АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 636/324/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1240/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_8 за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області ОСОБА_10 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 2 березня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 20 березня 2012 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 28 серпня 2015 року умовно-достроково на не відбутий строк 2 місяці 30 днів, -

визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання 4 роки позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання постановлено обчислювати з 6 січня 2017 року.

ОСОБА_8 зараховано у строк відбування покарання перебування в установі попереднього ув`язнення з 6 січня 2017 року по день ухвалення рішення, тобто по 2 березня 2017 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Присуджено стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №4736 від 5 листопада 2015 року у розмірі 230 гривень 40 копійок на користь держави.

Долю речових доказів вирішено згідно ст.100 КПК України.
Як встановив суд, о 12 годині 5 хвилин 29 жовтня 2015 року, ОСОБА_8 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, із корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , який засуджений 23 грудня 2016 року вироком Чугуївського міського суду Харківської області за ч.2 ст.186 КК України, знаходячись на перехресті вул. Кірова та пров. Фестивального, смт. Введенка Чугуївського району Харківської області, відкрито заволоділи із сумки, яка висіла на плечі потерпілої ОСОБА_12 , гаманцем, вартістю 163 гривні, та коштами, які знаходилися в ньому у розмірі 250 гривень, після чого з викраденим з місця вчинення злочину зникли, спричинивши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 413 гривень.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області ОСОБА_10 , не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, правильності кваліфікації його дій судом, вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, і, як наслідок, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, в період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком, а тому при призначенні ОСОБА_8 остаточного покарання безпідставно не застосовано положення ст.71 КК України, тобто правила призначення покарання за сукупністю вироків.
Просить вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 2 березня 2017 року у відношенні ОСОБА_8 скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити останньому покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання та невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 20 березня 2012 року, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, а також думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги заступника прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що воно розглянуте судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, висновки суду про фактичні обставини справи та винність ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину ніким із учасників кримінального провадження не оскаржуються, тому апеляційним судом не перевіряються.

Дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані судом за ч.2 ст.186 КК України, що також не оскаржується учасниками кримінального провадження.

Однак, при перевірці апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області, колегія суддів погоджується з наведеними у ній доводами.

Так, відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно п.26 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при визначенні покарання за правилами ст.71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком слід вважати, зокрема, частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (ст.81 КК України).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 раніше був засуджений вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 20 березня 2012 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. 28 серпня 2015 року його звільнено умовно-достроково на не відбутий строк 2 місяці 30 днів.

Отже, умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 закінчувалось 27 листопада 2015 року, однак останній 29 жовтня 2015 року вчинив новий злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.

Разом з тим, у порушення зазначених вище вимог закону, суд не призначив ОСОБА_13 покарання за сукупністю вироків, на підставі ст.71 КК України, оскільки ним за даним вироком вчинено новий злочин в період невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 20 березня 2012 року.

З огляду на наведене, вирок стосовно ОСОБА_8 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням закону, який підлягає застосуванню.

Крім того, скасування вироку в частині призначення покарання та використання судом апеляційної інстанції положень ст.71 КК України тягне за собою застосування до обвинуваченого більш суворого покарання, що відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України, є підставою для ухвалення нового вироку в цій частині.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , колегія суддів у відповідності до вимог ст.ст.50, 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу винного, який не працює, раніше судимий за вчинення аналогічного, умисного, корисливого злочину, обставини, які пом`якшують покарання, зокрема його зізнання у скоєному, щире розкаяння. До обставин, що обтяжують покарання відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає, що йому слід призначити покарання, в межах санкції ч.2 ст.186 КК України та відповідно до вимог ст.71 КК України.

Крім того, обвинуваченому ОСОБА_8 , відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в ред. закону №VІІІ від 26 листопада 2015 року), необхідно зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 6 січня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405,413,420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 2 березня 2017 року у відношенні ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Згідно з ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 20 березня 2012 року та остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 6 січня 2017 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в ред. закону №VІІІ від 26 листопада 2015 року), ОСОБА_8 зарахувати у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 6 січня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, у той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5