Номер провадження 11-кп/775/601/2017

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 11-кп/775/601/2017 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в місті Бахмуті в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002619 від 16.08.2015 року з апеляційними скаргами представника потерпілої ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_13 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2016 року стосовно ОСОБА_12 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2016 року

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сіверськ Артемівського району Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, студента третього курсу заочної форми навчання Української інженерно-педагогічної академії м. Бахмут, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 роки, стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_9 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 22241 гривень, 60000 гривень - моральної шкоди, вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_12 16.08.2015 року, приблизно в 04 годині 00 хвилин (більш точний час не встановлено), знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли внаслідок того, що громадянин ОСОБА_14 , у відсутність його батька ОСОБА_15 , який знаходиться на заробітках у Російській Федерації, навідував його матір ОСОБА_16 , що давало йому підстави підозрювати матір у зраді. На підставі цього між ОСОБА_12 та ОСОБА_14 виникла сварка. В ході якої ОСОБА_12 , знаходячись на асфальтобетонному покритті проїжджої частини вулиці Артема, поблизу будинку № 116, м. Сіверськ, Артемівського району Донецької області, діючи необережно внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання смерті потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи з більшою обачністю, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, наніс йому один удар кулаком руки в обличчя, від якого ОСОБА_14 впав, вдарившись головою об асфальтобетонне покриття дороги. Від одержаної травми ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в 11 годин. 35 хвилин в Сіверський міській лікарні.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_14 заподіяні тілесні ушкодження, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому зв`язку з її настанням.

Смерть ОСОБА_14 наступила в результаті крововиливу під оболонки та в речовину головного мозку з забієм речовини мозку, обумовлених тупою травмою голови з переломом кісток черепу.

З даним вироком не погодились потерпіла ОСОБА_9 , представник потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 , прокурор ОСОБА_13 , які подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичних обставин справи, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_12 призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі, стягнути на користь потерпілої 300 000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. На обґрунтування своїх вимог вказує, що суд першої інстанції неправомірно стягнув лише 60 000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та взагалі не мотивував своє рішення. Так, ОСОБА_9 була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість проводження активного громадського життя та інших негативних явищах. Також зазначає, що міра покарання, призначена судом, не відповідає вимогам ст. 65 КК України. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 не враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані щодо особи обвинуваченого. Також судом не в повній мірі враховано наслідки вчиненого ним злочину.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, та ухвалити новий, яким ОСОБА_12 призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі та стягнути на користь потерпілої 300 000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтувала доводами, аналогічними доводам апеляційної скарги її представника ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_13 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з істотнім порушенням вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий, яким призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. Вказує, що вирок суду є незаконним. Зазначає, що висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження; крім того,вказує на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості; просить виключити з мотивувальної частини вироку посилання на «умисне заподіяння ОСОБА_14 тілесних ушкоджень», та пом`якшуючу покарання обставину «активне сприяння розкриттю злочину». На обґрунтування вимог вказує, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності, які ставлять під сумніви правильність кваліфікації дій обвинуваченого. Також зазначає, що судом при звільнені ОСОБА_12 від відбування покарання достатньо не враховано, що злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, від дій обвинуваченого потерпілий отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких сталася смерть останнього. Крім того, суд, призначаючи покарання, необґрунтовано врахував як обставину, що пом`якшує покарання, активне сприяння в розкритті злочину, оскільки ця обставина припускає надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги у встановленні невідомих їм обставин справи, що в поведінці обвинуваченого під час судового розгляду не встановлено.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_11 просить апеляційні скарги потерпілої та представника потерпілої залишити без задоволення, вирок суду без змін. На обґрунтування вимог вказує, що апелянти не навели конкретних фактів чи обставин, які б свідчили про те, що призначене покарання буде недостатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_12 , нових злочинів. Вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання, правильно виходив з того, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому правопорушенні та щиро розкаявся у скоєному, правопорушення вчинив з необережності та не мав намірів щодо спричинення тяжких наслідків (хотів лише вдарити ОСОБА_14 та не бажав настання його смерті), має позитивну характеристику, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. При цьому обтяжуючі покарання обставини відсутні. Також вказує, що посилання апелянтів на показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 не спростовують того факту, що сам ОСОБА_14 нападав на обвинуваченого та своїми діями провокував конфлікт і фактично дав йому розвиток. Обвинувачений частково відшкодував потерпілій суму, а зазначені потерпілою матеріальні збитки повністю визнані обвинуваченим, що підтверджує висновок суду про щире каяття обвинуваченого. Вимоги щодо збільшення розміру моральної шкоди вважає необґрунтованими.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- прокурор підтримав доводи апеляції, просив вирок суду скасувати тільки в частині призначеного покарання та в цій частині ухвалити свій вирок, а також виключити з мотивувальної частини вироку вказівку на умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому;

- обвинувачений та захисник заперечували проти апеляційних скарг, вважали вирок суду законним та обґрунтованим;

- потерпіла та її представник підтримали доводи апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню за наступних обставин.

Вирок, постановлений іменем України, є найважливішим актом правосуддя і до його постановлення належить підходити з винятковою відповідальністю, суворо додержуючись вимог кримінального процесуального закону.

Вимоги до вироку суду викладені у ст. 374 КПК України, відповідно до якої, зокрема, у мотивувальній частині вироку зазначаються:

2) у разі визнання особи винуватою:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_12 за його обвинуваченням за ч.1 ст. 119 КК України.

Формулюючи обвинувачення, орган досудового слідства допустив істотні суперечності, які полягають в тому, що, кваліфікувавши дії ОСОБА_18 як вбивство через необережність, тим паче, зазначив, що всі тілесні ушкодження, в тому числі і в результаті яких настала смерть потерпілого, були спричинені умисними діями ОСОБА_18 , що є ознаками кримінального закону, яким передбачена більш тяжка відповідальність.

Суд першої інстанції не звернув на це уваги.

Дії особи кваліфікуються як убивство через необережність в тому випадку, коли особа, яка позбавила життя потерпілого, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати (злочинна недбалість).

Суд погодився з кваліфікацією дій ОСОБА_12 за ст. 119 ч.1 КК України, та, сформулювавши обвинувачення, визнане судом доведеним, відтворив висунуте органом досудового розслідування обвинувачення, констатувавши, що в ході сварки ОСОБА_12 діяв необережено, внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи настання смерті потерпілого ОСОБА_14 , хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи з більшою обачністю, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, наніс йому один удар кулаком в обличчя, від якого ОСОБА_14 впав, вдарившись головою об асфальтобетонне покриття дороги. Поряд з цим, суд зазначив, що всі тілесні ушкодження, в тому числі і ті, від яких настала смерть потерпілого, виникли внаслідок умисних протиправних дій обвинуваченого.

Таким чином, погоджуючись з доводами апеляції прокурора в цій частині, колегія суддів констатує, що висновки суду щодо фактичних обставин, викладені у вироку, містять істотні суперечності, тобто судове рішення, відповідно до положень ст. 411 КПК України, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, що, в свою чергу, є підставою для скасування чи зміни судового рішення ( ст. 409 КПК).

Разом з тим, колегія суддів також робить висновок, що, після скасування вироку, слід призначити новий розгляд в суді першої інстанції, так як суд апеляційної інстанції не має повноважень самостійно змінити обсяг висунутого обвинувачення, про що фактично клопоче прокурор, з врахуванням того, що ці зміни стосуються істотних обставин скоєного, які підлягають доказуванню, саме в суді першої інстанції може бути змінено прокурором обвинувачення, саме судом першої інстанції може бути повернуто обвинувальний акт прокурору в порядку п.3 ч.3 ст.314 КПК.

Під час нового розгляду суду необхідно повно, всебічно розглянути кримінальне провадження щодо ОСОБА_12 , усунути зазначені в ухвалі недоліки, перевірити також інші доводи апеляцій та постановити законне і обґрунтоване рішення. Доводи апеляцій щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення особі засудженого можуть бути перевірені лише після усунення невідповідності фактичних обставин, викладених у вироку, фактичним обставинам справи.

Під час нового розгляду слід також більш ретельно перевірити доводи апеляційних скарг потерпілої та її представника щодо невідповідності розміру стягнутих судом коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди глибині перенесених потерпілою моральних та фізичних страждань з урахуванням того, що втрата чоловіка є такою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання потерпілої будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість; потерпіла втратила близьку особу, з якою проживала однією сім`єю, на допомогу якої розраховувала, що свідчить про глибину таких страждань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407,409 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та її представника - адвоката ОСОБА_10 , прокурора ОСОБА_13 задовольнити частково.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2016 року скасувати і призначити новий розгляд в Артемівському міськрайонному суді Донецької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді