розпорядився на власний розсуд як директор ДП «Великолазівський», будь якого майна ОСОБА_9 у власність не передав, кошти не повернув, заподіявши останньому матеріальну шкоду в сумі 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень, яка відповідно до п.2 примітки до ст. 185 КК України є значною.
Окрім того, ОСОБА_4 , являючись службовою особою, обіймаючи посаду директора державного підприємства «Великолазівський», здійснюючи таким чином організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, зловживав своїм службовим становищем, умисно, з корисливих мотивів, використовував службове становище всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян за наступних обставин.
Зокрема, ОСОБА_4 , являючись службовою особою, обіймаючи посаду директора державного підприємства «Великолазівський», умисно, повторно, з корисливих спонукань, всупереч вимог статуту ДП «Великолазівський» в редакції 2011 р., відповідно до п. 5.5 якого, директор підприємства зобов`язаний попередньо погоджувати з уповноваженим органом управління (Міністерством аграрної політики та продовольства України) питання щодо вилучення чи добровільної відмови від користування земельною ділянкою, передачі в оренду, укладання договорів про спільну діяльність (спільний обробіток земельних ділянок) та інших видів договорів, що можуть призвести до вилучення земельних ділянок, зміни цільового призначення земельних ділянок або їх частини, які закріплені за підприємством на праві постійного користування, відчужувати майнові об`єкти, що належать до основних фондів, Підприємство має право лише за попередньою згодою Уповноваженого органу управління, на конкурентних засадах, якщо інше не встановлено законом, усвідомлюючи відсутність у нього такої згоди, однак маючи намір обернути вказані грошові кошти на свою користь, в травні 2012 року, точний день та година досудовим розслідуванням не встановлено, надав завідомо неправдиву інформацію, а саме запевнив ОСОБА_9 в реальній можливості задоволити його прохання і реалізувати йому належну ДП «Великолазівський» територію площею біля 5,0 га, розташовану в с. Стрипа Ужгородського району з розташованими на ній будівлями колишнього складу, кузні, навісу для сіна, та артезіанської свердловини, за ціною 130 000 гривень (сто тридцять гривень), переконавши ОСОБА_9 в реальності обіцяної угоди.
В подальшому ОСОБА_4 , намагаючись надати своїм діям вигляду законних, уклав з сином ОСОБА_9 , ОСОБА_10 двосторонній договір купівлі продажу від 08.06.2012 року, відповідно до якого ДП «Великолазівський» в особі директора ОСОБА_4 зобов`язується передати у власність (продати) покупцю майно в асортименті та кількості зазначених в накладній, земля по цьому договору, передається покупцеві в кількості 5,0 га з послідуючим оформленням її згідно чинного законодавства, ціна товару що продається за цим договором становить 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень.
Відповідно до умов договору документом що підтверджує передачу товару є накладна, підписана уповноваженими представниками сторін, продавець передає товар покупцеві за умови 100 % переоплати вартості товару, майна, оплата проводиться на підставі виставленого продавцем рахунку в безготівковій формі шляхом зарахування коштів на поточний рахунок продавця або шляхом готівкових розрахунків, продавець ДП «Великолазівський» зобов`язується виготовити свідоцтва на право власності на майно, а саме: на приміщення майстерні та на свердловину в селі Стрипа Ужгородського району на протязі 30 днів від дати підписання договору.
Після отримання у ОСОБА_9 грошових коштів в сумі 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень, ОСОБА_4 не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання і не маючи жодних правових підстав їх виконати, отриманими коштами розпорядився на власний розсуд як директор ДП «Великолазівський», будь якого майна ОСОБА_9 у власність не передав, кошти не повернув, заподіявши останньому матеріальну шкоду в сумі 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень, яка відповідно до п.3 примітки до ст. 364 КК України є значною.
Окрім того ОСОБА_4 , являючись службовою особою, обіймаючи посаду директора державного підприємства «Великолазівський», умисно, повторно, з корисливих спонукань, в порушення вимог п.4.4., 5.3. статуту ДП «Великолазівський» в редакції 2001р., відповідно до якого очолюване ним підприємство входило до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України, вимог ст. 5-1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», п. п. 6. 10 та 12 порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою КМУ № 803, достовірно усвідомлюючи, що відчуження майнових об`єктів здійснюється за попереднім погодженням з Уповноваженим органом управління, при відсутності останньої, маючи намір обернути вказані грошові кошти на свою користь, взимку 2010 року, точний день та година досудовим розслідуванням не встановлено, надав завідомо неправдиву інформацію, а саме запевнив ОСОБА_12 в реальній можливості задоволити її прохання та реалізувати належні ДП «Великолазівський» приміщення для механізаторів та приміщення корівника-свинарника за ціною 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн.., переконавши ОСОБА_12 в реальності обіцяної угоди.
В подальшому ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_12 у лютому 2010 року готівкові кошти в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) грн. за приміщення для механізаторів та 23 березня 2010 року готівкові кошти в сумі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. за приміщення корівника-свинарника, з метою реалізації своїх злочинних намірів, направлених на заволодіння вищевказаними грошовими коштами, надав вказівку підлеглим йому працівникам, які не були обізнані з намірами останнього, внести недостовірні відомості до накладних № 38 від 05.03.2012 року, №5 від 22.03.2012 року, № 35 від 02.03.2012 року, № 36 від 02.03.2012 року про реалізацію будівельних матеріалів від демонтажу корівника-свинарника, а також приміщення для механізаторів, самовільно прийняв рішення згідно винесеного ним наказу від 28.02.2012 року про списання з балансу господарства корівника-свинарника, в зв`язку з пошкодженням стихією (снігопадом) та економічною неспроможністю відновлення, про оприбуткування будматеріалів на балансовий рахунок № 205, та їх відчуження ОСОБА_12 на загальну суму 170 000 грн.
Ревізією документального підтвердження наявності та списання в розхід приміщення механізаторів встановлено, що за період 2010-2012 років та І квартал 2013 року, на балансі підприємства, такий об`єкт нерухомості як приміщення механізаторів не рахувався. Акти на списання даного об`єкту до ревізії не надано.
Оплату за вказані будівельні матеріали в сумі 50 000 гривень проведено громадянкою ОСОБА_12 по прибуткових касових ордерах від 05.03.2012 року № № 87, 88, 89, 90 та 91.
Окрім того ревізією виявлено, що на підставі акта списання основних засобів №1, затвердженого керівником підприємства 01.03.2012 року в бухгалтерському обліку відображено списання з балансу корівника свинарника первісною вартістю 161800 грн. та нульовою вартістю.
Причина списання зазначена в акті: Пошкоджено бурею і снігопадом в ніч з 16 на 17 лютого 2012 року, заломлено кришу, відновленню не підлягає і економічно не вигідно.
Згідного даного акту значиться що від демонтажу даної будівлі отримано матеріалів в загальній сумі 80 000 гривень, які в свою чергу значаться реалізованими ОСОБА_12 згідно накладних від 02.03.2012 року № 35 та № 36. Згідно наявних на накладній відбиток штампів, оплата за будівельні матеріали в зазначеній сумі проведена ОСОБА_12 шляхом внесення готівки в касу підприємства.
В бухгалтерському обліку ДП «Великолазівський» списання з балансу вказаної будівлі відображено наступними проводками:
-за дебетом субрахунку 131 «Знос основних засобів» і кредитом субрахунку 101 «Основні засоби» відображено списання будівлі на суму 161800 грн.
-за дебетом рахунку 205 «Матеріали» і кредитом субрахунку 746 «інші доходи від звичайної діяльності» відображено оприбуткування будівельних матеріалів на суму 80 000 гривень.
В ході контрольної перевірки фактичної наявності основних засобів, станом на 11.07.2013 року, проведеної в складі комісії, встановлено, що на господарському дворі ДП «Великолазівський» (мікрорайон Горяни, вул. Стуса, 348) наявна будівля корівника-свинарника.
Таким чином встановлено, що будівлю корівника-свинарника первісною вартістю 161800 грн. ДП «Великолазівський» було реалізовано громадянці ОСОБА_12 як об`єкт нерухомості.
Після отримання у ОСОБА_12 грошових коштів в сумі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, ОСОБА_4 не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання і не маючи жодних правових підстав їх виконати, отриманими коштами розпорядився на власний розсуд як директор ДП «Великолазівський», будь якого майна ОСОБА_12 у власність не передав, кошти не повернув, заподіявши останній матеріальну шкоду в розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, яка відповідно до п.3 примітки до ст.185 КК України є великим розміром.
Окрім того ОСОБА_4 , являючись службовою особою, обіймаючи посаду директора державного підприємства «Великолазівський», зловживав своїм службовим становищем, умисно, з корисливих мотивів, використовував службове становище всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки інтересам ОСОБА_12 за наступних обставин.
Зокрема, ОСОБА_4 , являючись службовою особою, обіймаючи посаду директора державного підприємства «Великолазівський», умисно, повторно, з корисливих спонукань, в порушення вимог п.4.4., 5.3. статуту ДП «Великолазівський» в редакції 2001р., відповідно до якого очолюване ним підприємство входило до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України, вимог ст. 5-1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», п. п. 6. 10 та 12 порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою КМУ № 803, достовірно усвідомлюючи, що відчуження майнових об`єктів здійснюється за попереднім погодженням з Уповноваженим органом управління, при відсутності останньої, маючи намір обернути вказані грошові кошти на свою користь, взимку 2010 року, точний день та година досудовим розслідуванням не встановлено, надав завідомо неправдиву інформацію, а саме запевнив ОСОБА_12 в реальній можливості задоволити її прохання та реалізувати належні ДП «Великолазівський» приміщення для механізаторів та приміщення корівника-свинарника за ціною 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн.., переконавши ОСОБА_12 в реальності обіцяної угоди.
В подальшому ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_12 у лютому 2010 року готівкові кошти в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) грн. за приміщення для механізаторів та 23 березня 2010 року готівкові кошти в сумі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. за приміщення корівника-свинарника, з метою реалізації своїх злочинних намірів, направлених на заволодіння вищевказаними грошовими коштами, надав вказівку підлеглим йому працівникам, які не були обізнані з намірами останнього, внести недостовірні відомості до накладних № 38 від 05.03.2012 року, №5 від 22.03.2012 року, № 35 від 02.03.2012 року, № 36 від 02.03.2012 року про реалізацію будівельних матеріалів від демонтажу корівника-свинарника, а також приміщення для механізаторів, самовільно прийняв рішення згідно винесеного ним наказу від 28.02.2012 року про списання з балансу господарства корівника-свинарника, в зв`язку з пошкодженням стихією (снігопадом) та економічною неспроможністю відновлення, про оприбуткування будматеріалів на балансовий рахунок № 205, та їх відчуження ОСОБА_12 на загальну суму 170 000 грн.
Ревізією документального підтвердження наявності та списання в розхід приміщення механізаторів встановлено, що за період 2010-2012 років та І квартал 2013 року, на балансі підприємства, такий об`єкт нерухомості як приміщення механізаторів не рахувався. Акти на списання даного об`єкту до ревізії не надано.
Оплату за вказані будівельні матеріали в сумі 50 000 гривень проведено громадянкою ОСОБА_12 по прибуткових касових ордерах від 05.03.2012 року № № 87, 88, 89, 90 та 91.
Окрім того ревізією виявлено, що на підставі акта списання основних засобів №1, затвердженого керівником підприємства 01.03.2012 року в бухгалтерському обліку відображено списання з балансу корівника свинарника первісною вартістю 161800 грн. та нульовою вартістю.
Причина списання зазначена в акті: Пошкоджено бурею і снігопадом в ніч з 16 на 17 лютого 2012 року, заломлено кришу, відновленню не підлягає і економічно не вигідно.
Згідного даного акту значиться що від демонтажу даної будівлі отримано матеріалів в загальній сумі 80 000 гривень, які в свою чергу значаться реалізованими ОСОБА_12 згідно накладних від 02.03.2012 року № 35 та № 36. Згідно наявних на накладній відбиток штампів, оплата за будівельні матеріали в зазначеній сумі проведена ОСОБА_12 шляхом внесення готівки в касу підприємства.
В бухгалтерському обліку ДП «Великолазівський» списання з балансу вказаної будівлі відображено наступними проводками:
-за дебетом субрахунку 131 «Знос основних засобів» і кредитом субрахунку 101 «Основні засоби» відображено списання будівлі на суму 161800 грн.
-за дебетом рахунку 205 «Матеріали» і кредитом субрахунку 746 «інші доходи від звичайної діяльності» відображено оприбуткування будівельних матеріалів на суму 80 000 гривень.
В ході контрольної перевірки фактичної наявності основних засобів, станом на 11.07.2013 року, проведеної в складі комісії, встановлено, що на господарському дворі ДП «Великолазівський» (мікрорайон Горяни, вул. Стуса, 348) наявна будівля корівника-свинарника.
Таким чином встановлено, що будівлю корівника-свинарника первісною вартістю 161800 грн. ДП «Великолазівський» було реалізовано громадянці ОСОБА_12 як об`єкт нерухомості.
Після отримання у ОСОБА_12 грошових коштів в сумі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, ОСОБА_4 не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання і не маючи жодних правових підстав їх виконати, отриманими коштами розпорядився на власний розсуд як директор ДП «Великолазівський», будь якого майна ОСОБА_12 у власність не передав, кошти не повернув, заподіявши останній матеріальну шкоду в розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, яка відповідно до п.3 примітки до ст.364 КК України є тяжким наслідком.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті не визнав, та пояснив, що жодного злочинів він не вчиняв, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 він реалізував будівельні матеріали, про що останні знали, отримані за них грошові кошти оприбутковані в ДП «Великолазівський» , по епізоду ОСОБА_7 пояснив, що допомагав у реалізації земельних ділянок, які належали ОСОБА_13 .
Потерпіла ОСОБА_12 показала, що ОСОБА_4 запропонував їй купити приміщення механізаторів та приміщення свинарника відповідно за 70 тис. та 80 тис. грн., тобто за загальну суму 150 тис. грн., оскільки з його з слів, на підприємстві, яке він очолює, а саме ДП «Великолазівський» утворилася заборгованість зі сплати податків та виплати заробітної плати, яку необхідно було погашати. Окрім того, ОСОБА_4 повідомив їй, що як вона не купить ці об`єкти, то їх придбають інші особи, які вже готові це зробити. Оскільки вона вже раніше викупила частину приміщень, що належали ДП «Великолазівський» та не бажаючи, щоб фактично сусідні з її приміщеннями викупили інші особи та відповідно створили їй конкуренцію у її підприємницькій діяльності, ОСОБА_12 погодилася на пропозицію ОСОБА_4 про купівлю цих об`єктів. Разом з тим загальної суми в розмірі 150 тис. грн.. у неї зразу не було . Пропозиція щодо купівлі вказаних об`єктів надійшла від ОСОБА_4 на початку 2010 року, мова йшла про 2 об`єкти загалом. Правоустановлюючі документи на вказав приміщення ОСОБА_4 їй не показував, натомість вона повірила йому як директору підприємства. В лютому 2010 року вона передала ОСОБА_4 особисто в руки70 тис. грн.., оскільки як вже повідомила суми в розмірі 150 тис. грн.. в неї на той час не було. В березні 2010 року нею було передано ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 80 тис. грн. На підтвердження спати нею вищевказаних грошових коштів ОСОБА_4 надав їй накладну, після першої та другою оплати з інтервалом кожного разу приблизно у 2 тижні. У першій накладній була зазначена сума 20 тис. грн., замість 70 тис. грн.., на що вона тоді не звернула належну увагу, в іншій накладній була наявна сума 80 тис. грн. Через деякий час, коли на вказаному підприємстві проводили перевірку працівники КРУ її було викликано з пакетом документів по купівлі вказаних об`єктів. За результатами вивчення цих документів працівниками КРУ її було повідомлено про їх недійсність, а саме відсутність відмітки «проплачено» та дати. Про обов`язковість вказаних реквізитів на момент отримання накладних їй відомо не було, щодо належного їх оформлення довірилася ОСОБА_4 . Очевидцями передачі коштів першого разу був бухгалтер підприємства та її дядя ОСОБА_14 , вдруге тільки ОСОБА_14 . Після сплати грошей вона неодноразово зверталася до ОСОБА_4 з метою передачі ним їй правовстановлюючих документів , натомість той її лише заспокоював і говорив, що документи оформлять пізніше, ніхто її турбувати з цього приводу не буде, оскільки сплачено гроші. Після того, як від працівників КРУ їй стало відомо про те, що накладні на придбані об`єкти є недійсними, вона звернулася з відповідною заявою до прокуратури . Право власності на ці приміщення нею на даний час не оформлено, жодних сплачених нею коштів за вказані об`єкти ні ОСОБА_4 , ні будь-якою іншою особою їй не повернуто. Раніше зі ОСОБА_4 вона мала справи з приводу придбання нерухомості ДП «Великолазівський», а саме купила через аукціон приміщення телятника, разом з тим у даному випадку ОСОБА_4 повідомив їй , що аукціон провести неможливо, оскільки ніби-то існує мораторій на його проведення. Договори купівлі-продажу приміщення механізаторів та корівника-свинарника не оформлялися, використовувати приміщення механізаторів змоги не мала, оскільки ОСОБА_4 здав його в оренду ТЗОВ «Виноградар» і з цього приводу у неї були неодноразові сварки з останнім про те, що вона купила приміщення, а використовувати його не може. Приміщенням корівника-свинарника вона не користувалася, натомість нею вживалися заходи до його збереження, оскільки неодноразово з боку осіб циганської народності були спроби крадіжок на вказаному об`єкті. Оцінку вартості перед реалізацією об`єктів ніхто не проводив, вони були нею придбані по тій ціні, яку назвав ОСОБА_4 . Квитанції до прибуткових касових ордерів про оплату грошових коштів за придбані об`єкти ОСОБА_4 їй було надано тільки в 2012 році, після звернення про вказаний факт до органів прокуратури, а саме на приміщення механізаторів на загальну суму 50 тис. грн.., на приміщення корівника-свинарника на загальну суму 80 тис. грн..
Потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що від знайомих дізнався про те, що в с.Стрипа Ужгородського району ДП «Великолазівський» здійснює продаж земельної ділянки з розташованими на ній об`єктами нерухомості та скважиною. Оскільки він мав на меті придбати вказані об`єкти нерухомості та земельну ділянку для подальшого зайняття підприємницькою діяльність він зустрівся з керівником підприємства ДП «Великолазівський» ОСОБА_4 , домовився про продаж земельної ділянки з розташованими на ній об`єктами нерухомості та скважиною за ціною 130 тис. гривень та уклали з цього приводу письмовий договір, який підписав його син, оскільки бізнес сімейний. В подальшому він зареєстрував фермерське господарство на яке і мав намір зареєструвати право власності на придбане майно. Грошові кошти в сумі 130 тис. гривень передав він особисто ОСОБА_4 в 2 прийоми в травні та червні 2012 року . Перший раз грошові кошти ОСОБА_4 передав у мікроавтобусі останнього , вдруге в ресторані «Кілікія», Під час зустрічей ОСОБА_4 запевняв його, що оформить право власності на вказані об`єкти через бюро технічної інвентаризації. Він особисто дивився вказану земельну ділянку та майно, що на ній розташоване,знімав це все на камеру мобільного телефону, грошові кошти в сумі 130 тисяч гривень передавав ОСОБА_4 саме за цю земельну ділянку площею 3 га. з розташованими на ній об`єктами нерухомості , в тому числі водонапірною баштою, навісом тощо. Жодної фінансової допомоги ДП «Великолазівський» він ніколи не надавав. Після передачі грошових коштів неодноразово зустрічався зі ОСОБА_4 , який лише обіцяв йому, що займається оформленням документів на право власності на придбані ним об`єкти. В подальшому в підтвердження передачі грошей ОСОБА_4 надав йому касові ордери на придбання ніби то ним будівельних матеріалів, пояснивши що саме так потрібно на цьому етапі. Коли передавав грошові кошти в автомобілі з ним був його товариш ОСОБА_15 , при передачі грошових коштів в «Кілікії» була присутня його сестра, однак сам процес передачі грошових коштів вона не бачила.
Свідок ОСОБА_6 пояснив про те, що почув від знайомих про продаж земельних ділянок на території ДП «Великолазівський». Після цього мав розмову на рахунок можливого придбання земельних ділянок з головних бухгалтером вказаного підприємства ОСОБА_8 , син якого одружився на його племінниці. Через деякий час ОСОБА_8 зателефонував та повідомив, що є 2 земельні ділянки. Він приїхав до ДП «Великолазівський», де мав розмову особисто з директором вказаного підприємства ОСОБА_4 , який повідмив йому, що для отримання земельних ділянок йому необхідно написати 2 заяви від свого імені та імені дочки та передати йому грошові кошти в сумі по 20 тисяч гривень за кожну земельну ділянку. Вказані земельні ділянки в районі 555 показав йому ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_4 . Правовстановлюючі документи на земельні ділянки йому ніхто не показував. В подальшому він передав особисто ОСОБА_4 за вказані земельні ділянки грошові кошти в сумі 5000 доларів США двома платежами. Жодних підтверджуючих документів про отримання грошових коштів від ОСОБА_4 на той час він не отримав. Оскільки після передачі грошей земельні ділянки на протязі 3 років він так і не отримав, почав звертатися неодноразово до ОСОБА_4 з метою або отримання таких, або повернення коштів так як взяв він останнього розписку про те, що нібито ОСОБА_4 отримав вказані кошти в борг як гарантію їх повернення. Грошові кошти, які передавав ОСОБА_4 були як його особисті, так і дочки, а також частину брав в борг. Тільки через три роки після отримання коштів ОСОБА_4 почав повертати їх частинами, а всю суму виплатив тільки після скерування обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні до суду.
Свідок ОСОБА_8 , головний бухгалтер ДП «Великолазівський», який за епізодом обвинувачення за заявою ОСОБА_7 пояснив, що до нього звернувся ОСОБА_6 , син якого одружився на його племінниці проте, що хотів би отримати земельну ділянку під забудову в ДП «Великолазвіський» та вказане питання хотів вирішити особисто з директором вказаного підприємства ОСОБА_4 , про що він в подальшому повідомив останнього. Приблизно через півроку після розмови ОСОБА_4 запропонував йому організувати зустріч з ОСОБА_6 . При зустрічі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 він не був , однак після зустрічі до нього в кабінет зайшов ОСОБА_4 та попросив показати 2 земельні ділянки «біля Бережанського», що він і зробив. Приблизно через один рік після вказаної події ОСОБА_6 розповів йому, що давав грошові кошти ОСОБА_4 в сумі 5000 доларів США за земельні ділянки, натомість ділянки він так і не отримав. Окрім того свідок повідомив, що ДП «Великолазівський» є лише постійним користувачем земельних ділянок, у власності таких не має.
За епізодом шахрайських дій щодо ОСОБА_12 свідок ОСОБА_8 пояснив, що приміщення механізаторів побудовано в 70 роках минулого століття господарським способом, на балансі підприємства було відсутнє, фактично прибудували його до навісу та при проведенні інвентаризацій до уваги не брали, чому пояснити не зміг. Під час проведенні ревізії ДФІ в 2013 році приміщення було в наявності, його ніхто не розбирав.
Приміщення корівника перебувало на балансі підприємства, у ньому була пошкоджена покрівля.
На списання вказаного приміщення необхідний був дозвіл Мінагрополітики, такого дозволу не було, про що він повідомив директора ОСОБА_4 , який дав вказівку підписати акт списання та запевнив його , що такий дозвіл він отримає. Чи вживав в подальшому ОСОБА_4 заходи до отримання такого дозволу йому не відомо.
Будучи додатково допитаним з вказаним питань в судовому засіданні ОСОБА_8 повідомив, що з актом ревізії ДФІ в 2013 році він знайомий, копію такого акту отримав, його не оскаржував, з висновками ревізії погодився. Окрім того пояснив, що грошові кошти від ОСОБА_12 за придбані нею приміщення механізаторів та приміщення корівника надійшли в 2010, 2012 роках, разом з тим приміщення корівника списано тільки в 2012 році, вказану розбіжність пояснити не може.
Накладна на приміщення механізаторів на 20 тисяч гривень наявна, разом з тим відмітки про поступлення коштів не має. Пояснити вказану ситуацію не може.
На приміщення корівника була інвентарна справа, чи було свідоцтво про право власності пояснити не може.
Відповідно до акту ревізії та рішення суду приміщення механізаторів та корівника поновлено на балансі підприємства та збільшено відповідно кредиторську заборгованість підприємства перед ОСОБА_12 .
Свідок ОСОБА_11 , касир ДП «Великолазвський», яка за епізодом шахрайських дій щодо ОСОБА_9 пояснила, що особисто директором ДП «Великолазівський» ОСОБА_4 внесено в касу підприємства в декілька прийомів грошові кошти від ОСОБА_9 як попередню оплату за будівельні матеріали та фінансову допомогу . Всі касові ордери виписувала в приміщенні ДП «Великолазвський» , передвала молодій особі, який приходив від ОСОБА_9 .
За епізодом шахрайських дій відносно ОСОБА_12 пояснила, що входила до складу комісії по списанню приміщення корівника, особисто була на місці , бачила пошкоджену стихією покрівлі цього приміщення, підписала акт обстеження, до складу комісії входив також і ОСОБА_16 .
Свідок ОСОБА_16 , бригадир ДП «Великолазівський», пояснив, що брав участь у всіх інвентаризаціях , а також у списанні приміщення корівника. Для списання вказаного приміщення була створена комісія, він підписав акт списання, під час ревізії ДФІ в 2013 році приміщення знаходилося в тому ж стані, що і на час складання акту списання, тобто не було розібрано, покрівля пошкоджена стихією.
Показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що від знайомих дізнався про те, що в с.Стрипа Ужгородського району ДП «Великолазівський» здійснює продаж земельної ділянки з розташованими на ній об`єктами нерухомості та скважиною. Оскільки він мав на меті придбати вказані об`єкти нерухомості та земельну ділянку для подальшого зайняття підприємницькою діяльність він зустрівся з керівником підприємства ДП «Великолазівський» ОСОБА_4 , домовився про продаж земельної ділянки з розташованими на ній об`єктами нерухомості та скважиною за ціною 130 тис. гривень та уклали з цього приводу письмовий договір, який підписав його син, оскільки бізнес сімейний. В подальшому він зареєстрував фермерське господарство на яке і мав намір зареєструвати право власності на придбане майно. Грошові кошти в сумі 130 тис. гривень передав він особисто ОСОБА_4 в 2 прийоми в травні та червні 2012 року . Перший раз грошові кошти ОСОБА_4 передав у мікроавтобусі останнього , вдруге в ресторані «Кілікія», Під час зустрічей ОСОБА_4 запевняв його, що оформить право власності на вказані об`єкти через бюро технічної інвентаризації. Він особисто дивився вказану земельну ділянку та майно, що на ній розташоване,знімав це все на камеру мобільного телефону, грошові кошти в сумі 130 тисяч гривень передавав ОСОБА_4 саме за цю земельну ділянку площею 3 га. з розташованими на ній об`єктами нерухомості , в тому числі водонапірною баштою, навісом тощо. Жодної фінансової допомоги ДП «Великолазівський» він ніколи не надавав. Після передачі грошових коштів неодноразово зустрічався зі ОСОБА_4 , який лише обіцяв йому, що займається оформленням документів на право власності на придбані ним об`єкти. В подальшому в підтвердження передачі грошей ОСОБА_4 надав йому касові ордери на придбання ніби то ним будівельних матеріалів, пояснивши що саме так потрібно на цьому етапі. Коли передавав грошові кошти в автомобілі з ним був його товариш ОСОБА_15 , при передачі грошових коштів в «Кілікії» була присутня його сестра, однак сам процес передачі грошових коштів вона не бачила.
Свідок ОСОБА_15 , пояснив, що ОСОБА_17 , його товариш, попросив поїхати в м.Ужгород подивитися земельну ділянку з розташованими на ній об`єктами нерухомості, Він разом з ОСОБА_18 поїхали до м.Ужгород до однієї із автомобільних заправок, де зустрілися з чоловіком, як він пізніше дізнався ОСОБА_4 та поїхали в с.Стрипа Ужгородського району , де дивилися об`єкти та земельну ділянку на території радгоспу, назву якого не знає. Дату вказаної поїздки згадати не може у зв`язку з великим спливом часу. Через деякий час на прохання ОСОБА_9 знову відвіз його до м.Ужгорода, де зустрілися із ОСОБА_4 на території одного з сіл Ужгородського району коло приміщення сільської ради, ОСОБА_9 сказав йому , що повинен віддати ОСОБА_4 грошові кошти , які він бачив в ОСОБА_9 та які були упаковані в целофановий пакет, валюту та кількість грошових коштів назвати не може. Зусрівшись із ОСОБА_4 , який сидів у своїй машині, ОСОБА_9 взяв грошові кошти і сів в машину до ОСОБА_4 , повернувшись через деякий час без грошей. Цього дня про це не говорили, натомість через деякий час ОСОБА_9 розповів йому, що грошові кошти передав, а взамін нічого не отримав.
Показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що підписав договір купівлі- продажу, дату не пам`ятає, батько щодо цього договору розповів, що він заплатив грошові кошти, в якій сумі не знає, хотів створити фермерське господарство та вирощувати птицю.
Свідок ОСОБА_19 , показав, що осінню 2012 року він працював начальником юридичного відділу МПП «Алекс», директором якого був ОСОБА_9 . Останній розповів йому про те, що ОСОБА_20 отримав від нього в 2 прийоми 130 тис. грн.. (60 та 70 тис. грн..) Смоля був директором державного підприємства та пообіцяв йому за ці кошти продати земельну ділянку з розташованими на ній об`єктами нерухомості та артскважиною, разом з тим, об`єкти так і не продав, а кошти не повернув. ОСОБА_9 запропонував йому оформити на нього довіреність з метою представлення інтересів по поверненню коштів чи передачею майна. ОСОБА_19 намагався неодноразово зустрітися зі ОСОБА_4 , разом з тим, той намагався їх уникати. При зустрічах ОСОБА_4 дав зрозуміти, що кошти повертати він не буде, майно продавати також не буде. Окрім того, він звернув увагу ОСОБА_4 на те,що про отримання коштів ним надані ОСОБА_9 підтверджуючі документи тільки на 60 тис. грн. При одній із зустрічей біля приміщення Закарпатської ОДА ОСОБА_4 приїхавши на мікроавтобусі білого кольору, номерний знак з цифрами 0030 разом з жінкою на передньому пасажирському сидінні , яку представив як бухгалтера та яка за його вказівкою, приблизно через півроку після отримання ОСОБА_4 коштів почала в автомобілі заповняти касові ордери і проставляти печатки про отримання коштів від ОСОБА_9 . Заповнені касові ордери передали йому, а він в свою чергу ОСОБА_9 . В подальшому, він цікавився фінансовим станом підприємства, з`ясував, що підприємство має багато боргів, жодне майно не реалізовується, у с.Стрипа Ужгородського району є лише об`єкти, які реалізовуються з прилюдних торгів за борги, правовстановлюючих документів на об`єкти, які хотів продати ОСОБА_21 не було.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується також слідуючими зібраними у справі матеріалами а саме :
-заява ОСОБА_22 про вчинення кримінального правопорушення від 27.11.2012 року (а.п. 13 Т.№1),
-лист Держземагенства №1990/01-1 від 16.10.2013 року про те, що за ДП «Великолазівським» земельні ділянки на території м. Ужгород та Ужгородського району не значаться (а.с. 43 т.№1),
-ксерокопія розписки ОСОБА_4 (а.с. 56 Т.№1),
-заява ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 5 Т.№2),
-договір купівлі-продажу з ОСОБА_9 (а.с. 22-23 Т.№2),
-копія свідоцтва про право власності на майно в АДРЕСА_2 (а.с. 7, Т.№2),
-квитанції до прибуткових касових ордерів на ОСОБА_9 ( а.с. 25-31, 41-51 т.№2),
-накладні по договору з ОСОБА_9 (а.с. 32-34 Т.№2),
-статут ДП «Великолазівський» - (а.с. 173-185 Т.№2),
-нормативна база ПКМУ №313 від 02.04.2008 р. «Про порядок відчуження об`єктів державної власності» , ПКМУ № 1314 від 08.11.2007 р. ( Т.№2, а.с. 203-208, 209-213),
-лист ДП «Великолазівський» про надання згоди на вилучення земельної ділянки 3,7 га в с.Стрипа Ужгородського району (а.с. 24 Т.№2),
-акт ДФІ №07-07/42 від 30.09.2013 року з додатками (а.с.1-225 Т.№3, а.п. 1-250 Т.№4),
-по епізоду з приміщенням корівника в акті ревізії (а.с. 67-68 Т.№3), додатки: акт візуального огляду №2 додаток 100 до Аку та додаток №61 до Акту ( а.с. 108-110, а.с. 233-234 Т.№4),
-по епізоду з приміщенням механізаторів в акті ревізії (а.с.63 Т.№3), додатки: №60, інвентаризаційний опис №1 приміщення механізаторів, акт контрольної перевірки інвентаризаційних цінностей на 11.07.2013 р., акт візуального огляду від 11.07.2013 року №5 додатку №97 до Акту (а.с. 98-100 т.№4, 108-110 т.№4, 228 Т.№4).
Сукупність здобутих по справі та перевірених судом доказів, які суд вважає достовірними, допустимими, належними та достатніми, повністю підтверджують винність підсудного ОСОБА_4 та спростовують його заперечення проти звинувачення.
Суд прийшов до висновку, що підсудній, заперечуючи свою вину у скоєному, намагається уникнути відповідальності, а тому суд до його показів відноситься критично.
На підставі наведених доказів, суд визнає ОСОБА_4 винним у вчиненні злочинів, за ч.2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, за ч.1 ст.364 (із змінами внесеними згідно із Законом України №270-VI від 15.04.2008 року) КК України, а саме зловживання службовим становищем, тобто умисне з корисливих мотивів, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, яке заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, за ч.3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, за ч.2 ст.364 (із змінами внесеними згідно із Законом України №270-VI від 15.04.2008 року) КК України, а саме зловживання службовим становищем, тобто умисне з корисливих мотивів, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, яке спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян.
При призначенні підсудному ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а саме раніше несудимий, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин, що обтяжують покарання.
При призначенні підсудному ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, посередньо характеризується, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання .
Обставин, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 , відповідно до статті 66 КК України судом не встановлено.
Обтяжуючі покарання обставини щодо підсудного ОСОБА_4 , згідно статті 67 КК України, судом не встановлено .
Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, відсутність обставин, що помякшують покарання та обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання з ізоляцією його від суспільства.
Заявлений цивільний позов потерпілим ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 130000( сто тридцять тисяч) гривень підлягає до задоволення.
Вирішуючи питання щодо відшкодування завданої моральної шкоди потерпілій ОСОБА_23 , суд виходить з глибини та тривалості моральних страждань потерпілої і прийшов до висновку, що така підлягає до задоволення у повному обсязі у розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190 КК України, ч.1 ст.364 (із змінами внесеними згідно із Законом України №270-VI від 15.04.2008 року) КК України, ч.1 ст.364 (із змінами внесеними згідно із Законом України №270-VI від 15.04.2008 року) КК України, ч.2 ст.364 (із змінами внесеними згідно із Законом України №270-VI від 15.04.2008 року) КК України та призначити йому покарання :
-за ч.2 ст.190 КК України позбавлення волі строком на 2(два) роки,
-за ч.3 ст.190 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років,
-за ч.1 ст.364 КК України (із змінами внесеними згідно із Законом України № 270-VI від 15.04.2008 року) обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади керівного складу на державних підприємств, установах, організаціях протягом 2(два) років,
-ч.2 ст.364 КК України (із змінами внесеними згідно із Законом України №270-VI від 15.04.2008 року позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади керівного складу на державних підприємств, установах, організаціях протягом 3 (три) років
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбування призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади керівного складу на державних підприємств, установах, організаціях протягом 3(три) років.
На підставі ст. 75,76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від основного відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі якщо він протягом іспитового строку терміном у три роки не вчинить нового злочину і виконає обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання, і виконає обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Запобiжний захiд засудженому ОСОБА_4 до вступлення вироку в законну силу залишити попередній домашній арешт.
Заявлений цивільний позов потерпілим ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 130000( сто тридцять тисяч) гривень задоволити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 130000( сто тридцять тисяч) гривень.
Цивільний позов про відшкодування завданої моральної шкоди потерпілій ОСОБА_23 , задоволити у повному обсязі . Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_23 моральну шкоду в розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1