Номер провадження:1-в/521/3661/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника ПВК УДПтСУ в

Одеській області (№ 51) ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі із застосування відеоконференції, клопотання начальника Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№ 51) про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, українця, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, розлученого, до засудження працюючого слюсарем судноремонтником БКОФ ЧАО «УДП», мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, засудженого: 25.12.2012 року Ізмаїльським м/р/с Одеської області за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців,-

В С Т А Н О В И В:
З клопотання начальника Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№ 51) вбачається, що ОСОБА_5 відбуває покарання в ПВК УДПтСУ в Одеській області (№51) з 27.05.2013 року. Початок строку покарання 19.03.2012 року, кінець строку покарання 22.08.2019 року. За період відбуття покарання ОСОБА_5 захарактеризував себе задовільно, працевлаштований, має заохочення, стягнення погашені. Вину в скоєному злочині на дійсний час визнає, в скоєному розкаюється, довів своє виправлення.
Представник ПВК № 51 в судовому засіданні просив суд задовольнити клопотання за вказаними в ньому обставинам.

Прокурор заперечувв проти задоволення, оскільки засуджений не довів свого виправлення.

Засуджений в судовому засіданні просив задовольнити клопотання Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№ 51).
Вислухавши клопотання адміністрації ПВК, думку прокурора, представника ПВК № 51 та засудженого, вивчивши клопотання з додатковими матеріалами, суд вважає за необхідне у задоволені клопотання адміністрації відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 2 частини 3 статті 81 КК України, також встановлюється, що умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим (серед інших): не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Під час розгляду клопотання колонії, судом встановлено, що засуджений формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув більше двох третин покарання, призначеного вироком суду. Також адміністрація колонії його характеризує задовільно, як особу яка має право на умовно-дострокове звільнення.

Разом з тим, суд вважає, що особа засудженого, обставини за якими було засуджено ОСОБА_5 , а також тяжкість покарання, свідчать про необхідність залишення засудженого у місці позбавлення волі.

Так, покарання це один із центральних інститутів кримінального права, якому відведена важлива роль щодо охорони найбільш значущих суспільних відносин від злочинних посягань.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

У даному випадку ОСОБА_5 засуджений за скоєння злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів проти життя та здоров`я людини (ч. 2 ст. 121 КК України).

Таким чином, метою вироку Малиновського р/с м. Одеси, було не тільки виправлення засудженого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, але й кара, як відплата засудженому за вчинений злочин. У вказаній якості кара не тільки визначає характер покарання, а й значною мірою забезпечує досягнення всіх цілей покарання.

Забезпечення цієї мети обов`язкова відповідь держави на вчинення злочину. При цьому суд враховує і те, що сам факт призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує почуття справедливості у потерпілого і суспільства.

Що стосується особи засудженого, встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за тяжкі злочини проти власності. Суд вважає, що наявність п`яти заохочень за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку є дійсно позитивною обставиною яка може бути врахована при застосуванні положень ст. 81 КК України. Разом з тим, кількість погашених стягнень за період відбування не може свідчити, що засуджений дійсно щиро досяг такого стану, за якого від нього не доведеться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, на думку суду не можливо.

Крім того, відповідно до вироку суду, у вказаному кримінальному провадженні задоволений цивільний позов та стягнуті матеріальні збитки у сумі 6360 гривень, які станом на день постановлення ухвали, тобто на 12.12.2016 року не відшкодовані.

Також, 26.11.2015 року засудженому ОСОБА_5 ухвалою Малиновського р/с м. Одеси зараховано до строку покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку день за два за період з 19.03.2012 року по 16.04.2015 рік. Тобто засудженому скорочено строк покарання. При таких обставинах, застосування ст. 81 КК України та звільнення засудженого умовно-дострокове на думку суду не тільки не буде відповідати меті покарання, але й не буде відповідати завданням кримінальної відповідальності.
Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що в задоволені клопотання колонії необхідно відмовити, оскільки підстав вважати, що засуджений ОСОБА_5 мав сумлінну поведінку і зразково ставився до праці та таким чином довів своє виправлення не має.

Керуючись ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, СУД, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№ 51) про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

С У Д Д Я: ОСОБА_1