"08" лютого 2017 р. Справа № 363/3385/15-к
УХВАЛА
8 лютого 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальне провадження № 0000401 щодо ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 2 і ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:
прокурор у суді просив продовжити щодо обвинуваченого дію існуючої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на ризик продовження вчинення кримінальних правопорушень, ухилення від суду.

Обвинувачений запевняв суд у можливості знайти роботу, дотриманні процесуальних обов`язків та просив обрати домашній арешт. Адвокат просила обрати менш суворий запобіжний захід.

Строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 11 лютого 2017 року.

Встановлено, що ОСОБА_4 утримується під вартою в цій справі з 13 квітня 2016 року, тобто надмірно тривалий час в розумінні вимог ст. 28 КПК України.

На даний час ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості проти власності й у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, які він вчинював у період з грудня 2014 року по квітень 2016 року, будучи раніше судимим й не відбувши покарання за попереднім вироком та будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення нових злочинів, який місця роботи та законних джерел отримання доходів не має, суспільно-корисною діяльністю не займається.

Водночас за конвенційної практикою ЄСПЛ, вирішуючи питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд повинен розглянути можливість обрання альтернативного запобіжного заходу, коли тримання під вартою є виключним (винятковим) запобіжним заходом, який повинен завжди бути законним, об`єктивно обґрунтованим і тривати не більше ніж це необхідно.

Сама по собі тяжкість інкримінованого правопорушення, так само як і суворість можливої санкції не можуть слугувати єдиними підставами для виправдання тривалого періоду запобіжного ув`язнення особи.

При цьому зі сплином часу ризик того, що особа може вчинити новий злочин, ухилитися від суду, не виконувати процесуальні обов`язки, не може ґрунтуватися лише на фактах минулого.

Наведені вище обставини, які стали підставою для тримання під вартою ОСОБА_4 , зі сплином часу неминуче втратили свою актуальність і перестали бути достатніми підставами для продовження тривалого запобіжного ув`язнення.

Інші (нові) обставини на користь подальшого утримання ОСОБА_4 , з огляду на конкретні обставини справи та дані про його особу, який має молодий вік, виховувався без батька, народився і постійно проживає в селі Рикунь із матір`ю, суду не представлено.

Дійсно вагомих, беззастережних обставин, які можна покласти в основу рішення про продовження тримання особи під вартою, судом не встановлено.

При цьому допит свідків сторони звинувачення не відбувається через їх систематичне не прибуття до суду, коли застосовані судом заходи по їх примусовому приводу до суду уповноваженими органами не виконуються, що стає причиною затягування розгляду справи понад розумні строки. Стороною обвинувачення тривалий час не забезпечується дослідження в суді ключових доказів покладених в основу обвинувачення (відеозапису оперативних закупок, допит важливих свідків тощо).

За таких обставин суд доходить висновку щодо необхідності зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 на домашній арешт зі зобов`язанням останнього з урахуванням даних про його особу докласти зусиль для пошуку роботи й покладанням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 331, 334, 372 КПК України,

ухвалив:

в продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_4 відмовити, якого звільнити негайно з під варти в залі суду.
Змінити обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт без використання електронних засобів контролю та заборонити останньому протягом 2-х наступних місяців залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 20 год. до 6 год.

На підставі ст. 194 КПК України зобов`язати ОСОБА_6 :

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відвідувати місця масового відпочинку та розважальні заклади;

-повідомляти суд про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не відлучатися з Вишгородського району Київської області без дозволу суду;

-докласти зусиль для пошуку роботи;

-в разі необхідності зміни місця проживання завчасно повідомляти суд про такі наміри.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Розписку обвинуваченого про ознайомлення з покладеними на нього обов`язками та зобов`язання прибути до місця проживання визначеного судом долучити до матеріалів справи.
Ухвала діє протягом двох місяців, строк якої закінчується 8 квітня 2017 року.
Ухвала згідно вимог ч. 2 ст. 392 і ч. 5 ст. 532 КПК України не може бути оскарженою і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя