ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2017 року Індустріальний районний суд
м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника-адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження № 0001644 від 17 липня 2016 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, українець, громадянин України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 10.10.2008 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 186 ч.2, 69 ч.1, 104, 76-2 ч.1, 76-3 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік; 05.06.2009 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 186 ч.2, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, 31.03.2014 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст. 185 ч. 2 ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 , 16 липня 2016 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин знаходився у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив малознайомого ОСОБА_4 , у якого на лівому плечі знаходилась чоловіча сумка "ARMY" чорного кольору. В цей момент у обвинуваченого ОСОБА_6 виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), що належить ОСОБА_4 , а саме зазначеної чоловічої сумки "ARMY" та ймовірного майна яке перебувало в ній.

Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_6 того ж дня, а саме 16 липня 2016 току, в той же час, перебуваючи у вказаному місці, діючи умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного власного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, розуміючи, що його злочинні дії є очевидними для потерпілого, підійшов до останнього з його лівого боку та, шляхом ривку, зірвав з плеча ОСОБА_4 , чоловічу сумку "ARMY", чорного кольору, яка не представляє матеріальної цінності, в якій в той час знаходились: грошові кошти у розмірі 900 гривень, мобільний телефон марки "KENEKSIE2", чорного кольору, вартість якого складає 353, 88 гривень та дві розрахункові банківські картки на ім`я ОСОБА_4 , які не представляють матеріальної цінності. Після чого, обвинувачений ОСОБА_6 з місця скоєння злочину з викраденим майном втік, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальні збитки на загальну суму 1253,88 гривень

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) не визнав та від дачі показань у судовому засіданні відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.
Про винність обвинуваченого суд робить висновок виходячи з наступних доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив, що 16 липня 2016 року у вечірній час, близько 18 години 30 хвилин знаходився на ж/м Лівобережний-3 у м. Дніпро та йшов до своєї співмешканки - Анжели, та проходячи біля будинку №37 по вул. Березинській, подзвонивши у домофон, побачив поряд обвинуваченого ОСОБА_6 , який, як виявилося був знайомий з ОСОБА_7 і повідомив, що остання зараз знаходиться на майданчику за будинком, на що він ОСОБА_4 почав йти до неї, та в цей час ОСОБА_6 почав прямувати слід за ним, та раптово зірвав у нього з плеча сумку чорного кольору у якій знаходились грошові кошти, мобільний телефон та банківські картки та втік. Після чого, він викликав поліцію та вони попрямували до Індустріального ВП, де він написав заяву та описав співробітникам поліції риси обличчя та зовнішній вигляд обвинуваченого ОСОБА_6 , на що йому показали фотознімки - серед яких він впізнав обвинуваченого. Через деякий час слідчим були пред`явлені речі для впізнання, серед яких він впізнав свою сумку та мобільний телефон які були у нього викрадені обвинуваченим ОСОБА_6 . Окрім того потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомив, що місце та обставини події повідомляв співробітникам поліції під час проведення слідчого експерименту який мав місце 23 вересня 2016 року.

Свідок ОСОБА_8 суду повідомив, що в липні 2016 року на радіо-ринку на вул. Панікахи у м. Дніпро придбав мобільний телефон "KENEKSIE2" чорного кольору на дві сім-картки, який у подальшому було у нього вилучено співробітниками поліції.

Свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що влітку 2016 року йшов поміж школою №135 та дитячим садочком на ж/м Лівобережний-3 у м. Дніпро та побачив як сваряться два чоловіка, після чого один із них, а саме ОСОБА_6 почав бігти назустріч йому утримуючи при собі сумку чорного кольору, та з його поведінки було зрозуміло, що сумка йому не належить, оскільки він тікав, а інший чоловік щось йому кричав. Також свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що неодноразово раніше бачив обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки він часто гуляв у дворі школи, в якій він навчався.

Свідок ОСОБА_10 суду повідомила, що 16 липня 2016 року приблизно о 17 годині вийшла на вулицю та знаходилась біля будинку АДРЕСА_2 , та сіла навпроти під`їзду де мешкає ОСОБА_6 та побачила чоловіка який йшов з ознаками алкогольного сп`яніння і прохав викликати таксі, на що вона відмовилась, та в цей час вийшов ОСОБА_11 - брат обвинуваченого, після чого вона відійшла, а повернувшись приблизно через 15-20 хвилин вже побачила співробітників поліції.

Свідок ОСОБА_12 , суду повідомив, що з обвинуваченим знайомий з дитинства, оскільки поряд мешкали. 16 липня 2016 року у вечірній час він вийшов на дитячий майданчик який розташовано поруч із будинком АДРЕСА_2 , де на лавці сиділа його дружина та брат обвинуваченого - ОСОБА_11 , поруч з якими він також сів та вони спілкувались, через деякий час вийшов ОСОБА_13 , та пішов у напрямку буд. 5 по пер. Вольний, після чого приблизно через 15-20 хвилин приїхали співробітники поліції з автомобіля якого вийшов нетверезий потерпілий. Щодо вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_6 відносно потерпілого ОСОБА_4 йому нічого невідомо.

Окрім вищезазначених показань потерпілого, свідків провина обвинуваченого також повністю підтверджується письмовими доказами, наданими прокурором у судовому розгляді та безпосередньо дослідженими судом:
- протоколом огляду від 29 липня 2016 року з фото-таблицею до нього згідно якого було оглянуто добровільно надану обвинуваченим ОСОБА_6 чоловічу сумку чорного кольору марки "ARMY" всередині якої знаходились: хустинка для гігієни, зарядний пристрій для мобільного телефону, 9 монет, презерватив, чохол для мобільного телефону, два гудзики, поліетиленові сліп-пакети, батарейка, сім-картка Київстар, картка ПриватБанк Visa НОМЕР_1 , картка ПриватБанк Visa НОМЕР_2 , кільце з сірого металу, ключі від домоволодіння та замку. Під час огляду вказаних речей обвинувачений ОСОБА_6 повідомив що дана сумка з її вмістом належить йому;
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29 липня 2016 року з фото-таблицею до нього згідно якого ОСОБА_4 впізнав чоловічу сумку чорного кольору марки "ARMY" як ту, яку у нього було відкрито викрадено обвинуваченим ОСОБА_6 16 липня 2016 року;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 23 вересня 2016 року з фото-таблицею до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 чітко вказав на місце та за яких обставин обвинувачений ОСОБА_6 відкрито викрав у нього майно;
- протоколом огляду від 30 вересня 2016 року згідно якого було оглянуто мобільний телефон "KENEKSIE2" чорного кольору який ОСОБА_8 добровільно надав співробітникам поліції, який у подальшому було вилучено;

- довідкою "Приват Банк" з якої вбачається що банківські картки № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_6 належать потерпілому ОСОБА_4

- визнаними речовими доказами по кримінальному провадженню, а саме чоловіча сумка чорного кольору марки "ARMY", мобільний телефон марки "KENEKSIE2" які були оглянуті у судовому засіданні та під час огляду яких потерпілий ОСОБА_4 суду підтвердив що саме ці речі 16 липня 2016 року біля будинку АДРЕСА_2 в нього викрав саме обвинувачений ОСОБА_6 .
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2167 від 14 вересня 2016 року ринкова вартість мобільного телефону "KENEKSIE2", придбаного 19.04.2016 року станом на 16.07.2016 року складає 353,88 гривень.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №203 від 20 вересня 2016 року ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням, слабоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності чи іншим хворобливим станом психіки в період часу який відноситься до інкримінованого йому діянню не страждав та в даний час не страждає. Виявляв раніше та виявляє на теперішній час легку розумову відсталість. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, випробуваний може віддавати раду в своїх діях (без діянні) та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час випробуваний також може віддавати собі раду в своїх діях (без діянні) та керувати ними. В застосуванні відносно нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд, безпосередньо дослідивши письмові докази по кримінальному провадженню, доводи захисника-адвоката ОСОБА_5 в частині визнання недопустимими доказами: протокол прийняття усної заяви про вчинення злочину, від 16.07.2017 та відомостей що містяться в ньому, довідки КБ "Приват Банк" від 02 серпня 2016 року та відомостей що містяться в ній, протоколу проведення слідчого експерименту від 29 вересня 2016 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , та відомості що містяться в ньому, висновку судово-товарознавчої експертизи №2167 від 14.09.2016 року та відомості що містяться в ньому, протоколу огляду мобільного телефону "KENEKSI Е2" від 30.09.2016 року та відомості, що містяться в ньому, мобільного телефону марки "KENEKSI Е2" вважає необґрунтованими за наступних підстав.
Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Тобто, довідка КБ «Приват Банк» із зазначенням номерів карток та їх власника - ОСОБА_4 є підтвердженням того факту, що банківські карти, вилучені в ході огляду у ОСОБА_6 чоловічої сумки від 29 липня 2016 року, дійсно належать потерпілому, у зв`язку з чим, суд вважає що довідка КБ "Приват Банк" є належним та допустимим доказом що отриманням з додержанням норм КПК.

У відповідності до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Статтею 87 КПК України визначено недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини і встановлено: Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Посилання сторони захисту на недопустимість як доказу протоколу прийняття усної заяви від 16 липня 2016 року є необґрунтованим, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 КПК України докази повинні бути отримані у передбаченому порядку. Це означає, що доказами можуть бути лише фактичні дані, отримані в результаті проведення слідчих (розшукових), негласних (розшукових) дій, які передбачені КПК, і в тому порядку, як це передбачено відповідною процесуальною дією.
Тобто, вищевказаний доказ, є фактичною обставиною, яка не оспорюється сторонами кримінального провадження, а навпаки підтверджуються навіть показами свідків сторони захисту щодо адреси вчинення злочину, а тому відображають дійсність та не підлягають їх спростуванню та визнання недопустимим.
Доводи сторони захисту щодо недопустимості протоколу проведення слідчого експерименту від 29 вересня 2016 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , суд вважає необґрунтованими, оскільки в наданому на дослідження суду протоколі відображені всі відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення і дана слідча дія була проведена для підтвердження обставин провадження, у відповідності до положень ст.ст. 103-106, 223, 240 КПК України.
Окрім того, в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_4 надав суду послідовні та узгоджені між собою показання, в тому числі щодо місця, дати та часу вчинення відносно нього злочину та підтвердив те, що з ним за участю 2 понятих проводили слідчий експеримент, та після його закінчення було складено протокол. Тому вказаний письмовий доказ отриманий у порядку, встановленим КПК України, без порушення прав та свобод людини, і є допустимим.
Також безпідставними є доводи сторони захисту щодо визнання недопустимим доказом висновок судово-товарознавчої експертизи № 2167 від 14.09.2016, оскільки доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку передбаченому КПК України, при цьому враховується законність джерела, спосіб отримання доказів. Висновок експерта в свою чергу є законним процесуальним джерелом доказів, який складено у відповідності із ст.ст. 101-102 КПК України. Окрім цього, відповідно до п. 3.5 Наказу № 53/5 від 08.10.98 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).
Тому долучена стороною обвинувачення на дослідження судово-товарознавча експертиза № 2167 від 14.09.2016, згідно якої визначено вартість викраденого мобільного телефону марки «KENEKSIE2» приймається судом як допустимий доказ.
Невмотивованими є доводи сторони захисту щодо визнання недопустимими протоколу огляду мобільного телефону від 30.09.2016 року і мобільного телефону марки «KENEKSIE2», оскільки відповідно до протоколу огляду мобільного телефону від 30 вересня 2016 року, який проводився за участю свідка ОСОБА_8 , огляд та вилучення мобільного телефону було проведено із дотриманням вимог ст.ст.103-106, 223,237 КПК України, слідчим Індустріального ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області в приміщенні ГОМ-3, за адресою: м. Дніпро, просп. Миру,4.
Таким чином жодних порушених вимог КПК України при отриманні вищезазначених доказів судом не встановлено і відсутні підставі згідно ст. 87 КПК України для визнання доказів недопустимими.

Щодо визнання недопустимим доказом протокол огляду від 16 липня 2016 року, то суд вважає слушними доводи захисника, оскільки даний протокол який був наданий суду прокурором під час дослідження письмових доказів має виправлення, в той час захисником-адвокатом ОСОБА_5 було надано копію того самого протоколу з яким він ознайомлювався в порядку ст. 221 КПК України, та ніяких виправлень вказаний протокол не містить. У зв`язку з чим у судовому засіданні було допитано в якості свідка слідчого Індустріального ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_14 , яка у судовому засіданні повідомила, що при складанні вказаного протоколу огляду, виїжджала на місце події для проведення огляду, однак ніяких поправок та виправлень до протоколу огляду від 16 липня 2016 року вона не вносила.
У зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати недопустимим доказом протокол огляду від 16 липня 2016 року.
Суд ретельно перевірив всі інші доводи сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_6 до інкримінованого злочину, дослідивши безпосередньо докази, враховуючи ствердження потерпілого ОСОБА_4 у судовому засіданні, який беззаперечно вказував на обвинуваченого ОСОБА_6 як на особу, яка вчинила відносно нього грабіж, стверджуючи, що з обвинуваченим раніше не знайомі, ніяких відносин між ними не існує, а тому відсутні підстави ставити під сумнів об`єктивність його показів, які є послідовними та узгоджуються із іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні, які суд визнав належними і допустимими, приходить до беззаперечного виводу про доведення вини обвинуваченого ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, тобто у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.
Вирішуючи питання про міру та вид покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який на час скоєння злочину суспільно-корисною працею зайнятий не був, не працює, не має на утриманні непрацездатних осіб та неповнолітніх дітей, не страждає тяжкими захворюваннями, не є інвалідом, раніше судимий за злочини проти власності, його відношення до скоєного, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено, обставин що пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 66 КК України судом не встановлено, та вважає за необхідне обрати йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді позбавлення волі, так як приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання неможливо без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років і шість місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 30 липня 2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання згідно вимог ч.5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі період часу із 30 липня 2016 року до набрання вироком законної сили, залишив незмінним запобіжний захід у виді тримання під вартою до набранням вироком законної сили.
Речовий доказ чоловічу сумку чорного кольору марки "ARMY", мобільний телефон марки "KENEKSIE2" ІМЕІ НОМЕР_7 , НОМЕР_8 - залишити потерпілому ОСОБА_4 як власнику.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави кошти витрачені за рахунок проведення експертизи у розмірі 150 гривень.
Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.
Головуюча: ОСОБА_1