Апеляційний суд міста Києва

У Х В А Л А
Іменем України

17 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
та обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0002449 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коропє Козелецького району, Чернігівської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та засуджено до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України суд звільнив ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, та поклавши на нього обов`язки, передбачені законом.

Цим же вироком суд частково задовольнив позов потерпілої ОСОБА_10 , стягнувши з ОСОБА_8 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 5315 (п`ять тисяч триста п`ятнадцять) грн. 35 коп. та моральну шкоду в розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп., а в задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Крім цього, суд стягнув з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 880 (вісімсот вісімдесят) грн. 40 коп.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_8 18 лютого 2016 року приблизно о 09 годині, керуючи технічно справним автомобілем «Ssang yong Kyron», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у крайній лівій смузі проїзної частини вул. Щербакова зі сторони вул. Салютної у напрямку вул. Стеценка та наближався до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований напроти будинку № 56 по вул. Щербакова у м. Києві.

У цей час по сусідній крайній правій смузі руху попутного напрямку, перед нерегульованим пішохідним переходом почав знижувати швидкість та зупинився невстановлений досудовим слідством транспортний засіб, водій якого надавав дорогу пішоходу ОСОБА_10 , яка по вказаному пішохідному переходу переходила проїзну частину вул. Щербакова, рухаючись з права наліво відносно напрямку руху вказаних транспортних засобів.

Водій ОСОБА_8 , порушуючи вимоги п. п. 2.3 «б», 18.4 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), невірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність, не відреагував на зниження швидкості та зупинку транспортного засобу перед нерегульованим пішохідним переходом в сусідній смузі, не знизив швидкість, не зупинився перед пішохідним переходом, не переконався у відсутності пішоходів. Продовживши рух керованого автомобіля, водій ОСОБА_8 виїхав на пішохідний перехід та передньою правою частиною автомобіля здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

Внаслідок порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху, пішохід ОСОБА_10 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року в частині призначеного ОСОБА_8 покарання та в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, а саме: призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп.; стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду, а саме витрати на лікування у розмірі 5248 (п`ять тисяч двісті сорок вісім) грн. 82 коп. та моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

В обґрунтування поданої скарги адвокат ОСОБА_9 посилається на те, що судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, однак вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 05.10.2016 є незаконним, таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки покарання, призначене ОСОБА_8 є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зокрема, обґрунтовуючи суворість призначеного ОСОБА_8 покарання, його захисник акцентує увагу на тому, що злочин, який інкримінується його підзахисному, є необережним злочином невеликої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачений не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Крім того, обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого, сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданої шкоди. Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлені.

Однак, при ухваленні вироку, як вважає захисник, суд першої інстанції не взяв до уваги та не врахував наведених вище обставин, внаслідок чого призначив ОСОБА_8 занадто суворе покарання, яке є майже максимальним за санкцією кримінального правопорушення, яке йому інкримінується.

У зв`язку цим, покарання у виді штрафу, на думку захисника, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Також, в апеляційній скарзі звертається увага на невірне обрахування судом першої інстанції суми матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_10 , оскільки суд не врахував доводів сторони захисту про те, що у фіскальних чеках, доданих до позовної заяви, містяться медичні препарати та продукти харчування (мінеральна вода) на загальну суму 66,53 гривень, які не були рекомендовані до вживання лікарями, а тому сума матеріальної шкоди, яку стягнуто з ОСОБА_8 згідно вироку, повинна бути зменшена на 66,53 гривень.

Крім цього, як вважає захисник, розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_8 на користь потерпілої також є завеликим, оскільки виходячи з розумності та справедливості повинен становити 10000 гривень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора та потерпілої, які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, в тому числі з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскільки в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 не оспорюються фактичні обставини вчиненого його підзахисним дій та їх правова кваліфікація, а також доведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, колегія суддів не вбачає підстав для перегляду судового рішення поза межами поданої ним скарги, тим більше, що вирок суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим, а дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував обставини скоєння злочину, характер та ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не судимий, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого, сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування завданої шкоди. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

За сукупністю наведених вище обставин, суд першої інстанції, як зазначено у вироку, визнав, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчиненню ним нових злочинів буде застосування до нього покарання у виді обмеження волі у межах санкції інкримінованої йому статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, наявність обставин, що пом`якшують покарання та знижують ступінь суспільної небезпеки винного, суд першої інстанції також дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та, відповідно до ст. 75 КК України, про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги, що трудова діяльність обвинуваченого пов`язана з керуванням транспортними засобами, що фактично є його єдиним способом заробітку, наявність на утриманні ОСОБА_8 непрацездатних утриманців двох дітей 2005 та 2008 років народження, суд визнав за можливе не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

З огляду на вищенаведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_8 покарання, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, якими визначаються мета та загальні засади призначення покарання, а тому призначене йому покарання, від відбування якого його звільнено на підставі ст. 75 цього Кодексу, не може буде визнане явно несправедливим внаслідок суворості, як безпідставно зазначається в апеляційній скарзі його захисника.

Більш того, незважаючи на те ще покарання у виді штрафу, яке пропонує призначити ОСОБА_8 його захисник, є більш м`яким покаранням у порівнянні з покаранням у виді обмеження волі, яке призначене останньому судом, а також передбачену законом різницю між правовими наслідками у разі призначення покарання у виді штрафу та звільнення від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів вважає недопустимою можливість пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання шляхом зміни вироку суду, як зазначається в апеляційній скарзі, оскільки будь-яке реальне покарання, в тому числі і штраф, навіть якщо воно є більш м`яким у порівнянні з тим, від відбування якого особу звільнено, є погіршенням становища обвинуваченого, а тому суд апеляційної інстанції визнає вимоги апеляційної скарги захисника щодо зміни вироку в частині призначеного покарання такими, що не тільки не ґрунтуються, а й суперечать вимогам закону.

Безпідставними слід визнати і доводи апеляційної скарги захисника щодо зміни вироку суду в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 а саме в частині зменшення сум, які підлягають стягненню з обвинуваченого, як в рахунок відшкодування матеріальної, так і моральної шкоди, з огляду на таке.

По-перше, підстави та розмір задоволеного судом позову в частині відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, в результаті вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, підтверджені дослідженими під час судового розгляду доказами, а тому доводи апеляційної скарги, якими захисник мотивує необхідність зменшення суми стягнення на 66,53 гривень, з урахуванням пояснень потерпілої в суді апеляційної інстанції про те, що мінеральну воду вона вживала за рекомендацією лікаря, а льдяники «вокасепт» за станом свого самопочуття під час лікування після ДТП, не можуть бути обгрунтованими та служити підставами для зміни вироку в частині вирішення судом цивільного позову.

По-друге, що стосується суми відшкодування моральної шкоди, то враховуючи ступінь тяжкості спричинених потерпілій в результаті дій обвинуваченого тілесних ушкоджень, суд першої інстанції, виходячи з вимог розумності та справедливості, визначив таку суму в якості відшкодування моральної шкоди, яка є достатньою для компенсації перенесених нею моральних страждань, а тому колегія суддів не вбачає жодних підстав для перегляду рішення суду в цій частині, оскільки вважає його законним та обгрунтованим.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року, колегія суддів вважає необхідним вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва, -

у х в а л и л а:

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/796/358/2017

Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_11

Доповідач - суддя ОСОБА_1