АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу заступника Генерального директора ТОВ «Тедіс Україна» ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 березня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти та видаткові операції, які знаходяться на рахунках відкритих в АТ «Райффайзен Банк Аваль», ряду підприємств, в тому числі і ТОВ «Тедіс Україна» №№ , , 3, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявності підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на незаконність судового рішення, оскільки, на його думку, відсутні правові підстави для накладення арешту на вказане майно, так як ТОВ «Тедіс Україна» не має ніякого відношення до кримінального провадження в рамках якого накладено арешт на майно, його посадовим особам не повідомлено про підозру, а відомості з приводу того, що вилучене майно має ознаки речових доказів в матеріалах провадження відсутні. Таким чином, апелянт вважає, що стороною обвинувачення не доведено наявності підстав для накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Тедіс Україна»

Також, апелянт зазначає про своєчасність оскарження ухвали слідчого судді, оскільки воно було постановлено без повідомлення власника майна, а копія ухвали на його адресу не надсилалась.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення особи, яка подала скаргу, а матеріали судового провадження не містять відомостей про дату отримання останнім ухвали слідчого судді, колегія суддів приймає доводи апелянта з приводу того, що про існування рішення суду він дізнався 03 квітня 2017 року від представників банку та вважає, що строк на його оскарження не пропущено.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді, то колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, Департаментом з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001264 від 17 травня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364 КК України.

Згідно доводів клопотання, в ході досудового розслідування було виявлено можливу причетність до вчинення вказаних кримінальних правопорушень ряду підприємств, в тому числі і ТОВ «Тедіс Україна».

В рамках даного кримінального провадження слідчий звернувся з клопотанням про арешт грошових коштів цих товариств, в тому числі і ТОВ «Тедіс Україна», які знаходяться на банківських рахунках відкритих в АТ «Райффайзен Банк Аваль» з метою збереження їх як речових доказів.

Відповідно до доводів клопотання слідчого, органом досудового розслідування встановлено, що є вірогідність вважати, що ці грошові кошти набуті кримінально протиправним шляхом.

Розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя, встановивши вище зазначені обставини, дослідивши доводи клопотання і матеріали, які були надані слідчим на обґрунтування своїх вимог, та всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення та накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що слідчим доведена необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.
Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Надані слідчим матеріали містять достатньо підстав і підозр вважати, що зазначене в клопотанні майно може бути використано, як доказ у кримінальному провадженні, а відтак, стороною обвинувачення доведено ті обставини, що грошові кошти, що містяться на банківських рахунках №№ НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 відкритих ТОВ «Тедіс Україна» у АТ «Райффайзен Банк Аваль», відповідають критеріям ст. 98 КПК України.
Таким чином, дослідивши зазначені обставини та надані матеріали, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

Що стосується посилань апелянта на ті обставини, що посадовим особам ТОВ «Тедіс Україна» не повідомлено про підозру, що на його думку виключає дане товариство з кола тих осіб, відносно яких, згідно з вимогами ст. 170 КПК України, може бути застосовано такий вид запобіжного заходу як арешт майна, то слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, а саме з метою збереження цього майна як речового доказу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
У зв`язку з вище наведеним, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду міста Києва від 29 березня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти та видаткові операції, які знаходяться на рахунках відкритих в АТ «Райффайзен Банк Аваль», ряду підприємств, в тому числі і ТОВ «Тедіс Україна» №№ НОМЕР_6 , , НОМЕР_8 , НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу заступника Генерального директора ТОВ «Тедіс Україна» ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/2139/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1