Справа № 576/826/17
Провадження № 1-кс/576/498/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року місто Глухів

Слідчий суддя Глухівського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, -

встановив:
06.06.2017 р. до суду надійшла скарга у якій адвокат ОСОБА_4 , діючи від імені юридичної особи у чиєму віданні перебуває майно, просить зобов`язати слідчого повернути ТОВ «Гудвей ЛТД» вантаж, що перевозився в автомобілях RENAULT р.н.з. НОМЕР_1 з причепом KRONE р.н.з. НОМЕР_2 та DAF р.н.з. НОМЕР_3 з причепом PACTON р.н.з. НОМЕР_4 .

В скарзі зазначається, що ухвалою слідчого судді від 03.03.2017 року в задоволенні цього клопотання про арешт зазначеного вище вантажу було відмовлено. Тому, відповідно до вимог КПК України вантаж мав бути негайно повернутий його законному володільцю. Натомість, замість того, щоб повернути вантаж, слідчий послався на вказівки вищого керівництва, яке заборонило йому повертати вантаж.

У судовому засіданні скаржник підтримав скаргу посилаючись на мотиви, що в ній викладені.

Слідчий у судовому засіданні проти клопотання заперечила, пославшись на те, що їй нічого не відомо про цю справу, оскільки вона тільки почала її розслідувати, а до цього справою займався інший слідчий.

На підставі ч. 1 ст. 107 КПК України, в зв`язку з відсутністю відповідного клопотання учасників процесу, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Вивчивши скаргу та матеріали до неї, дослідивши витребувані матеріали досудового розслідування, заслухавши слідчого і захисника, приходжу до наступних висновків.
Витягом з кримінального провадження № 0000369 стверджується, що слідчим за ознаками ч. 1 ст. 358 КК України розслідуються факти підроблення документів при перетині кордону автомобілями DAF та RENAULT, на реєстраційних номерних знаках, які не належать цим автомобілям.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового провадження може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України; у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Слідчим суддею встановлено встановлено, що 30.05.2017 р. та 01.06.2017 р. відповідно працівниками Глухівського відділу поліції під час огляду було вилучено вантаж, що перевозився в автомобілях RENAULT р.н.з. НОМЕР_1 з причепом KRONE р.н.з. НОМЕР_2 та DAF р.н.з. НОМЕР_3 з причепом PACTON р.н.з. НОМЕР_4 .

Таким чином, за своїм статусом вищевказане майно було тимчасово вилученим майном.

03.03.2017 р. слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт зазначеного вантажу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається у випадках, передбачених ч.5 ст.171 КПК України та ч.6 ст.173 КПК України.

При цьому відповідно до положень ч.5 ст.171 КПК України слідчий, прокурор повинен подати клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше воно повинно бути негайно повернуто особі , у якої воно вилучено.

Отже у будь-якому разі слідчий ще 03.03.2017 р. був зобов`язаний повернути вилучене майно його законному володільцю і не чинити будь-яких перешкод у цьому.

Посилання слідчого на те, що вантаж був визнаний речовим доказом і є відповідна постанова, слідчий суддя не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, перебування речового доказу не у володільця майна можливе лише у визначених законом випадках.

Статтями 160-166 КПК України, до яких відсилає ст. 100 КПК, врегульовано питання надання тимчасового доступу до речей і документів з можливістю їх вилучення, а статті 170-174 КПК України регулюють процесуальний порядок арешту майна в ході досудового слідства.

Вирішення зазначених питань віднесено до компетенції слідчого судді.

Отже, утримання майна слідчим, без відповідної ухвали слідчого судді, винесеної в порядку ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України, є безпідставним і є нічим іншим як грубе свавілля, а наявність постанови слідчого про визнання автомобіля речовим доказом є недостатньою підставою, оскільки у ч. 1 ст. 100 КПК України, передбачено прямий обов`язок слідчого повернути якнайшвидше речовий доказ.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 303, 306, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Скаргу адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого задовольнити.

Зобов`язати посадову особу, яка здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000369, негайно повернути ТОВ «Гудвей ЛТД» вантаж, що перевозився в автомобілях RENAULT р.н.з. НОМЕР_1 з причепом KRONE р.н.з. НОМЕР_2 та DAF р.н.з. НОМЕР_3 з причепом PACTON р.н.з. НОМЕР_4 .

Повернути Глухівському відділу поліції матеріали кримінального провадження № 0000369.

Про прийняте рішення повідомити сторін.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1