АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/93/16-к Номер провадження 11-кп/786/64/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.286 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційними скаргами прокурора відділу прокуратури Полтавської області та обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 16 червня 2016 року,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с.Булахи Козельщинського району Полтавської області, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, не одружений, працюючий охоронником «Охоронна агенція «Ратник» м.Кременчук, раніше не судимий -
засуджений за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Постановлено стягнути з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в загальному розмірі 12 924, 68 грн.

Вирішено долю речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_11 визнаний винуватим в тому, що він 17 серпня 2014 року близько 02 години 00 хвилин в темний час доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем ВАЗ-21011 д.н.з НОМЕР_1 з несправністю у вигляді люфта в рульовому механізмі, в якому також перебували в якості пасажирів на задньому пасажирському сидінні зліва потерпілий ОСОБА_12 , на задньому пасажирському сидінні посередині потерпілий ОСОБА_13 , на задньому пасажирському сидінні справа свідок ОСОБА_14 , на передньому пасажирському сидінні свідок ОСОБА_15 , по сухому асфальтобетонному покриттю по вул. Горького, поблизу будинку №2/1 в селищі Нова Галещина, Козельщинського району Полтавської області зі сторони с. Горбані, Козельщинського району Полтавської області в напрямку с. Запсілля, Кременчуцького району Полтавської області, порушуючи вимоги:

п. 2.9. а) «Правил дорожнього руху України», згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

п.31.4. Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

п.п 31.4.2. а) Рульове керування: сумарний люфт у рульовому керуванні перевищує такі граничні значення: автомобілі і автобуси, зняті з виробництва 25 градусі

п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним,

не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, дорожні умови, не впорався з керуванням автомобіля та допустив виїзд за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя, де допустив наїзд лівою боковою частиною автомобіля на електроопору.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир заднього пасажирського сидіння зліва потерпілий ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Також, в наслідок наїзду на електроопору пасажир заднього пасажирського сидіння, який знаходився по середині потерпілий ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_11 та правильності кваліфікації його дій, просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і постановити новий, яким визнати ОСОБА_11 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Вважає, що суд призначаючи покарання не в повній мірі врахував характер допущених обвинуваченим порушень вимог Правил Дорожнього руху, а також тяжкість наслідків, що настали заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть потерпілого та заподіяння іншому потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Крім того, судом не в повній мірі враховано, що злочин Піддубний вчинив у стані алкогольного сп`яніння, вину не визнав, заперечував фактичні обставини справи, не сприяв розкриттю злочину.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, внаслідок неповноти судового розгляду, істотного порушення кримінального процесуального закону та права на захист.
Зазначає, що суд безпідставно відмовляв у задоволенні ряду клопотань сторони захисту, в яких зазначалися недоліки і протиріччя, в тому числі і щодо висновків проведених експертиз, з проханням провести додаткові процесуальні дії та судові експертизи. Це не дало можливості захисту підтвердити обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.
Інші учасники процесу вирок не оскаржили.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_11 та в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_10 , які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, прохали вирок суду скасувати і призначити новий судовий розгляд та їх заперечення проти задоволення апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора на підтримку поданої ним апеляційної скарги щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора задоволенню не підлягають з таких підстав.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин підтверджуються сукупністю достатніх, допустимих та належних доказів, зібраних у встановленому законом порядку і досліджених судом, яким надана належна оцінка.

Факт виїзду автомобіля «ВАЗ-21011» д.н. НОМЕР_1 за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя та наїзд лівою боковою частиною автомобіля на електроопору, внаслідок чого пасажири автомобіля - ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, небезпечні для життя у момент спричинення та такі, що спричинили його смерть, а потерпілий ОСОБА_13 отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, ніким із учасників провадження не оспорюється.

Водночас, як стверджує обвинувачений ОСОБА_11 автомобілем«ВАЗ-21011» д.н. НОМЕР_1 , в зазначений обвинуваченням день та час він не керував, а за кермом вказаного автомобіля в момент дорожньо-транспортної пригоди перебував загиблий ОСОБА_12 . При цьому пояснив, що дійсно 17.08.2014 року він, ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 відпочивали в с.Горбані, де всі вживали спиртні напої.

Допитані в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_13 та свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_14 також вказали, що повертаючись вночі 17.08.2014 року з с.Горбані за кермом автомобіля був ОСОБА_12 .
Проте такі доводи обвинуваченого ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_13 та свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 спростовуються наявними в матеріалах провадження письмовими доказами.

Так, за даними протоколу огляду місця події від 17.08.2014 року з доданою фототаблицею, проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди в с.Нова Галещина Козельщинського району, в ході якого встановлено та зафіксовано слідову інформацію на місці, розташування автомобіля та його пошкодження.

В ході додаткового огляду транспортного засобу, проведеного 21.01.2015 року, за даними протоколу, на внутрішній обшивці водійських дверцят та на металевій пластині нижньої частини обшивки виявлено речовину бурого кольору. Частину внутрішньої обшивки водійських дверцят та металеву пластину вилучено в присутності понятих.

Даними висновків судово-медичних експертиз №514 від 26.09.2014 року, №937 від 18.09.2014 року та №957 від 04.09.2014 року виявлені у ОСОБА_12 тілесні ушкодження тяжкого ступеня за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення, у ОСОБА_11 та ОСОБА_13 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я відповідно. За висновками судово-медичних експертиз №947 від 20.08.2014 року та №938 від 18.09.2014 року у ОСОБА_14 та ОСОБА_15 виявлені легкі тілесні ушкодження, у ОСОБА_15 і такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В ході проведених в рамках даного провадження судово-медичних криміналістичних експертиз виявлено та зафіксовано пошкодження одягу та взуття ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 .

За даними висновків комплексної судової транспортно-трасологічної та судово-медичної експертиз №№893/157, 895/159, 896/158, 897/156, 894/160 від 30.12.2014 року, експертами, виходячи з сукупності судово-медичних та транспортно-трасологічних даних встановлено, що в момент дорожньо-транспортної пригоди в автомобілі «ВАЗ-21-11»: ОСОБА_12 перебував в якості пасажира на задньому пасажирському сидінні зліва; ОСОБА_11 перебував в якості водія автомобіля; ОСОБА_13 пасажир на задньому сидінні посередині; ОСОБА_14 пасажир автомобіля на задньому сидінні справа; ОСОБА_15 пасажир автомобіля на передньому сидінні.

Окрім того, відповідно до даних висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №20-204 від 01.04.2015 року, ДНК-профілі слідів крові, виявлених на внутрішній обшивці водійських дверцят автомобіля «ВАЗ-21011» та металевій пластині збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові ОСОБА_11 і не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові ОСОБА_12 . За висновками експерта, походження вищевказаних слідів крові від ОСОБА_12 виключається.
Відповідно до даних висновку судової авто технічної експертизи №30 від.21.05.2015 року в діях водія автомобіля «ВАЗ-21011» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_11 вбачаються невідповідності з вимогами п.12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної пригоди. У заданій дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-21011» ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь яких перешкод технічного характеру.
Твердження захисника про те, що висновки комплексних судових транспортно-трасологічних та судово-медичних експертиз є недопустимими доказами не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, висновки судових експертів відповідають вимогам ст.101 та ст.102 КПК України, дослідження проведені з дотриманням процесуального порядку призначення й проведення експертизи, ґрунтуються на допустимих доказах.

При цьому суд їх всебічно, повно й неупереджено дослідив, оцінив, допитав в судовому засіданні експертів, та належним чином, з урахуванням інших доказів, мотивував, чому відхилив та не прийняв до уваги доводи сторони захисту.

Безпідставним є ствердження сторони захисту про те, що виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження не відповідають механізму їх утворення, визначеного в ході досудового розслідування експертами, зокрема, тілесні ушкодження внаслідок розбиття лобового скла автомобіля.

Так, на підтвердження таких доводів сторона захисту послалася на протокол огляду від 21.02.2016 року з доданою фототаблицею, складений захисником обвинуваченого ОСОБА_11 адвокатом ОСОБА_10 , за даними якого в с.Нова Галещина по вул..Горького, на відстані 12 м. від електроопори №105 було виявлено лобове скло автомобіля з гумовим кріпленням, що на думку сторони захисту спростовує можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_16 внаслідок розбиття лобового скла.

Колегія суддів такі доводи до уваги не приймає, оскільки вони суперечать доказам, наявним в матеріалах провадження. Так, в ході першочергового огляду місця пригоди, проведеного 17.08.2014 року лобове скло на місці пригоди відсутнє. А відповідно до даних протоколу огляду транспортного засобу до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.08.2014 року, встановлено зовнішні пошкодження автомобіля, в тому числі зазначено, що лобове скло та ліві стекла автомобіля розбиті.

Таким чином, з обсягу та характеру встановлених фактичних даних кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_11 під час керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, в темну пору доби, в порушення п.12.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, дорожні умови, не впорався з керуванням автомобілем у результаті чого допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя, де допустив наїзд лівою боковою частиною автомобіля на електроопору, внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_12 отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, а в даному випадку такі, що спричинили його смерть, а пасажир ОСОБА_13 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні злочину та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.286 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, про що вказує обвинувачений в принесеній апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.

Як убачається зі змісту вироку, суд, призначаючи обвинуваченому покарання, урахував дані про його особу, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та конкретні обставини справи та обрав ОСОБА_11 покарання в межах санкції інкримінованого злочину.

Призначене покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і є справедливим.

Тому підстав для призначення більш суворого покарання, про що порушує питання прокурор в принесеній апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Отже, з урахуванням наведеного, апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Полтавської області та обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 16 червня 2016 року відносно ОСОБА_11 - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у 3-х місячний строк з моменту проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4