Справа № 464/1393/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/183/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7

та її захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 24 лютого 2017 року про накладення арешту на майно

в с т а н о в и л а :
ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 24 лютого 2017 року клопотання слідчого з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_9 про арешт майна задоволено.

Накладено арешт на автомобіль марки «Сітроен Берлінго», д.н.з. НОМЕР_1 (номер шасі НОМЕР_2 ), 2009 року випуску, який належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 24 лютого 2017 року захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно. Зазначає, що ухвала слідчого судді винесена без достатніх на це підстав, з суттєвим порушенням норм КПК України, оскільки відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Вказує, що суду не надано жодних допустимих доказів, здобутих органом досудового розслідування в установленому законом порядку, які б підтверджували, що автомобіль дійсно є знаряддям вчинення злочину. Також не підтверджено той факт, що саме ОСОБА_10 використовував автомобіль ОСОБА_7 , оскільки з допиту останньої вбачається, що автомобіль зі згоди її чоловіка використовував ОСОБА_11 , а не ОСОБА_10 . Слідством не надано жодного доказу, який би підтверджував те, що вилучені в автомобілі алкогольні напої зберігалися з метою збуту, відповідно і відсутні кваліфікуючі ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України.

Зазначає, що арешт накладено на майно, яке не є знаряддям вчинення злочину, оскільки слідчий суддя не навів жодних доказів вчинення ОСОБА_7 , ОСОБА_12 чи іншими особами незаконного виготовлення, зберігання та реалізації алкогольних напоїв сумнівної якості з метою збуту. Сам факт присутності ОСОБА_10 біля автомобіля не може бути доказом незаконної діяльності. Також вважає, що слідчий суддя прийняв рішення на підставі клопотання органу досудового розслідування, який не має на це повноважень, оскільки податкову міліцію виключено з Податкового кодексу України з 1 січня 2017 року і цей орган на даний час діє незаконно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора ОСОБА_13 , який заперечив проти доводів апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
При постановленні ухвали про арешт майна слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до ч.1, ч.10 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Своє клопотання про арешт майна слідчий мотивував тим, що у провадженні слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000005 від 17 січня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України. До Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про те, що ОСОБА_10 здійснює незаконне виготовлення, зберігання та реалізацію алкогольних напоїв сумнівної якості в с. Наварія, Пустомитівського району, Львівської області.
Разом з тим встановлено, що в ході розслідування кримінального провадження № 0000117 від 30 листопада 2012 року встановлені факти використання з метою транспортування незаконно виготовлених алкогольних напоїв ОСОБА_10 транспортного засобу марки «Сітроен Берлінго», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 .
Єдиною підставою для арешту майна слідчий визначає те, що накладення арешту на автомобіль необхідне для отримання можливості проведення в подальшому всіх необхідних слідчих (розшукових) дій, проведення певних експертиз і забезпечення можливості притягнення винних осіб до відповідальності, в тому числі встановлення участі ОСОБА_10 у незаконному придбанні, зберіганні, транспортуванні з метою збуту виявлених підакцизних товарів.
Відповідно до вимог КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна, з метою прийняття законного та справедливого рішення повинен з`ясувати правову підставу для арешту такого майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а, отже, суб`єкт, який ініціює таке, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норми закону.
Згідно ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Разом з тим під час апеляційного розгляду встановлено, що будь-яких підтверджень того, що вказане в клопотанні слідчого майно, а саме: транспортний засіб марки «Сітроен Берлінго», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 ,є речовим доказом немає.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000005, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 в даному провадженні не вручалось.
Отже, під час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна ні слідчим, ні прокурором не було доведено наявності будь-яких інших, визначених кримінальним процесуальним законом підстав для арешту майна.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про безпідставність клопотання слідчого про арешт майна, оскільки воно не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.
Зважаючи на викладене та на вимоги ст. 173 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суд враховуючи правову підставу для арешту майна, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді клопотання про накладення арешту на майно слідчий суддя з достатньою повнотою не перевірив обґрунтованість заявленого клопотання та постановив судове рішення, яке згідно з ст. 409 КПК України підлягає до скасування у зв`язку з неповнотою судового розгляду.
Відповідно до ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно з ч.1, ч.3 ст. 409, ст. 410 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, яка полягає в тому, що обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення залишилися недослідженими.
За таких обставин клопотання слідчого про арешт майна від 22 лютого 2017 року є необґрунтованим, безпідставним і задоволенню не підлягає.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді як така, що постановлена з порушенням вимог закону, підлягає скасуванню, а в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволити.

Ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 24 лютого 2017 року про накладення арешту на майно скасувати.

В задоволенні клопотання слідчого з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_9 про арешт майна, а саме: автомобіля марки «Сітроен Берлінго», д.н.з. НОМЕР_1 (номер шасі НОМЕР_2 ), 2009 року випуску, який належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_7 , відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4 .