Справа № 364/411/17
Провадження № 1-кп/364/33/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.07.2017 року, Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Тетіїв, Київської області, освіта повна загальна середня, неодруженого, на момент розгляду справи працевлаштований в ТОВ «ВІЧУНАЙ-УКРАЇНА» на посаді марчендайзера, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , не судимий в силу вимог ст. 89 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, уродженець м. Тетіїв, Київської області, повна загальна середня освіта, неодруженого, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 , судимий 11.08.2015 року вироком Тетіївського районного суду Київської області за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі,

у вчиненні злочину, що передбачає відповідальність за ст. 289 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , 11 квітня 2016 року близько 05 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходились на території домоволодіння АДРЕСА_3 , де побачили автомобіль марки «FORD TRANSIT» державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить гр. ОСОБА_7 , та діючи за попередньою змовою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 всупереч волі власника автомобіля, умисно незаконно заволоділи вищевказаним автомобілем, яким поїхали в напрямку вул. Академіка Байраківського м. Тетіїв, Київської області, та не впоравшись з керуванням з`їхали з проїжджої частини та допустили зіткнення автомобіля з парканом домоволодіння АДРЕСА_4 , та з місця злочину обвинувачені зникли. Своїми незаконними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_6 завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду.

Згідно висновку експерта № 3903/1 від 21 квітня 2016 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 158950 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині за ст. 289 ч. 2 КК України не визнає, вказав про те, що обвинувачення йому зрозуміле, цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 не визнає та надав наступні покази, що 10 квітня 2016 року приблизно о 22 годині 00 хвилин він прийшов до потерпілого по його запрошенню в гості провести дозвілля. По місцю проживання потерпілого вживали алкогольні напої на кухні житлового будинку потерпілого. Після вживання алкогольних напоїв, він та ОСОБА_6 позасинали в будинку потерпілого. Коли прийшов у гості в потерпілого вже був ОСОБА_8 . Автомобіль потерпілого знаходився на подвір`ї домоволодіння. Раніше колись користувався автомобілем потерпілого в його присутності, є посвідчення водія відповідних категорій а також є навики керування транспортними засобами. Після вживання алкогольних напоїв та коли заснув у будинку потерпілого, прокинувшись приблизно о 05 годині 00 хвилин ранку 11 квітня 2016 року, пішов до свого місця проживання. Про заволодіння транспортним засобом потерпілого йому нічого невідомо, стало відомо зі слів самого потерпілого, автомобіль потерпілого не викрадав.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , вину в інкримінованому йому злочині за ст. 289 ч. 2 КК України визнав повністю, обвинувачення йому зрозуміле, цивільний позов потерпілого визнав, та надав наступні покази, що 10 квітня 2016 року він зустрівся з ОСОБА_9 , який йому запропонував відпочити та попити пива, та пізніше поїхати по собаку. Пізніше з потерпілим поїхали щоб купити собаку. Купивши собаку повернулись до потерпілого додому і потерпілий зателефонував ОСОБА_4 , щоб той приходив в гості відмітити покупку собаки. Після вживання алкогольних напоїв він із ОСОБА_4 позасинали в будинку потерпілого. Коли прокинулись приблизно о 05 годині 00 хвилин ранку 11 квітня 2016 року, ОСОБА_4 запропонував вийти на вулицю покурити. Вийти на вулицю з будинку через двері не вдалося, так як вони були замкнені та не було ключа, він з Каніовським вилізли з будинку на вулицю через вікно. На подвір`ї біля будинку коли курили з ОСОБА_10 , ОСОБА_10 запропонував покататись на автомобілі потерпілого. ОСОБА_10 сів в автомобіль за кермо, а він пішов відкривати ворота, після чого він також сів в автомобіль та виїхали з подвір`я потерпілого. Поїхали в сторону центру м. Тетіїв, Київської області, куди саме він не пам`ятає, так як коли прийшов до тями то автомобіль стояв уже в кущах на подвір`ї якогось домоволодіння. Машина була розбита але ще працювала. ОСОБА_10 намагався виїхати заднім ходом, однак йому це не вдалося. Коли він з ОСОБА_10 вилізли з автомобіля, перед цим ОСОБА_10 запропонував йому сісти за кермо, щоб виїхати заднім ходом з двору, але не зміг, так як не вміє керувати автомобілем і автомобіль заглох. Вийшовши на вулицю з Каніовським вони розбіглися в різні сторони, перед цим ОСОБА_10 сказав нічого не говорити про подію, яка сталась, а саме, що вони взяли автомобіль без дозволу та його розбили. Посвідчення водія він не має, а також навиками керувати транспортними засобами не володіє.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 повністю не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину за ст. 289 ч. 2 КК України та не визнає цивільного позову потерпілого, а також те, що ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому злочині за ст. 289 ч. 2 КК України визнає повністю та цивільний позов визнав, вина обвинувачених у вчиненні злочину доведена наступними доказами, зокрема, показаннями самих обвинувачених даних ними в судовому засіданні, показаннями свідків та дослідженими доказами, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні вказала, що приблизно о 06 годині 00 хвилин 11 квітня 2016 року побачила, що в дворі стоїть автомобіль, який пошкодив паркан та фруктові дерева. Викликавши власника автомобіля щоб забрали автомобіль та відшкодували матеріальні збитки. Хто був за кермом та завдав шкоди, так як вона побачила лише пошкоджений автомобіль та пошкоджений паркан з деревами вранці на території свого домоволодіння. Щодо власника автомобіля, то знайомі повідомили хто є власником автомобіля.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні вказав, що йому вранці зателефонувала його дружина та повідомила, що в одному з дворів м. Тетієва, Київської області, стоїть їхній розбитий автомобіль. З меншим сином приїхавши до місця події, затягли автомобіль в двір де проживає син ОСОБА_13 . Щодо обставин заволодіння автомобілем та його пошкодження йому нічого не відомо. Автомобіль належить сину ОСОБА_14 . Забравши пошкоджений автомобіль з меншим сином ОСОБА_15 затягнувши авто до місця проживання сина ОСОБА_16 , який проживає за 500 метрів від місця дтп. Ворота домоволодіння сина ОСОБА_16 були відкриті. Коли затягли пошкоджений автомобіль на подвір`я старшого сина не бачив та не спілкувався. Пізніше старший син зателефонував до меншого щоб запитати, що сталося з його автомобілем, після чого вказав, що в нього в гостях були хлопці ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , які є сусідами. Коли ворота закриті в домоволодінні сина ОСОБА_16 , то з вулиці їх відчинити неможливо, тільки з середини подвір`я. Будинок сина ОСОБА_16 також був замкнений з середини.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що 11 квітня 2016 року його розбудила дружина, так як телефонувала його мати і повідомила, що автомобіль брата ОСОБА_16 розбитий та знаходиться в одному з домоволодінь м. Тетієва, Київської області, звідки його необхідно було забрати та затягти додому. З батьком ОСОБА_12 поїхали забрали розбитий автомобіль та затягли до місця проживання брата ОСОБА_16 . Пізніше зателефонував брат ОСОБА_16 та запитав хто розбив його автомобіль, і потім повідомив, що це зробили ОСОБА_10 та ОСОБА_17 . Ворота в домоволодінні брата були відчинені. Машину забирали з місця дтп приблизно 0 07 годині 00 хвилин, в домоволодіння брата затягли приблизно о 07 годині 30 хвилин, в будинок брата не заходив. ОСОБА_10 знав як заводиться автомобіль брата, так як він часто ним користувався. У 2011 році ОСОБА_10 на його весіллі возив вказаним автомобілем людей. ОСОБА_17 не вміє керувати транспортними засобами. Автомобіль брата забрали щоб відшкодувати збитки людям, яким пошкоджено паркан.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні вказала, що 11 квітня 2016 року в понеділок їй зателефонували, що автомобіль мого сина стоїть розбитим у дворі людей, які проживають неподалік від сина ОСОБА_16 . Приїхавши до будинку, де проживає син ОСОБА_16 побачила відчинені навстіж ворота, зайшовши в будинок побачила, що син спить, якого вона не будила, та поїхала до людей, де стоїть автомобіль. Менший син ОСОБА_15 та чоловік витягли розбитий автомобіль і вона написала розписку потерпілим, яким пошкодили паркан, що вона відшкодує шкоду та залишила завдаток 1000 гривень. Приблизно о 10 годині 00 хвилин зателефонував син ОСОБА_16 та повідомив, що автомобіль розбив ОСОБА_10 , який був напередодні у нього у гостях з ОСОБА_17 , так як святкували покупку собаки, яку він придбав. Пізніше до них приїхала мати ОСОБА_10 з ОСОБА_10 , щоб розібратись з розбитим авто, після чого зателефонувала до поліції. Поліцейські приїхали, зняли відбитки пальців, окрім цього мати ОСОБА_10 привезла кросівки, які належать її синові. Пізніше ОСОБА_17 зателефонував їй на телефон та повідомив, що це він взяв автомобіль, а коли прийшов до них додому, то повідомив, що його залякав ОСОБА_10 і сказав, що ОСОБА_10 після дтп наказав викинути кросівки сина ОСОБА_16 , в які був взутий ОСОБА_10 , так як під час виходу з будинку свого взуття в будинку ОСОБА_16 не знайшов. ОСОБА_10 неодноразово користувався їхнім автомобілем та знав як ним користуватися. Коли син спав то на синові візуально видимих тілесних ушкоджень не було.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні вказав, що до нього вранці, точної дати не пам`ятає, в квітні 2016 року приблизно о 07 годині 00 хвилин зателефонував ОСОБА_10 та запитав чи відомо йому про те, що ОСОБА_20 розбив свій автомобіль. ОСОБА_21 сказав, що ні, так як живу в с. Дібрівці, Тетіївського району Київської області, а не в м. Тетіїв, після чого я сказав дружині, щоб вона зателефонувала до ОСОБА_16 запитати про дану подію, однак ОСОБА_16 на дзвінки не відповідав. Пізніше також телефонувала мати ОСОБА_16 та просила допомогти відремонтувати паркан людям, яким автомобілем пошкоджено паркан, але він сказав, що в даний день не може, оскільки необхідно йти на іншу роботу. Також сказала, що автомобіль розбив ОСОБА_16 , а пізніше стало відомо, що автомобіль розбив ОСОБА_10 . ОСОБА_10 та ОСОБА_17 він знає особисто, так як колись проживав у будинку з даними особами, ОСОБА_10 є йому другом, а ОСОБА_13 кумом. Чому ОСОБА_10 йому телефонував з приводу того, що ОСОБА_16 розбив автомобіль йому не відомо. Пізніше ОСОБА_16 розповідав, що вони разом з Каніовським та ОСОБА_17 відпочивали та святкували покупку собаки. ОСОБА_10 телефонував до нього з номеру мобільного телефону НОМЕР_2 . Даний телефон ОСОБА_10 є в нього в мобільному телефоні у телефонній книзі.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що він шукав собаку породи «німецька вівчарка», а саме цуценя, щоб придбати у власність. Про продаж цуценят вівчарки його повідомив ОСОБА_10 хто в м. Тетіїв, Київської області продає цуценят. Коли з ОСОБА_22 10 квітня 2016 року поїхали придбали собаку, зателефонував до ОСОБА_10 , щоб той приходив в гості щоб відсвяткувати покупку собаки. В нього в гостях був ОСОБА_8 та ОСОБА_23 , та вони разом на кухні вживали алкогольні напої. Після того, коли завершили вживати алкогольні напої ОСОБА_10 та ОСОБА_17 заснули в нього в будинку. Він прибравши на кухні та помивши посуд пішов також відпочивати на другий поверх. Прокинувшись вранці о 10 годині 11 квітня 2016 року побачив в подвір`ї розбитий автомобіль. Після чого приїхала мати ОСОБА_10 та ОСОБА_23 , який говорив, що це не він розбив автомобіль. З Каніовським він товаришує більше 20 років. ОСОБА_8 допомагав йому по господарству, автомобіль ОСОБА_17 ніколи не давав в користування так як він не вміє керувати транспортними засобами.

Винуватість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні ними інкримінованого злочину, окрім наведеного вище, підтверджується оголошеними та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема:

- Протоколом огляду місця події від 11.04.2016 року, з фототаблицями (т.1 а.с.105-110);

- Протоколом огляду місця події від 11.04.2016 року, із схемою до протоколу огляду місця події та фототаблицями (т.1 а.с.112-115);

- Протоколом огляду місця події від 11.04.2016 року, з фототаблицями (т.1 а.с.117-122);

- Висновком експерта № 19/4-03/952 від 04.07.2016 року, відповідно до якого виявлено два сліди папілярних узорів пальців рук, а саме, з найбільшими розмірами по вісях 29х30 мм, залишений середнім пальцем правої руки з найбільшими розмірами по вісях 22х26 мм, залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_4 , які виявлені 11.04.2016 року на зовнішній поверхні водійської дверки під час огляду місця події автомобіля «Форд Транзит» НОМЕР_1 (т.1 а.с.167-178);

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.07.2016 року за участю ОСОБА_6 та відеозаписом даного слідчого експерименту (т.1 а.с.179-181);

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.08.2016 року за участю ОСОБА_4 та відеозаписом даного слідчого експерименту (т.1 а.с.222-224).

Невизнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, суд розцінює, як намагання уникнути покарання за скоєний злочин, оскільки його вина доведена сукупністю досліджених судом доказів.

При викладених обставинах, аналізуючи та оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної матеріальної шкоди, і його вина у вчиненні цього злочину є повністю доведеною.

При викладених обставинах, аналізуючи та оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної матеріальної шкоди, і його вина у вчиненні цього злочину є повністю доведеною.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, його тяжкість, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винних:

- ОСОБА_4 , який у лікарів нарколога, психіатра на обліку не перебуває, по місцю проживання характеризуються позитивно, не судимий в силу ст. 89 КК України, на момент розгляду справи працевлаштований в ТОВ «ВІЧУНАЙ-УКРАЇНА» на посаді марчендайзера, та приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії у виді позбавлення волі, і таке покарання на думку суду буде справедливим, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

- ОСОБА_6 , який у лікарів нарколога, психіатра на обліку не перебуває, судимий 11.08.2015 року вироком Тетіївського районного суду Київської області за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі, та приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 71 КК України, і таке покарання на думку суду буде справедливим, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_7 , щодо стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди, суд вважає, що внаслідок злочинних дій обвинувачених, передбачених ст. 289 ч. 2 КК України, потерпілому спричинено матеріальну шкоду в зв`язку з пошкодженням автомобіля (що стверджено висновком експертизи) в сумі 158950 гривень (т.1 а.с.134-149) та 1200 гривень витрат понесених потерпілим за оплату експертного авто-товарознавчого дослідження, яку необхідно стягнути з обвинувачених на користь потерпілого відповідно до ст. 1166 ЦК України, враховуючи, що потерпілий надав чек, який підтверджує витрати на проведення експертизи (т.1 а.с.133). Окрім того, щодо розміру моральної шкоди суд прийшов до висновку, що заявлені потерпілим вимоги в цій частині значно завищені. Відповідно до ст. 1167 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зі змінами від 25.05.2001 року, від 27.02.2009 року відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, з врахуванням поведінки потерпілого, а саме, вживання алкогольних напоїв з обвинуваченими, залишення автомобіля без контролю та можливістю доступу обвинувачених до даного автомобіля. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, моральну шкоду завдану потерпілому суд оцінює у 5000 грн.

Процесуальні витрати по справі слід стягнути з обвинувачених на користь держави.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, без конфіскації майна.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього наступні обов`язки: - прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час;

- не відлучатися з населеного пункту в якому він зареєстрований і проживає, без дозволу прокурора або суду.

Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Тетіївського районного суду Київської області від 11.08.2015 року, остаточно ОСОБА_6 призначити покарання за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня його взяття під варту з 27.07.2016 року, відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання 1 день попереднього ув`язнення за період з 27.07.2016 року по 06.10.2016 року та з 17.11.2016 року по 20.06.2017 року за 2 дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_7 , про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяно злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , солідарно на користь ОСОБА_7 , матеріальні збитки в сумі 160150 (сто шістдесят тисяч сто п`ятдесят) гривень 00 копійок та моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, всього разом 165150 (сто шістдесят п`ять тисяч сто п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , пропорційно на користь держави процесуальні витрати, по 1430 (одній тисячі чотириста тридцять) гривень 65 копійок з кожного.

Речові докази по справі: сліди папілярних узорів рук, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження, кросівки потерпілого ОСОБА_7 , які зберігаються в кімнаті речових доказів Тетіївського ВП Сквирського ВП ГУ ПН в Київській області, передати потерпілому за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Володарський районний суд Київської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченим та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1