Справа № 629/4091/16-к
Номер провадження 1-кп/629/89/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження, внесее до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002052 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, не одруженого, зі слів перебуваючого в цивільному шлюбі, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 31.07.2001 року Лозівським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 141, ч. 1 ст. 145, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 206 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;,

- 18.09.2009 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 18.08.2010 року по відбуттю строку покарання;

- 05.04.2011 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 297 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Звільнений 04.10.2014 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше засуджений за скоєння злочинів, маючи не зняту та не погашену судимість, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України при наступних обставинах:

ОСОБА_3 22 липня 2016 року близько 14-00 години знаходився в м. Лозова, Харківської області на вул. Транспортній, де займався збиранням металевих пустих пляшок та побачив бетонну кришку люку оглядового колодязя, яка знаходилась неподалік підземного переходу через залізничну колію, від мікрорайону 5 та вул. Кооперативній і у нього раптово виник умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, діючи повторно, таємно викрав бетонну кришку люку оглядового колодязя, вартістю, згідно калькуляції 238 гривень 42 копійки, яка належала КП «Теплоенерго» Лозівської міської ради. Утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочину визнав та пояснив у судовому засіданні, що щиро кається у скоєному ним злочині. Також пояснив, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, а саме 22 липня 2016 року він знаходився в м. Лозова, Харківської області на вул. Транспортній, де займався збиранням металевих пустих пляшок та побачив бетонну кришку люку оглядового колодязя, яка знаходилась неподалік підземного переходу через залізничну колію, від мікрорайону 5 та вул. Кооперативній, яку таємно викрав. З місця події зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доказаною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин середньої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом легка розумова відсталість з емоційно вольовою нестійкістю, порушенням поведінки та соціальною дезадаптацією з 1988 року, згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 762 від 11.10.2016 року ОСОБА_3 на даний час ознак психозу не виявляє, виявляє легку розумову відсталість з порушенням поведінки та синдромом залежності від алкоголю Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відносяться кримінальні правопорушення, перебував поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, за своїм психічним станом в теперішній час в застосуванні примусових мір медичного характеру не потребує, не одружений, не працює, не військовозобов`язаний, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття в скоєному, повне відшкодування матеріальних збитків.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкцій обвинувачення із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та перевиховання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в ході досудового розслідування та судом не обирався.

Заявлений цивільний позов потерпілого комунального підприємства «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області, на суму 238 гривень 42 копійки, суд залишає без розгляду в зв`язку з повним його відшкодуванням та відмовою від позову представника потерпілого.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в ході досудового розслідування та судом не обирався.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_6 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та піддати його покаранню у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до Лозівського міськрайонного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України; повідомляти Лозівський міськрайонний відділ з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з Лозівським міськрайонним відділом з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Речові докази по справі:

- металеву конструкцію бетонної кришки люку оглядового колодязя, яка передана представнику потерпілого ОСОБА_7 згідно зберігальної розписки, повернути потерпілому комунальному підприємству «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1