Справа № 145/449/17
Провадження №1-кп/145/87/2017
ВИРОК
Іменем України
"11" липня 2017 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тиврів кримінальне провадження № 0000028 від 11.02.2017 року, за фактом вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Медвежа Немирівського району, жителем АДРЕСА_1 , українцем, громадянином України, раніше судимим 06.04.2017 року Тиврівським районним судом за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі, на підставі ст. 75,104 КК України звільненого від відбування покарання один рік, не працюючого, не одруженого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

встановив:
09.02.2017 року, близько 22-30 год., будучи неповнолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в смт. Тиврів, по вул.. Тиверській, неподалік меморіалу «Слави», грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, використовуючи малозначимий привід, а саме ненавмисний поштовх невідомого на той час йому чоловіка - ОСОБА_4 , після чого навмисно, безпричинно, наніс два удари кулаками рук останньому в голову, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку та синця в лівій очній ділянці, субконюнктивального крововиливу лівого ока, які згідно висновку судово-медичного експерта №26 від 13.02.2017 року належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Обвинувачений ОСОБА_6 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що взимку 2017 року приблизно о 22-10 год. йшов по вул. Тиверській смт. Тиврів з кафе «Ліана» додому. Біля меморіалу «Слави» випадково зіштовхнулись плечима з ОСОБА_4 , з яким особисто незнайомий, він рухався йому назустріч. Після чого вони почали сваритись, кричати один одного. ОСОБА_8 кинув в нього сніжкою, попав йому в тулуб по куртці. Він був від нього на відстані пару метрів. У відповідь він наніс два удари кулаком обох рук в обличчя ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_4 впав на землю, а він ( ОСОБА_9 ) пішов додому. На ньому була шапка-балаклава з вирізами для очей, обличчя було закрите до половини носа. Шапку одягнув, так як було холодно.

Через 1-1,5 год він повернувся в кафе «Ліана», ОСОБА_4 в цей вечір більше не бачив.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення стверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом проведення слідчого експерименту від 30.03.2017 року з фото таблицями до нього, в ході якого, обвинувачений розповів та показав, як наніс два удари кулаками рук ОСОБА_4 в голову; висновком судово-медичної експертизи №26 від 13.02.2017 року, згідно якої, в ОСОБА_4 було виявлено в лівій очній ділянці синець бузкового кольору розмірами 6,0х5,0 см. та субконюнктивальний крововилив 0,5х1,0см., струс головного мозку, які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо 09.02.2017 року і по ступеню тяжкості описана травма голови належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя; постановою про приєднання до кримінального провадження речового доказу шапки балаклави з прорізами від 24.03.2017 року та показаннями потерпілого ОСОБА_4 .

Потерпілий ОСОБА_4 показав, що 09.02.2017 року, о 22-15 год., він вийшов з дому, ішов на автостанцію в смт. Тиврів. Рухаючись по вул.. Тиверській, на відстані метрів 15 він побачив ОСОБА_6 , який рухався йому назустріч від мясного магазину «блатною» ходою, лікті рук були розставлені. Напроти Тиврівської селищної ради ліктем правої руки він навмисно штовхнув його в лікоть, внаслідок чого його розвернуло. Після чого, ОСОБА_9 його запитав, «Дядя, ти чого штовхаєшся ?». Він розвернуся та сказав йому «Йди, поки видно». Після чого, він пішов на автостанцію, а ОСОБА_9 до меморіалу.

Через 5 хвилин він повернувся, цією ж дорогою, повертався додому. ОСОБА_9 йшов йому назустріч цією ж «блатною» ходою, розставивши лікті і знову навмисно штовхнув його ліктем біля мясного магазину. Після чого ОСОБА_9 його спитав, чому він його штовхає. У відповідь він запитав ОСОБА_10 , чому він його зачіпає і почав швидко йти додому. Він став його переслідувати. Біля дошки оголошень Тиврівської селищної ради він запитав його чого він «щенок» його переслідує. Після чого, ОСОБА_11 правим кулаком вдарив його в ліве око. Він відчув сильний біль, потемніло в очах. Він присів і приклав долоню руки до ока. Він встав та хотів іти, а ОСОБА_6 знову правим кулаком вдарив його в лівий висок і встав в бійцівську позу, виставивши руки як боксер. Після чого він почав кричати і кидав снігом. Він пішов додому, а ОСОБА_9 пішов в сторону кафе «Ліана». За меморіалом почув голоси, що його хотять наздогнати. Він почав мчати, перестрибнув через огорожу приватного будинку, що розташований напроти вежі і заховався під лопату для розчищення снігу біля дивану. У нього тряслись ноги, він дуже перехвилювався. Коли все стихло, через 15-20 хвилин він пішов додому іншою дорогою.

На ОСОБА_6 була шапка-балаклава з вирізами для очей.

На наступний день він звернувся до поліції.

На обліку у лікаря психіатра, нарколога ОСОБА_6 не перебуває.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України хуліганство - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, умови його життя та виховання, рівень розвитку, що він проживав в сімї, яка перебуває в складних життєвих обставинах, обставини вчинення злочину, обставини, що помякшують покарання, до яких відносить те, що він винуватість визнав, вчинив кримінальне правопорушення в неповнолітньому віці.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Суд також враховує негативну характеристику обвинуваченого за місцем проживання та за останнім місцем навчання з ДПТНЗ «Гніванський професійний ліцей».
Згідно досудової доповіді Тиврівського районного відділу з питань пробації ризик повторного вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 є високим, його виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 11 постанови № 5 від 16.04.2004 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» згідно ст. 98 КК до неповнолітніх як основні покарання можуть бути застосовані лише штраф, громадські та виправні роботи, арешт і позбавлення волі на певний строк, а як додаткові - штраф і позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Перелік видів покарань, визначений у ст. 98 КК, є вичерпним,
інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не
застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи судом вони
досягли повноліття. Визначаючи розмір покарання таким особам, суд
має виходити з відповідних положень статей 99-102 КК.
Відповідно до ст. 101 КК України арешт застосовується до неповнолітнього, який на момент постановлення вироку досяг 16 років, на строк від 15 до 45 діб.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді арешту.
Згідно положень ч. 4 ст. 70 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до винесення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Оскільки даний злочин ОСОБА_6 вчинено до постановлення відносно нього вироку Тиврівським районним судом від 06.04.2017 року, за яким він засуджений до покарання у виді позбавлення волі терміном на два роки роки із застосуванням ст.. 104, 75, 76 КК України, даний вирок Жмеринського міськрайонного суду слід виконувати самостійно.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 392, 395 КПК України,
засудив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України і призначити покарання на підставі ст. 101 КК України у виді арешту на строк 25 діб.
На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 06.04.2017 року відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст 185КК України виконувати самостійно.
Початок строку відбуття покарання у виді арешту ОСОБА_6 за даним вироком рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Речовий доказ по справі: спортивну шапку типу балаклави, яка передана на зберігання до кімнати речових доказів Тиврівського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, знищити.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30-ти днів з дня його проголошення, обвинуваченим ОСОБА_6 - з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя: ОСОБА_1