Справа № 152/528/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участі секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062,

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, розлученого, з базовою загальною середньою освітою, раніше не судимого, в порядку ст. 89 КК України

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

учасники кримінального
провадження:
сторона обвинувачення:
прокурор ОСОБА_4 ,
законний представник

потерпілої - ОСОБА_5 ,
сторона захисту:
обвинувачений ОСОБА_3 ,
у с т а н о в и в:
ОСОБА_3 за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області №2/180 від 30 березня 2006 року зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 березня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття.

Знаючи про необхідність сплати аліментів ОСОБА_3 в період часу з 1 грудня 2015 року по 1 березня 2017 року, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання не сплачував аліменти, внаслідок чого порушив та продовжує порушувати право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний психічний і соціальний) розвиток. Будучи неодноразово: 12 липня 2016 року, 28 листопада 2016 року та 1 березня 2017 року, попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати коштів на утримання дитини (аліментів), не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, на роботу не влаштовувався, на обліку в Шаргородському районному центрі зайнятості, як шукаючий роботу не перебуває, маючи доходи від тимчасових заробітків, їх не декларував та не декларує, про суми заробітку та джерел доходів державного виконавця не повідомляв та з доходів гроші на утримання дитини (аліменти) не сплачував, будь-якої іншої допомоги не надавав, тобто добровільно рішення не виконував і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, що призвело до виникнення заборгованості за вказаний період часу в сумі 10 989,25 грн, внаслідок чого було допущено збільшення загальної заборгованості на суму 15 366,20 грн, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідно до платежів.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, зокрема, що він тривалий час, а саме з 24 листопада 2015 року не працює офіційно, заробляє на життя тимчасовими заробітками. Проживав разом зі співмешканкою та її дочкою, зароблені кошти витрачав на власні потреби а також на потреби вищезазначених осіб. Вказав, що неодноразово повідомлявся співробітниками державної виконавчої служби про необхідність сплати аліментів, однак в центр зайнятості з метою пошуку роботи не звертався, приблизно два роки не бачив свою дочку та будь-якої допомоги не надавав, знаючи про існуючу заборгованість жодних коштів із заробленого на її погашення не спрямовував.

Ураховуючи те, що учасники судового засідання, не оспорюють усі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд цього провадження щодо усіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших обставин у кримінальному провадженні, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 своїми умисними діями злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 , є визнання ним вини та щире каяття. Обставин, обтяжуючих покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, що обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов не заявлено, процесуальних витрат та речових доказів у провадженні немає.

Підстав для обрання запобіжного заходу немає.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком два місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Згідно зі статтями 392-395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Згідно зі статтею 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1