У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засіданняОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року у кримінальному провадженні № 120 161 000 200 064 00 відносно
ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рагівка Поліського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -
за участі прокурора потерпілого - цивільного позивачаОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченогоОСОБА_6 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 22.11.2016 ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 289 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: на виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Цивільний позов потерпілого задоволено частково та постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 23.416,85 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 5.000,0 грн. на відшкодування моральної шкоди.

За вироком суду, ОСОБА_6 01.05.2016, приблизно о 13.00 год., знаходячись на робочому місці та виконуючи обов`язки по охороні бізнес центру Кристал, розташованого по вул. Харківське шосе, 175, в м. Києві, в паркінгу помітив припаркований мотоцикл Honda VFR 800-2 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_6 , керуючись раптово виниклим умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, на посту охорони, без будь-якого дозволу, взяв ключі від вказаного транспортного засобу та вставив ключ в замок запалення, запустив двигун та розпочав рух на мотоциклі, у такий спосіб заволодівши вказаним транспортним засобом. Проте, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з перешкодою, чим завдав потерпілому шкоди на загальну суму 23.416,85 грн.

Не погоджуючись з вирішенням цивільного позову, потерпілий-цивільний позивач ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить вирок змінити та стягнути із ОСОБА_6 на його- ОСОБА_5 користь - 69.724, 29 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 10.000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
На обґрунтування апеляційних вимог потерпілий послався на те, що при розгляді та вирішенні цивільного позову, суд допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки безпідставно не взяв до уваги роз`яснення, надані у Постанові Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23.12.2005 № 14, згідно з п. 17 якої, у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу, розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту, а не на основі визначеної органом досудового розслідування, згідно висновку експерта, суми в 23.416, 85 грн., тобто вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин та величини втрати товарної вартості, що є несправедливим, незаконним та необґрунтованим.
Зазначає потерпілий і про те, що суд першої інстанції не врахував принцип повного відшкодування шкоди йому-потерпілому та не з`ясував фактичний розмір заподіяних збитків, у зв`язку з чим стягнув на відшкодування заподіяних збитків не повну суму, а частково, хоча з матеріалів кримінального провадження, при обрахунках експерт користувався експертним висновком № 367-2016, згідно даних якого вартість запасних частин і відновлювального ремонту пошкодженого мотоцикла Honda VFR 800-2 становить саме 69.724, 49 грн.

Також, в апеляційній скарзі потерпілий вказує і на свою незгоду в частині вирішення позову на відшкодування моральної шкоди, оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги усіх переживань, що зазнав він- ОСОБА_5 та його сім`я; що обвинувачений за весь час не відшкодував ні однієї гривні та не вибачився перед ним-потерпілим; заподіяним злочином обвинувачений позбавив його можливості користуватися мотоциклом, а так як мотоцикл знаходиться в несправному стані, то й права на його користування. За весь цей час, як зазначає потерпілий, він втратив апетит та здоровий сон, постійно переживає з приводу зазначених подій, які принесли йому значний дискомфорт, у зв`язку з чим просить збільшити суму моральної шкоди на його користь до 10.000 гривень, враховуючи всі обставини у провадженні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення потерпілого та прокурора на підтримку апеляційних вимог потерпілого в повному обсязі, пояснення обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, дослідивши частково докази у провадженні, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у незаконному заволодінні транспортним засобом за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які в апеляційній скарзі потерпілого не оспорюються, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, не перевіряється відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.

Покарання ОСОБА_6 призначено у відповідності до ст. 65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особі винного та обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого з застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від його відбування з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, правильність якого потерпілий під сумнів не поставив.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_5 щодо неправильного розв`язання його позову в частині відшкодування завданих йому матеріальних збитків, то колегія суддів вважає їх ґрунтовними.

Так, приписами ст.ст. 128, 129 КПК України, регламентовано розгляд цивільного позову у кримінальному провадженні.

Як наголошується в п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно положень ст. 1192 ЦК України, суд може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність - мотоцикла, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.
У цьому випадку розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту.

Дані положення закріплені в п. 17 Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, та в п.п. 14, 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Оскільки, відповідно до висновку експерта № 19/111/12-4-367 від 29.08.2016 та експертного висновку № 367-2016 від 29.08.2016 вартість відновлювальних робіт складає 69.724,49 грн. (а.п. 94-101, 109-111), то саме така сума підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 .

Що стосується позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 про стягнення на його користь на відшкодування моральної шкоди - 10.000 грн., то колегія суддів не знаходить їх слушними, оскільки суд першої інстанції, при розв`язанні цивільного позову в цій частині, керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, виходив з характеру вчиненого злочину, ступеню вини обвинуваченого, глибини моральних страждань, спричинених потерпілому ОСОБА_8 внаслідок пошкодження його мотоцикла, яким неможливо користуватися та потрібно провести відновлювальний ремонт, а також те, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, він втратив можливість його продати, що завдало потерпілому душевних та моральних страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості, постановив стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 5.000 грн., з чим погоджується і колегія суддів.

На підставі викладеного, апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року у кримінальному провадженні № 120 161 000 200 064 00 відносно ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову на відшкодування матеріальної шкоди змінити: стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 69.724 (шістдесят дев`ять тисяч сімсот двадцять чотири) гривні 29 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду міста Києва набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3