Єдиний унікальний номер 229/3804/16-к
Номер провадження 11-кп/775/669/2017

справа № 11кп/775/669/2017 головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
єдиний унікальний номер 229/3804/16-к доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області матеріали кримінального провадження № 00003193 від 27.10.2016 р. за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 22 травня 2017 року,-

встановила:

Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 22 травня 2017 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м.Дружківка Донецької області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше судимого: 01.07.2011 року Дружківським міським судом за ст.ст.307 ч.2, 311 ч.2, 70 ч.1, 71 КК України до позбавлення воді строком на п`ять років з конфіскацією майна, звільненого 01.04.2014 року з Калінінської ВК №27 м.Горлівки Донецької області умовно-достроково на невідбутний строк 1 рік 6 місяців 3 дні,

який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

Стягнуто на користь держави витрати на проведення судово-хімічної експертизи в сумі 527,76 грн.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

На початку вересня 2016 року (більш точну дату встановити не надалося можливим), ОСОБА_8 , перебуваючи на території свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , а саме на городі виявив один кущ дикорослої рослини коноплі.

Достовірно знаючи, що з вказаного куща коноплі можна виготовити наркотичний засіб, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на повторне незаконне придбання наркотичного засобу без мети збуту.

Приблизно через тиждень, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 обірвав гілки з вказаного куща коноплі та повісив сушитися на горищі житлового будинку, розташованого на території домоволодіння, в якому він мешкає, за адресою: АДРЕСА_3 , тим самим незаконно, повторно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб для особистого вживання без мети збуту.

Наприкінці вересня 2016 року (більш точну дату встановити не надалося можливим), ОСОБА_8 піднявся на горище жилого будинку, де побачив, що гілки рослини коноплі висохли, з частини обірвав листя, та подрібнивши за допомогою рук, поклав у паперовий згорток, тим самим незаконно повторно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб для особистого вживання без мети збуту.

Виготовлений наркотичний засіб ОСОБА_8 залишив у себе за місцем мешкання за адресою АДРЕСА_3 , тим самим незаконно, умисно, повторно став зберігати наркотичний засіб для особистого вживання без мети збуту.

26 вересня 2016 року в період часу з 18:20 год. по 19:20 год., під час огляду за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , в жилому будинку, співробітниками поліції, було виявлено та вилучено речовину рослинного походження, загальною масою 4,36 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом. Маса канабіса в перерахунку на суху речовину складає 3,92 г, а також частини рослини, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 340г (маса канабіса в перерахунку на суху речовину становить 292г), яку ОСОБА_8 незаконно умисно, повторно придбав, виготовив та зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Не погодившись із вироком суду, захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність провини обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікацію його дій, просить вирок суду змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`яке покарання в межах санкції інкримінованої статті КК України, а саме у виді 1 року позбавлення волі. Вважає вирок суду занадто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. Зазначає, що з урахуванням даних, що характеризують особу обвинуваченого, обставин, що обвинувачений визнав вину у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв слідству у розкритті злочину, суд, мав можливість та законні підстави призначити обвинуваченому ОСОБА_8 менш суворе покарання в межах санкції інкримінованої статті.

Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 в його інтересах, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду, до апеляційного суду не з`явились, просили розглянути апеляційну скаргу в їх відсутність.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти апеляційної скарги захисника, просила вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчиненому повторно за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними в ньому доказами в сукупності, перевіреними судом та ніким в цій частині не оскаржуються, тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, підстави для перегляду апеляційним судом вироку в цій частині відсутні.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про суворість призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого, то вони є непереконливими.

Згідно зі ст. 65 КК України покарання призначається з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з вироку, ці вимоги кримінального закону судом враховані в повній мірі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 65-67 КК України та належним чином врахував: конкретні обставини та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законодавцем віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий в тому числі і за скоєння аналогічних злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, з 02 лютого 2010 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «Синдром алкогольної залежності», на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, не працює. Суд також врахував те, що обвинувачений повністю визнав свою провину у скоєному та щиро розкаявся. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав його щире каяття у скоєному. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого судом визнано рецидив злочинів.

Таким чином, всі доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку та в сукупності послужили підставою для прийнятті обґрунтованого рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 майже мінімального покарання, передбаченого санкцією статті особливої частини КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 стосовно того, що з урахуванням обставин, які характеризують особу обвинуваченого та обставин, які пом`якшують і обтяжують його покарання, суд мав можливість та підстави призначити обвинуваченому ОСОБА_9 менш суворе покарання в межах санкції інкримінованої статті, а саме покарання у виді 1 року позбавлення волі, не є слушними.

Так, санкція ч.2 ст. 309 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років.

За таких обставин, вимоги апеляційної скарги про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання відповідно до санкції ч.2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік є необґрунтованими, безпідставними та такими, що суперечать діючому законодавству. Ніяких даних, які б свідчили про можливість призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, в апеляційній скарзі не наведено.

Відповідно до оскаржуваного вироку суду обвинуваченому ОСОБА_8 призначено покарання за ч.2 ст. 309 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, тобто майже у мінімальних межах, передбачених санкцією інкримінованої статті КК України, що спростовує доводи захисника про призначення обвинуваченому майже максимального покарання.

Доводи апеляційної скарги захисника стосовно невідповідності призначеного покарання вимогам чинного національного законодавства, практики Європейського суду з прав людини та особі обвинуваченого через свій максимальний розмір, колегія суддів також вважає необґрунтованими та надуманими.

З урахуванням сукупності перелічених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців є мотивованим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки перебування засудженого в умовах ізоляції від суспільства найефективніше сприятиме його виправленню, перевихованню та попередженню вчинення нових правопорушень.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 22 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 309 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді