Справа № 404/6139/16-к
Номер провадження 1-кс/404/232/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 розглянувши в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого СВ Кропивнцького ГУ НП в Кіровоградській області від 28 грудня 2016 року на закриття кримінального провадження 0003407, за ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2017 року, ОСОБА_3 подав до Кіровського районного суду міста Кіровограда скаргу про скасування постанови слідчого СВ Кропивнцького ГУ НП в Кіровоградській області від 28 грудня 2016 року на закриття кримінального провадження 0003407, за ст. 286 КК України, закритого на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Зазначив про передчасність винесення такої постанови, оскільки: слідчий уникав зустрічей з скаржником; обдарований не сплатив нотаріальний збір за оформлення угоди, не проведений одночасний допит між ОСОБА_3 та його сестрою; слідчий ігнорує очевидний факт незаконності договору дарування, не витребував всіх матеріалів нотаріальної справи по договору дарування, слідчий приховав підробку домової книги, не допитав в якості свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Прокурор і слідчий викликались, не зявились, їх зайнятість в інших справах не перешкоджає у вирішенні заявлених скаржником вимог.

Розглянувши доводи скаржника в межах питань, заявлених до розгляду стороною кримінального провадження, перевіривши надані в обгрунтування докази, з`ясовано наступні факти і відповідні їм правовідносини:

15.03.2016 року, за заявою ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесли відомості про кримінальне правопорушення, що: ОСОБА_5 самовільно подарувала належну їй частину будинку, АДРЕСА_1 , чим обмежила співвласника ОСОБА_3 у праві власності та користування часткою будинку та земельної ділянки.

Постановою слідчого СВ Кіровоградського ГУ ПН в Кіровоградській області від 28 грудня 2016 року, означене кримінальне провадження з правовою кваліфікацією по ст. 356 КК України, було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона передає або зобов`язується передати у майбутньому другій стороні безоплатно майно у власність.

Дарування майна іншим особам належить до виключного права власника майна, що є предметом договору дарування.

Встановлено, що ОСОБА_5 , в порядку спадкування за заповітом, набула право спільної часткової власності на 11/25 частин жилого будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину від 23.08.2009 року

( аркуш кримінального провадження 55 / далі а.к.п.55)

На підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 18 вересня 2013 року, ОСОБА_5 , подарувала належну їй частку будинку (а.к.п.57)

28 вересня 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда, відкрив провадження за позовом ОСОБА_3 в справі про усунення перешкод в користуванні майном, повернення майна, виділ майна в натурі та визначення меж користування земельною ділянкою.

Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Таким чином дії дарувальника та обдарованого є правомірними, оскільки Закон не містить прямої заборони так чинити.

Об`єктом злочину за ст. 356 КК України, є встановлений законодавством порядок реалізації фізичними та юридичними особами своїх прав та виконання обов`язків, нормальна управлінська діяльність і авторитет органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Не вчинено дій всупереч встановленому законом порядку, тому слідчий правильно встановив правомірність дій сторін угоди, що свідчить про відсутність об`єкту та об`єктивної сторони самоправства.

ОСОБА_3 надав постанову про відкриття за його позовом судового провадження про поділ майна в натурі. Вчинення такої процесуальної дії засвідчує обізнаність співвласників щодо розміру їх ідеальних часток, але вони не визначили їх в натурі. Оскільки співвласники не виділили частку майна в натурі, останні можуть користуватись ним. До судового рішення співвласники не можуть знати кому і яка частка буде виділена в натурі. З цих міркувань не може бути мови про наявність умислу щодо самоправності дій кожного з них. Ці факти свідчать про відсутність прямого умислу, відтак і складу злочину.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення. Виходячи з вимог ч. 3 названої статті, постанова з даного приводу приймається слідчим, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення здійснюється, коли встановлено, що подія, з приводу якої внесені відомості до ЄРДР, відбулася, була результатом вчиненого особою діяння (дії або бездіяльності), яка сама по собі не є кримінальним правопорушенням, оскільки відсутній хоча б один із елементів складу злочину, або наявні обставини, які виключають злочинність діяння.

Таким чином, прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження стало можливим після безпосередньої оцінки отриманих ним фактичних даних.

Перевіривши повноту проведеного по кримінальному провадженню досудового розслідування, обґрунтовано вважаю, що слідчий зібрав матеріали, та на підставі їх правового аналізу, прийняв правильне рішення про закриття кримінального провадження, оскільки відсутність одного з елементів складу злочину, виключає злочинність діяння. Таким чином не існує законних правових підстави для продовження проведення цього досудового розслідування.

З цих міркувань, погоджуюсь з висновками слідчого тому що, оскаржена постанова про закриття кримінального провадження в цілому відповідає вимогам ст. 110 КПК України. Зокрема, в ній зазначені зміст обставин, які є підставами для прийняття оскаржуваної постанови, мотиви її прийняття та їх обґрунтування (п. 2 ч. 5 ст. 10 КПК). Дотримався слідчий і положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України про обов`язок доказування обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження. Слідчий визначив обсяг слідчий дій, необхідних для цього. Винесена слідчим постанова ґрунтується на вимогах закону, належно зібраних та допустимих доказах, які не спростовуються обставинами, викладеними в поданій скарзі.

Доводи скаржника не впливають на правильність прийнятої слідчим постанови, з наступних міркувань:

Не визначальне питання обмеженого спілкування скаржника та слідчого. Оплата нотаріального збору не предмет дослідження, тому до уваги не приймається. Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження, відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Таким чином, слідчий вправі самостійно визначити перелік слідчих дій, проведення яких забезпечить зясування наявності чи відсутності складу злочину. При цьому останній правильно вчинив, обмежившись дослідженням документів, без проведення додаткових допитів свідків та проведення між ними одночасних допитів.

За правилами ст. 91 КПК України, слідчий не зобовязаний зясовувати законність договору дарування. Надані та оглянуті під час розгляду скарги матеріали провадження, містять витребувану нотаріальну справу по договору дарування. Домова книга не є правовстановлюючим документом, вона не впливає на розмір часток та виділ майна в натурі, тобто відноситься до неналежного доказу.

Строк звернення зі скаргою не пропущено, так як скаржник своєчасно не отримав копії оскаржуваної ним постанови.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути постановлена ухвала про відмову у задоволенні скарги. (п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України).

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого СВ Кропивнцького ГУ НП в Кіровоградській області від 28 грудня 2016 року на закриття кримінального провадження 0003407, за ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п"яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1