Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/246/17 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000397за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дзержинськ Донецької області, з професійно-технічною освітою, зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1 , не одружений, не працює, утриманців не має, раніше судимий:
- 28 серпня 1997 року Знам`янським міським судом Кіровоградської області за ч.1 ст.229-6 КК України до штрафу в сумі 1000 грн.;
- 12 травня 1999 року Знам`янським міським судом Кіровоградської області за ч.2 ст.229-6 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з відстроченням виконання вироку на строк 2 роки та штрафом в сумі 400 грн.;
- 19 квітня 2002 року Знам`янським міським судом Кіровоградської області за ч.3 ст.186, ст.357 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
- 25 вересня 2006 року Бахчисарайським районним судом АРК Крим за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
- 09 жовтня 2006 року Дзержинським міським судом Донецької області за ст.102, ч.1 ст.229-6 КК України до 3 місяців арешту;
- 09 червня 2010 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч.1 ст.309, ст.128 КК України до 3 місяців арешту;
- 02 грудня 2010 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 03 лютого 2011 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 22 грудня 2014 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту, звільнений 14 серпня 2015 року по відбуттю строку покарання;
- 21 березня 2016 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до арешту на строк 6 місяців,
засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
У відповідності з ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2016 року більш суворим покаранням за даним вироком, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2016 року і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців.
Цим же вироком вирішено питання стосовно речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, поєднане з проникненням у сховище, за таких обставин:

07 листопада 2015 року, приблизно о 06.00 годині, ОСОБА_7 знаходився напроти домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, поєднаної з проникненням у сховище, а саме на крадіжку належного ОСОБА_10 майна, розташованого по АДРЕСА_2 .
Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, ОСОБА_7 , перелізши через паркан, проник на територію вищевказаного домоволодіння, звідки таємно, повторно, викрав належну ОСОБА_10 , металеву драбину, вартістю 649 грн. 68 коп., яка знаходилась у дворі вищевказаного домоволодіння, після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 649 грн. 68 коп.

9 лютого 2016 року, приблизно о 07.30 годині, ОСОБА_7 знаходився на території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , де у нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, а саме на крадіжку належного ОСОБА_11 , майна, розташованого по АДРЕСА_3 .
Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, ОСОБА_7 таємно, повторно, викрав, належній ОСОБА_11 , металеву трубу діаметром 25х2,8 мм., довжиною 4 м., вартістю 84 грн. 40 грн., телевізійну антену виробництва Польщі, вартістю 136 грн., посилювач сигналу SWA 9999, вартістю 33 грн. 93 коп., металевий ланцюг №5 довжиною 2,5 м., вартістю 45 грн., телевізійний кабель довжиною 11.14 м., вартістю 35 грн. 53 коп., які знаходились у дворі указаного домоволодіння, після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 334 грн. 86 коп.

Продовжуючи свої злочинні дії, 29 лютого 2016 року, приблизно о 08.30 годині, ОСОБА_7 знаходився на території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , де у нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене потворно, а саме на крадіжку належного ОСОБА_11 майна, розташованого по АДРЕСА_3 .
Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, ОСОБА_7 таємно, повторно, викрав належній ОСОБА_11 , штикову металеву лопату без держака, вартістю 31 грн., совкову металеву лопату без держака, вартістю 32 грн., ручний культиватор, вартістю 210 грн., які знаходились у дворі вказаного домоволодіння, після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 273 грн.

В подальшому, 03 квітня 2016 року, приблизно о 12.00 годині, ОСОБА_7 знаходився у будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , де у нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, а саме на крадіжку належного ОСОБА_12 інкубатору, який знаходився за вищевказаною адресою.
Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, ОСОБА_7 таємно, повторно, викрав належний ОСОБА_12 електричний інкубатор «Квочка», вартістю 440 грн., який знаходився на столі у веранді вищевказаного будинку, після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 440 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що суд першої інстанції невірно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він не проникав в житлове приміщення та господарські будівлі, драбину взяв у дворі домоволодіння.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що він допомагав слідству, щиро розкаявся та визнав вину. Просить пом`якшити призначене покарання, застосувавши до нього вимоги ст. 69 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 змінити вирок районного суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.185 КК України (епізоди 29 лютого 2016 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч.3 ст.185 КК України (епізод 7 листопада 2015 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
У відповідності з ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2016 більш суворим покаранням за даним вироком, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
Також ОСОБА_7 вважати засудженим за ч.2 ст.185 КК України (епізод 3 квітня 2016 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці.
На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі та покаранням, призначеним вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2016 року у виді 6 місяців арешту та по епізоду від 03 квітня 2016 року у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі, остаточно вважати засудженим ОСОБА_7 до покарання у виді на 3 років 8 місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання відраховувати з 22 квітня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період із 17 червня 2016 року по день набрання законної сили даним вироком.
У решті вирок суду залишити без змін.
Скасувати ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 січня 2017 року про уточнення дати відбуття покарання..
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що вказаним вироком та ухвалою про виправлення описки від 12 січня 2017 року відповідно до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення починаючи з 22 квітня 2016 року по день набрання вироком законної сили, що є також неправильним застосуванням закону України, про кримінальну відповідальність та є підставою для скасування судового рішення.
Однак, судом не враховано, що з 22 квітня 2016 року ОСОБА_7 почав відбувати покарання відповідно до вироку Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2016 року по кримінальному провадженню № 0002108 від 06 листопада 2015 року у вчиненні іншого криміального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Натомість, ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 червня 2016 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках даного кримінального провадження.
А тому вважає, що строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 необхідно рахувати із 17 червня 2016 року.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Кваліфікуюча ознака, як проникнення в сховище, судом першої інстанції встановлена вірно оскільки, як пояснив суду першої інстанції обвинувачений та підтверджується протоколом огляду місця події від 29.02.2016 року (т. 1 а.п. 5-7) на момент крадіжки металева драбина знаходилася на території подвір`я розташованого по АДРЕСА_2 , яке є огородженим, а тому під час викрадення майна обвинувачений долаючи перешкоди, переліз через паркан та викрав металеву драбину. Тобто подвір`я потерпілої повністю огороджене, від доступу інших осіб, викрадене майно знаходилося на подвір`ї, що підтверджується також і фототаблицею до протоколу огляду місця події.

Під сховищем в аспекті чинного кримінального законодавства слід розуміти будь-яке місце, призначене для постійного чи тимчасового зберігання майна, яке має засоби охорони від доступу сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо). Це може бути контейнер, товарний вагон, охоронюваний загін та ін. Водночас не кожна територія, що охороняється, може бути визнана сховищем. Судова практика засвідчує, що не визнається сховищем неогороджена і така, що не охороняється, площа території, а також салони автомобілів.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчинена повторно, таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.
Згідно ч.4 ст.408 КПК України апеляційний суд змінює вирок у інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочину середньої тяжкості та тяжких злочинів,особу винуватого, який раніше неодноразово судимий, суспільно-корисною працею не займається, негативно характеризується за місцем проживання,визнав обставинами, які пом`якшують покарання - щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, обставинами, які обтяжують покарання є вчинення злочину щодо особи похилого віку. Обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання, яке відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, при цьому врахував тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого при призначенні покарання, про що належним чином вмотивував у вироку і з чим погоджується колегія суддів.

В той же час, як обґрунтовано вказав в апеляційній скарзі прокурор, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання, суд першої інстанції, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, не вірно витлумачив закон України про кримінальну відповідальність.

Так, суд першої інстанції при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 вірно застосував ч. ч. 1, 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71КК України, двічі призначив покарання за ст. 185 ч.2 КК України, проте не конкретизував, по якому саме з епізодів призначив покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

За умовами ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень, викладених у абз. 6 п. 25 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Таким чином, ОСОБА_7 необхідно спочатку призначити покарання за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку, врахувавши покарання призначене за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2016 року, призначити покарання по епізоду 3 квітня 2016 року, вчиненого після цього вирокута остаточно призначити покарання за сукупністю вироків, врахувавши покарання призначене покарання за даним вироком та за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2016 року.

Отже, районний суд призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та за ч. 2 ст. 185 КК України повинен був конкретизувати, по якому з епізодів призначив покарання, оскільки у резолютивній частині лише зазначено ч. 2 ст. 185 КК України.

Таким чином колегія судів приходить до висновку про те, що вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2016 року необхідно скасувати в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .
Крім того, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання районний суд не врахував, що з 22 квітня 2016 року ОСОБА_7 почав відбувати покарання відповідно до вироку Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2016 року по кримінальному провадженню № 0002108 за ч.2 ст.185 КК України.
При цьому, в матеріалах кримінального провадження наявна ухвала Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 січня 2017 року про виправлення описки, якою зазначено, що строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з 22 квітня 2016 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України, до строку позбавлення волі ОСОБА_7 зарахувати строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 22 квітня 2016 року по день набрання законної сили вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2016 року.
В даному випадку, всупереч вимог ст. 379 КПК України ухвалою про виправлення описки змінив вирок суду, що не допускається.
Крім того, виправляючи описку в своєму рішенні районний суд помилково зазначив дату зарахування строку попереднього ув`язнення, а саме з 22 квітня 2016 року, оскільки ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 червня 2016 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках даного кримінального провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у разі засудження до позбавлення волі, засудженим у строк відбуття покарання, зараховується строк попереднього ув`язнення, лише в межах того самого кримінального провадження.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 , на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, при призначенні остаточного покарання приєднано лише частина невідбутого покарання за попереднім вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2016.

За таких підстав, обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», слід зарахувати строк перебування під вартою лише по даному кримінальному провадженню, тобто з 17 червня 2016 року до набрання даним вироком законної сили включно (а.с. 132-133, 186).

За таких підстав, ухвала Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 січня 2017 року про виправлення описки у вироку Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2016 року потребує скасуванню.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції в порушення ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», невірно обраховано початок строку відбування покарання. Проте, враховуючи, що відсутні апеляції з цього приводу, колегія суддів, згідно ч.2 ст.404 КК України, не може погіршити становище обвинуваченого.

Враховуючи у сукупності викладене вище та обставини, які взято до уваги судом першої інстанції при призначені покарання, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неправильно витлумачив закон України про кримінальну відповідальність неправильно призначив остаточне покарання на підставі ч. ч. 1, 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, невірно зарахував строку попереднього ув`язнення у строк покарання, а тому доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими - вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначення покарання, та в частині зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, оскільки цим не погіршується становище обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора -задовольнити частково.

Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_7 зач. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України змінити в частині призначеного покарання та обрахування строку відбуття покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим:
- за ч.3 ст.185 КК України (епізод 7 листопада 2015 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;
- за ч.2 ст.185 КК України (епізоди: 9 лютого та 29 лютого 2016 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
У відповідності з ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2016 більш суворим покаранням за даним вироком, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
Також ОСОБА_7 вважати засудженим:
за ч.2 ст.185 КК України (епізод 3 квітня 2016 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці.
На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі (епізоди: 7 листопада 2015 року, 9 лютого та 29 лютого 2016 року), невідбутої частини покарання, призначеного вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2016 року у виді 6 місяців арешту та покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі (епізод 03 квітня 2016 року), остаточно вважати засудженим ОСОБА_7 до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 8 місяців.
Строк відбуття покарання рахувати з 22 квітня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України до строку позбавлення волі ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період із 17 червня 2016 року по 16 березня 2017 року
В решті вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Скасувати ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 січня 2017 року про виправлення описки у вироку Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2016 року.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4