Справа № 171/500/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.05.2017 року

м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Апостолове кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.02.2017 р. за № 0000242 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Зеленодольск, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, дітей на утриманні не має, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід якому не обирався,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
23.03.2017р. до суду з Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, з угодою про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Згідно з угодою про примирення від 16.03.2017 р. сторони дійшли згоди про те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду. Між сторонами досягнуто згоду на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та на підставі ст. 75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки, відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. При цьому, сторони ознайомлені з наслідками укладання даної угоди, розуміють їх, ознайомлені з наслідками невиконання угоди про примирення та розуміють їх.

В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 просять затвердити вказану угоду про примирення, прокурор не заперечує проти затвердження даної угоди.

Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд встановив, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 23.02.2017 року, приблизно о 14-30 годині, ОСОБА_4 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував біля багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме вхідних дверей до тамбуру третього поверху вказаного будинку, які належать ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_4 попросив свого знайомого ОСОБА_6 , допомогти йому демонтувати та продати вхідні двері, які належать ОСОБА_5 , та при цьому повідомив йому заздалегідь неправдиву інформацію, начебто із ОСОБА_5 він попередньо домовився про продаж дверей, тобто ввів ОСОБА_6 у оману, щодо законності своїх дій. На вказане прохання ОСОБА_6 дав добровільну згоду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи таємно, умисно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи іх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, разом із ОСОБА_6 , якому не було відомо про злочинний умисел ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу піднялись на третій поверх четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де демонтували вхідні металеві двері до тамбуру третього поверху та винесли їх на вулицю, щоб завантажити у найнятий ОСОБА_4 для перевезення автомобіль «Mercedec-Benz 207» державний номер НОМЕР_1 . В цей час, із балкону квартири АДРЕСА_3 , яка розташована на третьому поверсі цього ж будинку дії ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , були помічені власником дверей ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його умисні дії перестали бути таємними, не зважаючи на зауваження ОСОБА_5 , продовжив реалізувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном та діючи відкрито, умисно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи іх настання, з допомогою ОСОБА_6 , якому не було відомо про злочинний умисел ОСОБА_4 , завантажив вищевказані металеві двері в автомобіль, таким чином заволодівши ними, після цього з місці злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 2500 гривень

Суд вважає встановленим та доведеним, що своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 186 КК України тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При цьому, вину у вчиненні даного кримінального правопорушення ОСОБА_4 визнав повністю, щиро кається в скоєному.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а тому визнання ним своєї вини є цілком виправданим.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 186 КК України, згідно з ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, тому укладання угоди між потерпілим та обвинуваченим з їх ініціативи узгоджується з положеннями ч.1, 3 ст.469 КПК України і за своїм змістом вона відповідає вимогам ст. 471 вказаного Кодексу, в тому числі, стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також судом з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано свідомо, добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови укладеної угоди відповідають вимогам закону, в тому числі в частині узгодженого покарання, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань. Матеріальна шкода потерпілому відшкодована в повному обсязі під час досудового розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувався.

За вказаних обставин суд вважає можливим затвердити угоду про примирення, ухваливши вирок на підставі угоди з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави за правилами ч.2 статті 124 КПК України.

Доля речових доказів має бути вирішена в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення від 16 березня 2017 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угодою про примирення покарання за даною статтею у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст. 165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази: металеві двері, виготовлені із суцільного металевого листа 3мм розміром 212 х 102см., із внутрішньої сторони по всьому периметру усилені кутником 50 мм, пофарбовані - які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити власнику ОСОБА_5 .

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення відповідно до ч.3 ст. 394 КПК України

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною 5-7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладання угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 ст.474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1