Справа № 686/4489/17

УХВАЛА

05 квітня 2017 року м.Хмельницький
В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав вимоги, викладені у скарзі.
Слідчий та прокурор заперечили щодо задоволення скарги.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
В ході досудового слідства, 14 лютого 2017 року ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду було надано дозвіл на проведення обшуку в нежитловому приміщенні, яке використовується ОСОБА_5 в якості офісу, за адресою АДРЕСА_1 , з метою відшукання і вилучення документів, предметів, комп`ютерної техніки, планшетних комп`ютерів, флеш накопичувачів, магнітних дисків, магнітних носіїв інформації, мобільних телефонів, особистих записів, на яких міститься інформація, що стосується діяльності так званих «територіальних громад», а також різного роду посвідчень, свідоцтв та інших документів невстановленого зразка, автомобільних номерних знаків невстановленого зразка, нормативних актів, виданих так званими «територіальними громадами», судових рішень, що стосуються так званих «територіальних громад» або їх представників, матеріалів листування між так званими «територіальними громадами», їхніми членами, а також з органами державної влади та місцевого самоврядування України та підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, штампів та печаток так званих «територіальних громад», а також інших предметів та документів, які можуть мати значення для досудового розслідування.
01 березня 2017 року, на підставі вказаної ухвали слідчого судді, у нежитловому приміщенні, що по АДРЕСА_1 було проведено обшук, під час якого було вилучено майно, про повернення якого йдеться у скарзі ОСОБА_5 .
Крім того, ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 06.03.2017 р. на вказане майно, про повернення якого йдеться у скарзі ОСОБА_5 , було накладено арешт. Зазначена постанова слідчого судді залишена в силі 15.03.2017 р. апеляційним судом Хмельницької області.
06 березня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до слідчого СВ Управління СБ України у Хмельницькій області ОСОБА_4 із заявою, в якій просив повернути майно, що було у нього вилучено під час проведення 01.03.2017 р. обшуку.
09 березня 2017 року за вих.№72/3/564 слідчим було повідомлено ОСОБА_5 про те, що заява останнього від 06.03.2017 р. задоволенню не підлягає, оскільки майно, що було вилучено 01.03.2017 р. в ході проведення обшуку по АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні визнано речовим доказом та на нього накладено арешт ухвалою слідчого судді.
Згідно з ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166, 170-174 цього кодексу. Частиною 6 вказаної статті передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Як пояснив в судовому засіданні прокурор, майно, про повернення якого йдеться у скарзі ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні визнано речовими доказами і повернення вказаних речей може зашкодити кримінальному провадженню.
Доводи скаржника, що вилучене під час обшуку майно є тимчасово вилученим та підлягає поверненню ОСОБА_5 , слідчий суддя не бере до уваги, оскільки майно було вилучено відповідно до переліку, який був визначений в ухвалі слідчого судді щодо дозволу на проведення обшуку і, відповідно до положень частини 7 статті 236 КПК України, не є тимчасово вилученим майном, а на майно, яке не входило до переліку, що був визначений в ухвалі слідчого судді щодо дозволу на проведення обшуку, з метою забезпечення збереження речових доказів, було накладено арешт.
Враховуючи викладене, а також те, що слідчим не була допущена бездіяльність, передбачена ч.1 ст.303 КПК України, про яку йдеться у скарзі ОСОБА_5 , тому підстави для задоволення скарги останнього відсутні.
Керуючись ст. 303-307 КПК України, -
Відповідно вимог ст.ст. 307, 309 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя