Справа № 203/2008/16-к
Провадження №1-кп/0203/102/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.02.2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретареві - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000138 від 02.03.2016р. стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, працюючого охоронцем в ТОВ «Барьєр плюс» охоронником, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.01.2012 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська за ст. 286 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 3400 гривень;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
06.01.2016 року близько 08.45 години водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Деу Ланос», державний номер НОМЕР_1 належним і:ту на праві власності, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку та координувати свої дії, рухався в Центральному (Кіровському) районі м. Дніпропетровська, по пр. Кірова, з боку вулиці Благоєва в напрямку і вулиці Уральської.

Під час руху ОСОБА_7 , грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, перед зміною напрямку руху праворуч не впевнився в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, в район електроопори № 49 по пр. Кірова змінив напрям свого руху праворуч, та зіткнувся зі стоячим по переду нього автомобілем «Форд Фієста», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді : закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови та шиї, двостороннього, більше ліворуч після травматичного кохлеоневриту, гострої сенсоневральної туговухості ліворуч 2 ступеню, гемартрозу лівого колінного суглобу, які за своїм характером згідно висновку судово-медичної експертизи № 1073-е від 17.03.2016 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні, згідно пункту 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6.

Порушення Правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Деу Ланос», держ. номер НОМЕР_3 , не виконав вимоги п. 2.9 «а», 10.1 Правил дорожнього руху України, які наголошують:

п.2.9 Водію забороняється :

а) «керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;

п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», невиконання яких згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №5/10.1-370 від 21.04.2016 року, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії ОСОБА_7 , які виразилися в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, кваліфікуються за ч.1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, пояснивши суду, що дійсно 06.01.2016 року приблизно о 08 годині 45 хвилин, керуючи в нетверезому стані автомобілем «Деу Ланос», дн.з. НОМЕР_3 рухався по пр. Кірова в м. Дніпропетровську де в арйоні електроопори №49 по пр. Кірова змінив напрям свого руху праворуч, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем «Форд Фієста», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням потерпілого ОСОБА_8 .

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні просив суд залишити поданий ним цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди без розгляду.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст.349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_7 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і ОСОБА_7 винний у його вчиненні, так як він, своїми діями порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, які заподіяли потерпілій тілесні ушкодження середньої тяжкості, а тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_7 має повну середню освіту, не одружений, працює охоронцем в ТОВ «Барьєр плюс», на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ч.1 п.13 ст.67 КК України суд відносить вчинення злочину, особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, які наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_7 має бути призначене покарання у вигляді обмеження волі в межах строку, передбаченого санкцією частини 1 статті 286 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом із цим, виходячи з наведених вище обставин та проаналізованих даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі із випробуванням та поклавши на нього відповідні обов`язки.

Вирішуючи питання про доцільність застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, з урахуванням конкретних обставин дорожньо-транспортної пригоди, її наслідків, характеру допущених водієм ОСОБА_7 порушень Правил безпеки дорожнього руху України, а саме з метою запобігання в подальшому порушень останнім правил безпеки дорожнього руху та недопущення інших тяжких наслідків цих порушень, приходить до однозначного висновку про необхідність застосування до обвинуваченого додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк, передбачений санкцією частини першої статті 286 КК України.

Суд не може взяти до уваги посилання сторони обвинувачення на те, що обвинувачений є раніше судимим, з огляду на таке:

24.01.2012 року ОСОБА_7 був засуджений Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська за ст. 286 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 3400 гривень, який, як пояснив суду обвинувачений, ним не сплачено. Прокурор пояснив, що кримінальних проваджень з приводу не виконання ОСОБА_7 вказаного вироку суду, немає.

Згідно відповіді Жовтневого районного суду від 10 лютого 2017 року, вирок Жовтневого районного суду від 24.01.2012 року відносно ОСОБА_7 не виконано, оскільки виконавчий лист з постановою про виконання не повертався. Платіжна квитанція до справи не долучався.

Згідно ч. 2 ст. 90 КК України, до строку погашення судимості зараховується час, протягом якого вирок не було виконано, якщо при цьому давність виконання вироку не переривалася. Якщо вирок не було виконано, судимість погашається по закінченні строків давності виконання вироку.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано впродовж двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, зокрема штрафу.

Судом встановлено, що перебіг давності не переривався, а також не зупинявся.

Згідно ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.

Як встановив Верховний Суд України у своїй постанові від 24 грудня 2015 року, ухваленій за результатами розгляду справи № 5-324 кс 15, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом. Особливість цього факту полягає у тому, що питання про його встановлення може бути вирішено лише одним суб`єктом - судом. Адже відповідно до частини першої статті 389 КК ухилення від відбування покарання у виді штрафу є злочином. Такі юридичні факти встановлюються виключно за чітко регламентованою законодавством процедурою. Зокрема, відповідно до частини першої статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Тому до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання, питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду вирішувати неправомірно.

Обвинувального вироку, яким би ОСОБА_7 було визнано винним в ухиленні від сплати зазначеного штрафу немає, а отже такий факт - відсутній.

Відтак, ОСОБА_7 вважається таким, що не судимий згідно ч. 2 ст. 90 КК України.

Суд, розглянувши цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, вважає за необхідне залишити його без розгляду, оскільки потерпілий відмовився від підтримання даного позову.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку п. 9 ст. 100 КПК України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі, із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75, ч.1 п.2,3 ст.76 КК України ОСОБА_7 звільнити від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, поклавши на нього наступні зобов`язання: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Від покарання в виді штрафу в розмірі 3400 гривень, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 24.01.2012 року, на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України, звільнити.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 - залишити без розгляду.
Речовий доказ у даному кримінальному провадженні - відеодиск з записом обставин ДТП від 06.01.2016 року залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок можуть подані апеляційні скарги в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.
Суддя ОСОБА_1