Номер провадження: 11-кп/785/869/14
Номер справи місцевого суду: 505/4130/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2014 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

при секретарі судового засідання ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Котовського міськрайсуду Одеської області від 12.12.2013 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Малорошеве Фрунзівського району Одеської області, громадянка України, середньої освіти, не заміжня, не працююча, мешкаюча за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судима, тримається під вартою з 04.06.2013 року;

засуджена за ст. 115 ч. 1 КК України до 10 років позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_8 засуджена за те, що 02 червня 2013 року, близько 23 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за місцем свого мешкання в с.Леніно Фрунзівського району Одеської області, під час сварки із своїм співмешканцем ОСОБА_9 , маючи намір на позбавлення життя останнього, умисно завдала ОСОБА_10 один удар кухонним ножем в область грудної клітини, в результаті чого заподіяла потерпілому тяжкі тілесні ушкодження від яких ОСОБА_11 помер на місці.

В апеляційної скарзі засуджена ОСОБА_8 просить скасувати вирок та кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд посилаючись на те, що суд судовий розгляд провів необ`єктивно та в однобічному порядку, не взяв до уваги її показання про наявність у неї тілесних побоїв, які були зафіксовані лікарем у установі ОСІ, прийняв до уваги неправдиві показання свідків, внаслідок чого неправильно кваліфікував її дії, оскільки вона не згодна з обвинуваченням у умисному вбивстві, визнає самозахист, так як захищалася, вирок є суворим та незаконним.

Заслухавши доповідача, засуджену та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вина обвинуваченої ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, в повному обсязі встановлена судом першої інстанції на підставі досліджених доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, обвинувачена ОСОБА_8 факт нанесення одного удару кухонним ножем в область грудної клітини ОСОБА_11 , в результаті чого потерпілому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_11 помер на місці, не заперечувала на досудовому розслідуванні, при судовому розгляді кримінального провадження та в апеляційній скарзі.

Крім того, на місці події виявлена власноручна записка ОСОБА_8 , в якій вона фактично визнає вину, вказує що більше не може витримувати потерпілого ОСОБА_12 та розкаюється у скоєному, написання якої при апеляційному розгляді обвинувачена також не заперечувала ( а.с. 23).

Висновком судово-медичної експертизи №22 від 03.06.2013 року встановлено, що смерть ОСОБА_12 знаходиться у прямому причинному зв`язку з проникаючим колото-різаним пошкодженням передньої сінки лівої половини грудної клітини, лівої легені, аорти, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, настала від гострої крововтрати.

Таким чином, суд першої інстанції в повному обсязі дослідив докази, дав їм правильну оцінку та кваліфікував дій обвинуваченої, як умисне вбивство потерпілого ОСОБА_12 .

Доводи в апеляційній скарзі обвинуваченої про те, що суд необ`єктивно та однобічно розглянув кримінальне провадження, не дослідив та не взяв до уваги її показання про нанесення удару ножем ОСОБА_12 під час самооборони, а також не взяв до уваги наявність у неї тілесних ушкоджень, які були зафіксовані лікарем у установі ОСІ, є надуманими.

Так, зазначені доводи спростовуються дослідженими судом першої інстанції роз`ясненнями у судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_13 , який пояснив, що обвинувачена нанесла удар ножем потерпілому ОСОБА_12 , коли той перебував у лежачому положенні горілиць, а не у стоячому положенні, тобто потерпілий ОСОБА_12 , перебуваючи у лежачому положенні, не міг здійснювати протизаконне насильство відносно обвинуваченої, стану самооборони у обвинуваченої не було (а.с. 69).

Крім того, згідно висновку судово-медичної експертизи №38 від 06.06.2013 року, у ОСОБА_8 дійсно були виявлені тільки три рани лівого передпліччя, однак вони могли бути нанесенні лезом бритви, з слів обвинуваченої вона нанесла їх сама собі, інших ушкоджень, характерним для самозахисту, у обвинуваченої не виявлено (а.с. 94).

В обгрунтування вироку суд першої інстанції прийняв показання свідків щодо факту нанесення обвинуваченою удару ножем ОСОБА_12 , що не заперечувала сама обвинувачена, в звязку з чим показання цих свідків не викликають сумніву в іх достовірності.

При судовому розгляді та в апеляційній скарзі обвинувачена не зазначила конкретних доказів та обставин, які не були дослідженні судом першої інстанції.

Апеляційний суд приходить до висновку про те, що посилання в апеляційної скарзі обвинуваченої на самозахист є голослівними та бездоказовими, оскільки фактичні обставини злочину встановлені судом на підставі належних доказів, дії ОСОБА_8 були направленні на позбавлення життя ОСОБА_11 , що об`єктивно підтверджується локалізацією та механізмом нанесення обвинуваченою з значною силою удару ножем в життєво важливі органи потерпілого, в результаті яких настала його смерть. Суд першої інстанції дав їм належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченої ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України. Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, у відповідності до ст.66 КК України, визнав наявність обставин, що пом`якшують покарання, а також, згідно ст.67 КК України, визнав наявність обставин, що обтяжують покарання, у зв`язку з чим прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченої необхідно призначити покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, що відповідає тяжкості скоєного злочину, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду немає, оскільки судове рішення постановлено у відповідності до вимог кримінального процесуального та кримінального законодавства.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Котовського міськрайсуду Одеської області від 12.12.2013 року у відношенні ОСОБА_8 , засудженої за ст. 115 ч. 1 КК України до 10 років позбавлення волі, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з моменту набрання ухвалою законної сили.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного
суду Одеської області ОСОБА_2