справа №619/575/17
провадження №1-кп/619/175/17
УХВАЛА
іменем Україн
17 березня 2017 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
головуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки м. Харків, громадянки України, зареєстрованої за
адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, не
судимої,-
В ході досудового слідства встановлено, що 16.12.2016 приблизно о 05год. 30хв. ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні ТОВ «АТБ-Маркет» магазин «Продукти-302», що розташований за адресою: м.Дергачі вул.Вокзальна, №72-А, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, впевнившись в тому, що її подальші злочинні дії ніким помічені не будуть, підійшла до столу біля шафи з ячейками для речей на якому знаходився пакет, який належить потерпілій ОСОБА_6 , далі шляхом вільного доступу відкрила пакет і викрала з нього косметичку синього кольору в якому знаходився мобільний телефон торгової марки «PRESTIGIO MUZЕ-A1» в цілому робочому стані без пошкодження. Після чого продовжуючи свої злочинні дії вийшла з приміщення магазину ТОВ «АТБ-Маркет» та в подальшому розпорядилась викраденим майном на свій розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_6 , матеріальний збиток із врахуванням товарознавчої експертизи №140 від 19.12.2016 на загальну суму 457,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Факт скоєння ОСОБА_5 зазначеного вище суспільно небезпечного діяння повністю підтверджується зібраними та дослідженими і оголошеними у судовому засіданні документами, а саме: протоколами огляду місця події від 16.12.2016 року; протоколами огляду предметів від 20.12.2016 року; висновком товарознавчої експертизи №140 від 19,12,2016, в ході проведення якої було визначено вартість викраденого майна у потерпілої.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати у відношенні ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру, а саме госпіталізацію в психіатричний заклад із звичайним наглядом.
Захисник у судовому засіданні не заперечував проти клопотання.
Відповідно до ч.2 ст.506 КПК України якщо характер розладу психічної діяльності чи психічного захворювання особи перешкоджає проведенню процесуальних дій за її участю або участі у судовому засіданні, прокурор, суд мають право прийняти рішення про проведення відповідних процесуальних дій без участі такої особи.
Участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, у відповідності до ч.1 ст.512 КПК України не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 за станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, тому розгляд даного клопотання проводиться без участі ОСОБА_5 .
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши документи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання.
За змістом роз`яснень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2005 року, примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 118 від 14.02.2017 року, підозрювана ОСОБА_5 на теперішній час виявляє признаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії параноідної. У своєму психічному стані не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому вона підозрюється, ОСОБА_5 знаходилась в стані вищевказаного психіатричного розладу, при якому не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психіатричним станом ОСОБА_5 в теперішній час потребує в застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізація в психіатричний заклад із звичайним наглядом.
З урахуванням наведеного у відповідності до вимог ст.503 КПК України органом досудового розслідування було змінено порядок розслідування та до суду було направлено клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.
Статтею 92 КК України передбачено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Згідно п.1 ч.1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб,суд може застосувати госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Як роз`яснено в п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст.94 КК тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст.94 КК) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
Частинами 3 та 4 ст.503 КПК України передбачено, що кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинення дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Виходячи наведене та вимоги ст.513 КПК України, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_5 вчинила суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, тому до неї слід застосувати примусові заходи медичного характеру, у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Можливість примусової госпіталізації особи передбачена і «Принципами захисту психічно хворих осіб та поліпшення психіатричної допомоги», затверджених Генеральною Асамблеєю ООН (резолюція 46/119 від 17 грудня 1991 року).
Керуючись ст. ст. 512, 513 КПК України, суд
постановив:
Застосувати до ОСОБА_5 примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1