Справа № 488/723/13-к р.
Провадження № 1-кп/488/215/2013 р.
В И Р О К

іменем України

17.10.2013 року

Корабельний районний суд міста Миколаєва
Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі:

головуючого судді Батченко В.Г.,

секретаря Подволоцькому Б.А.,

за участю прокурора Тітаренка Ю.О.,

обвинуваченого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в с. Любашівка, Одеської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080,

в с т а н о в и в :

27 листопада 2012 року біля 01 год. 00 хв. ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, засудженими вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.08.2013 року, за пропозицією ОСОБА_1, діючи за попередньою змовою і реалізуючи корисливий умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, на автомобілі марки ЗАЗ 1102804, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, прибули до перехрестя вул. Ольшанців та вул. Рильського в м. Миколаєві.

Там, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишили автомобіль і направилися до території домоволодіння № 115 по вул. Ольшанців, з подвіря якого шляхом вільного доступу взяли належний ОСОБА_4 лом чорного металу у виді десяти металевих труб, з яких: пять діаметром 10 см. довжиною 3, 5 м. та пять діаметром 8 см. довжиною 2 м., загальною масою 205 кг. на загальну суму 410 грн., який завантажили у салон автомобіля, намагаючись таємно викрасти.

Втім, з причин, що не залежали від їх волі вказаний намір ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не довели до кінця, оскільки були затримані нарядом працівників міліції, які прибули на місце.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні свою вину визнав повністю та показав, що у вказаний день та час він, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за його ж пропозицією, приїхали на автомобілі Таврія до будинку потерпілої для того, щоб вкрасти металеві труби, які вони раніше в той день бачили на її подвірї. Вони перекинули труби через огорожу, їх було 9-10 штук, завантажили у салон автомобіля, але навіть не встигли почати рух, оскільки їх затримали працівники міліції.

Окрім визнання вини обвинуваченим його винність підтверджується

протоколом огляду місця події від 27 листопада 2012 року та фототаблиці до нього, із яких вбачається, що біля буд. 115 по вул. Ольшанців в м. Миколаєві виявлений автомобіль Таврія із десятьма металевими трубами, тобто, автомобіль на якому, як пояснив обвинувачений, він та інші особи прибули на місце вчинення злочину та поклали в нього викрадене.

Дослідження інших доказів стосовно обставин справи, які ніким не заперечувались, суд визнав за недоцільне на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.

Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винність ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2, ст.15 ч. 2 КК України, і кваліфікує їх дії як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає, що в діях обвинуваченого мав місце саме замах на правопорушення, оскільки з досліджених доказів вбачається, що останній, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не мали реальної можливості розпорядитися викраденим майном, тому що були затримані на місці працівниками міліції, хоча при цьому і вчинили всі дії, які вважали за необхідне, для доведення корисливого умислу до кінця.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд бере до уваги, що він вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення середньої тяжкості, яке є незакінченим, що знижує ступінь його суспільної небезпеки, матеріальна шкода правопорушенням не заподіяна, обвинувачений не судимий, під час судового провадження повністю визнав свою вину та щиро покаявся у вчиненому, задовільно характеризується за місцем проживання.

З урахуванням сукупності зазначених помякшуючих покарання обставин, суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним нового кримінального правопорушення призначити йому покарання у виді позбавлення воліна мінімальний строк.

Одночасно, суд переконаний, що досягти мети виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, тому на підставі положень ст. ст. 75, 76 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2, ст. 15 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, та покласти на нього обовязок у відповідності до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично зявлятися для реєстрації у кримінально-виконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу, до набрання вироком законної сили, змінити на особисте зобовязання, покласти на ОСОБА_1 обовязок не відлучатись із населеного пункту в якому він мешкає, тобто, с. Любашівка, Любашівського району, Одеської області без дозволу суду. З під-варти звільнити в залі суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Г. Батченко