Ухвала
іменем україни

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
виправданого ОСОБА_6 ,
при секретарі ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні 27 липня 2017 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 30 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:
Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2016 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,
виправдано за ч. 1 ст. 366 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він 9 січня 2014 року близько 9 години в приміщенні ВДАІ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, що на 5-му км вулиці Жуйка м. Житомира, в порушення вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП та п. 4.2 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 року № 77, без проведення перевірки фактів, викладених у рапорті інспектора ОСОБА_8 , без відібрання пояснення у правопорушника та збирання будь-яких інших доказів правопорушення, вніс до офіційного документу протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 426665 завідомо неправдиві відомості про те, що саме ОСОБА_9 29 грудня 2013 року близько 12 год. 30 хв. на 20 км автодороги «Київ-Овруч» у с. Нові Петрівці на автомобілі «Шевроле», номерний знак НОМЕР_1 , учинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 30 червня 2016 року вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо незаконного виправдання ОСОБА_6 не перевірено, так як судом не надано оцінки всім доказам та показанням свідків, які в своїй сукупності спростовують твердження ОСОБА_6 про ненадання ОСОБА_9 доказів своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП. Стверджує, що апеляційним судом, усупереч вимогам ст. 419 КПК України, не надано належної оцінки доводам прокурора, зазначеним в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора на підтримання скарги, думку захисника та виправданого про відсутність підстав для задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції виправдав ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій порушував питання про скасування зазначеного вироку та постановлення апеляційним судом свого, яким просив ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 125 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 2125 грн. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначав про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, у тому числі наводив доводи, які є аналогічні доводам касаційної скарги.
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за вказаною апеляційною скаргою в межах, установлених ст. 404 КПК, визнав безпідставними доводи, викладені прокурором в апеляційній скарзі, і дійшов висновку про законність вироку суду першої інстанції.
При цьому предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції були доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора, що стосуються оцінки доказів та фактичних обставин кримінального провадження, зокрема, щодо безпідставного виправдання ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щодо ненадання судом першої інстанції оцінки всім доказам та показанням свідків. Вказаним доводам апеляційний суд дав відповідну юридичну оцінку з наведенням в ухвалі відповідних мотивів та висновків.
Разом з цим касаційна скарга прокурора не містить доводів щодо незаконності мотивів та висновків суду апеляційної інстанції, викладених в ухвалі на спростування доводів прокурора, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин провадження, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК і є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Разом із тим, доводи, які прокурор наводить у касаційній скарзі, і які, на його думку, є істотними порушеннями кримінального процесуального закону, стосуються оцінки доказів та фактичних обставин кримінального провадження та згідно з вимогами ст. ст. 433, 438 КПК зазначені доводи не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Поряд з цим вказані доводи відповідно до вимог ст. 409 КПК були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції.
З огляду на вищевикладене, підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів не знаходить.
Виходячи з наведеного, керуючись статтями 434-436 КПК,
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 30 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3