Справа № 496/1548/17
Провадження № 1-кп/496/193/17
У Х В А Л А

про застосування заходів виховного характеру
31 травня 2017 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
законного представника малолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_6
представника служби у справах дітей Біляївської РДА ОСОБА_7
малолітнього - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка клопотання про застосування до малолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біляївка, громадянина України, учня 5 класу Біляївської загальноосвітньої школи № 1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

23.01.2017 року близько 13.00 год., більш точного часу слідством не встановлено, малолітній ОСОБА_5 , 2005 р.н., який на час скоєння суспільно-небезпечного діяння не досяг віку кримінальної відповідальності, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де розташований гараж, який належить ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, переконавшись у таємності своїх дій спільно з неповнолітнім ОСОБА_9 , обвинувальний акт відносно якого направлений для розгляду до Біляївського районного суду, через металевий щит, який слугує стіною для гаражу, проникли усередину приміщення, де заволоділи наступним майном: спінінгом марки «Універсал», вартістю 6000 грн., спінінгом марки «Крокодил», вартістю 200 грн., акумуляторною батареєю марки «Варта-В19» 12 V 45AH, вартістю 3000 грн., акумуляторною батареєю марки «Inci Acu», вартістю 3000 грн., біноклем марки «Tasco», вартістю 20000 грн. Після чого малолітній ОСОБА_5 , 2005 р.н., який на час скоєння суспільно-небезпечного діяння не досяг віку кримінальної відповідальності, спільно з неповнолітнім ОСОБА_9 , обвинувальний акт відносно якого направлений для розгляду до Біляївського районного суду, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 32200 грн.

Малолітній ОСОБА_5 , допитаний в судовому засіданні, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 185 КК України, винним визнав себе повністю.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати до малолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у виді направлення до загальноосвітньої школи соціальної реабілітації терміном на 2 роки.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просила застосувати до малолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у виді направлення до загальноосвітньої школи соціальної реабілітації терміном на 2 роки.

Законний представник малолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_6 не заперечувала проти застосування до малолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру.

Представник служби у справах дітей Біляївської РДА ОСОБА_7 вважала за доцільне застосувати відносно малолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у виді направлення до загальноосвітньої школи соціальної реабілітації терміном на 2 роки.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.

З свідоцтва про народження ОСОБА_5 , вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяннявін не досяг віку кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за даний злочин настає з чотирнадцяти років, що свідчить про те, що малолітній ОСОБА_5 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Вирішуючи питання щодо застосування до малолітнього ОСОБА_5 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Із змісту ч. 1 ст. 105 КК України вбачається, що неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 105 КК України суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру, як направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Так, скоєне малолітнім ОСОБА_5 суспільно небезпечне діяння підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не спричинило істотної шкоди, а також те, що ОСОБА_5 є малолітнім, характеризується позитивно, на обліку в ювеналій поліції у справах дітей не перебуває, щиро розкаюється в скоєному, критично відноситься до скоєного, не мав умислу на завдання істотної шкоди, активно сприяв досудовому слідству, не допускав в подальшому інших правопорушень, правомірно поводився.

Вказані обставини дають підстави вважати, що виправлення малолітнього ОСОБА_5 можливе із застосуванням до нього такого заходу виховного характеру, як направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, строком на два роки.
Керуючись ст. 97, ст. 105 КК України, ст. ст. 498, 500, 501 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Застосувати до малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді направлення до загальноосвітньої школи соціальної реабілітації строком на два роки.

Тимчасово, строком на 30 діб помістити малолітнього ОСОБА_5 до приймальника-розподільника для дітей Головного Управління Національної поліції у м. Києві з метою забезпечення виконання ухвали суду та з метою направлення малолітнього до загальноосвітньої школи соціальної реабілітації.

Початок тривалості примусового заходу виховного характеру рахувати з дня поміщення до приймальника-розподільника для дітей Головного Управління Національної поліції у м. Києві.

Контроль за виконанням ухвали покласти на службу у справах дітей Біляївської РДА Одеської області.
Покласти обов`язок доставити малолітнього ОСОБА_5 до приймальника-розподільника для дітей Головного Управління Національної поліції у м. Києві на Біляївський ВП ГУНП України в Одеській області.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського райсуду

Одеської області ОСОБА_1 .