ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове, Звенигородського району, Черкаської області, громадянина України, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого
ч. 4 ст. 407 КК України,
встановив:
Старшина ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, перебуваючи на посаді заступника командира 3 групи спеціального призначення 11 роти спеціального призначення 4 загону спеціального призначення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України умисно, порушуючи військову дисципліну, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без дозволу командування військової частини НОМЕР_1 , 23.09.2015 близько 08 год. 00 хв. самовільно залишив (в умовах особливого періоду) військову частину польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та до моменту затримання військовою прокуратурою Хмельницького гарнізону 08.10.2016 , проводив службовий час на власний розсуд, перебуваючи за місцем свого постійного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 та за місцем проживання рідної сестри ОСОБА_8 , а саме: Дніпропетровська область. Апостолівський р-н., с. Мар`янське, чим вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
15 березня 2017 року між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_7 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення:
- ОСОБА_7 беззастережно та в повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України в обсязі згідно повідомленої йому підозри від 28 грудня 2015 року, а саме те, що він: вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України;
- сторони погодили призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, який відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу є тяжким злочином. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Прокурор просить затвердити угоду.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст угоди про визнання винуватості, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено. Прокурором при вирішенні питання про укладення угоди враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.
Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, визначена із застосуванням ст. 69 КК України, більш м`яка, ніж передбачена в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчинення ним нових злочинів. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують його покарання. Зокрема, враховано, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, що пом`якшує йому покарання.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, який під час перебування на посаді заступника командира 3 групи спеціального призначення 11 роти спеціального призначення 4 загону спеціального призначення військової частини польова пошта НОМЕР_1 зарекомендував себе з посередньої сторони, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, згідно висновку ВЛК придатний до проходження військової служби у Збройних Силах України, на утримані перебуває малолітня донька та батьки похилого віку, а також, є учасником бойових дій, суд дійшов висновку укладену між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_7 угоду про визнання винуватостізатвердити, призначити останньому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374-376, 475 КПК України, суд
засудив:
Укладену 15 березня 2017 року між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_7 угоду про визнання винуватостіу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, - затвердити.
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши в цей строк час його попереднього ув`язнення з 07.10.2016 року до вступу вироку в законну силу, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Дію запобіжного заходу ОСОБА_7 залишити попередню у виді тримання під вартою.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Суддя ОСОБА_1