І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«25» липня 2017р. м.Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Прилуки Чернігівської обл., українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого , утриманців не маючого, раніше не судимого,- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст..15 ч.2, ст. 185 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
20.11.2016р., ОСОБА_3 , проїжджаючи по АДРЕСА_2 , побачив, що на неогородженій земельній ділянці знаходяться бетонні фундаментні блоки, які він вирішив у подальшому викрасти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, маючи вільний доступ до земельної ділянки АДРЕСА_2 , 22.11.2016р., біля 15-30 год., ОСОБА_3 , разом з водієм автомобіля марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , своїми знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з якими він домовився про завантаження та перевезення бетонних блоків з зазначеної земельної ділянки, приховавши від них свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, за допомогою маніпулятора, завантажив на автомобіль 5 блоків загальною вартістю 763 грн. 00 коп., проте реально розпорядитись викраденим не зміг, оскільки був зупинений працівниками поліції.
Обвинувачений в судовому засіданні вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю, просив його суворо не карати та не позбавляти волі, у повному обсязі визнав та підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті, пояснив, що більше такого не повториться.
Враховуючи ту обставину, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину та підтвердив дійсність обставин викладених у обвинувальному акті, а також ту обставину, що відносно цього не заперечують інші учасники судового провадження, суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, впевнившись у добровільності їх позиції, та роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорені, а саме обставин скоєння обвинуваченим інкримінованих йому дій, та, після його допиту дослідив приєднані сторонами матеріали, що характеризують його особу.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що дійсно ОСОБА_3 22.11.2016р. вчинив закінчений замах на викрадення чужого майна.
Своїми умисними діями, що виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
Суд вважає ОСОБА_5 винним у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення (злочину).
Суд вважає, що ОСОБА_9 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення (злочин), оскільки доказів іншого учасниками судового провадження суду надано не було.
При обранні обвинуваченому виду і міри покарання суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення (злочину), особу винного.
Обвинувачений скоїв закінчений замах на злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, має постійне місце проживання, не має місця роботи, неодружений, утриманців не має, враховуючи скоєння обвинуваченим замаху на злочин, матеріальної шкоди потерпілому своїми діями не завдав, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, вину свою визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, що, згідно до вимог ст.66 КК України, є обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого.
Обставин, що згідно ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Але, суд звертає увагу на ту обставину, що обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження дозволяв собі здійснювати прояви агресії по відношенню до прокурора і суду, але такі, що не потягли за собою наслідків передбачених КПК України. З цього суд робить висновок, що обвинувачений у повному обсязі не усвідомлює небезпеку своєї негативної соціальної спрямованості і може певною мірою продовжувати розвивати її у цьому напрямку.
Згідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
На підставі наведеного суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі до нього можливе застосування вимог ст..75, 76, КК України.
Суд вважає, що призначення іншого виду покарання не може повною мірою сприяти виправленню обвинуваченого.
Крім того, з обвинуваченого слід стягнути судові витрати за проведення експертиз, оскільки вказані суми підлягають безумовному стягненню з засудженої особи.
Речові докази по провадженню повернути власникам, скасувавши арешт покладений на них ухвалою слідчого судді від 24.11.2016р.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, Суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.15, ч.2, 185 ч.1 КК України.
ОСОБА_10 призначити покарання за ст.15, ч.2, 185 ч.1 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.75, КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, рахуючи строк відбуття покарання з 25.07.2017 року.
На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_5 покласти обв`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання чинності вироком суду не обирати.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Прилуки Чернігівської обл., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІДПН НОМЕР_2 , судові витрати за проведення експертиз на користь Держави у сумі 550 (п`ятсот п`ятдесят) грн.
Речові докази по провадженню (автомобіль «КАМАЗ», свідоцтво про реєстрацію т.з., 5 бетонних блоків) повернути власникам, скасувавши арешт покладений на них ухвалою слідчого судді від 24.11.2016р.
На вирок може бути принесено апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області на протязі 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення.
Після закінчення строку на апеляційне оскарження вирок набирає законної сили.
Копія вироку вручається прокурору і обвинуваченому негайно, після оголошення.
Суддя ОСОБА_1