23.01.2017 № 522/354/17
№ 1-«кс»/522/608/17

УХВАЛА
Іменем України
23 січня 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю слідчого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий з ОВС 1 відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням погодженим з прокурором, про арешт майна на вилучені документи, чорнові записи, жорсткі диски згідно протоколу обшуку від 12.01.2017 року за адресою: Одеська обл., м.Одеса, вулиця Мельницька, будинок 26/2, перший поверх, кабінет №3.
Внаслідок чого службові особи ТОВ «ОДЕСАСПЕЦЕНЕРГО» в 2014 2015 роках умисно ухилились від сплати ПДВ на загальну суму 1 791 701грн, податку на прибуток на загальну суму 1 897 929грн., а всього податків на 3 689 630грн.
Під час досудового розслідування було встановлено, що службові особи особи ТОВ «ОДЕСАСПЕЦЕНЕРГО» використовують в злочинній діяльності офісні приміщення розташовані за адресою: Одеська обл., м.Одеса, вулиця Мельницька, будинок 26/2, перший поверх.
12.01.2017, відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_5 (справа №522/354/17-к) від 05.01.2017 було проведено обшук за адресою: Одеська обл., м.Одеса, вулиця Мельницька, будинок 26/2, перший поверх, кабінет №3, який використовує ТОВ «ОДЕСАСПЕЦЕНЕРГО».
У зв`язку з вищевикладеним, для як найшвидшого встановлення істини та проведення об`єктивного досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню документи, чорнові записи, жорсткі диски вилучені за адресою: Одеська обл., м.Одеса, вулиця Мельницька, будинок 26/2, перший поверх, кабінет №3 опечатано, вилучено та направлено до СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав повністю, посилаючись на викладене в ньому, просив задовольнити.
Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя надходить до наступних висновків.
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене а також враховуючи те, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що тимчасово вилучене майно, а саме документи, чорнові записи, жорсткі диски вилучені за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є доказом злочину, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики зникнення цього майна.
Таким чином, з метою забезпечення збереження вилучених у кримінальному провадженні речей та бокументів, які за обставинами кримінального провадження можуть бути визнані речовими доказами, а також з метою встановлення усіх обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, у тому числі проведенні експертиз та перевірок, також з метою попереджання подальшого пошкодження, знищення чи відчуження вказаного майна, вважаю, що клопотання є законним, обґрунтованим, та підлягає задоволенню.
Також слідчий суддя вважає, що в даному випадку таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя