АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/952/17 Справа № 192/162/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянин України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , якому відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення останнього від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2014 році».

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом неправомірно відмовлено у застосуванні до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки він за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2005 року відбув строк покарання повністю, а тому не є особою, яка має дві судимості.
Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання за вироком Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 14 серпня 2013 року за вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. ч. 1, 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України та має не погашену судимість за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2005 року за вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, отже, засуджений ОСОБА_8 є особою, яка має дві судимості за вчинення тяжких злочинів, а відповідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимостей за вчинення умисних тяжких або особливо тяжких злочинів.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги засудженого, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено судом, ОСОБА_8 судимий вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2005 року за вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, а також вироком Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 14 серпня 2013 року за вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. ч. 1, 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, тобто є особою, що має дві судимості за вчинення тяжких злочинів (ч. 3 ст. 185 КК України).

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України "Про амністію у 2014 році", п. "в" ч. 1 ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", амністію не може бути застосовано до особи, яка має дві і більше судимості за вчинення тяжких або особливо тяжких злочинів.

Посилання засудженого в апеляційній скарзі на те, що судом безпідставно не враховано те, що строк покарання за вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 11 серпня 2005 року він відбув повністю, у зв`язку з чим не є особою, яка має дві судимості, колегія суддів вважає не обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції зазначив у судовому рішенні, що ОСОБА_8 06 лютого 2007 року звільнився по відбуттю строку покарання.

Однак, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину.

Отже, 06 лютого 2007 року ОСОБА_8 відбув покарання повністю за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2005 року, а новий злочин вчинив у листопаді 2012 року, тобто до погашення судимості, що мала настати 06 лютого 2013 року, однак у зв`язку із вчиненням нового злочину судимість за вказаним вироком не погашена.

З урахуванням цього, суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування амністії щодо засудженого ОСОБА_8 та звільнення його від відбування покарання, а тому доводи апеляційної скарги останнього є необґрунтованими, з чим погодилась колегія суддів.

Доводи захисника щодо зазначення у вироку суду про відсутність судимості є необґрунтованими, оскільки питання погашення судимості вирішується згідно із вимогами ст.89 КК України.

Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4