721/782/14-к
1-кп/721/73/2014
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2014 року, в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в угоду про визнання винуватості від 05 серпня 2014 року, яка надійшла до суду разом із обвинувальним актом з прокуратури Путильського району по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого 29.08.2001 р. за ст.ст.93 п."а", 142 ч.1,42 КК України(1960 р) до 13 років позбавлення волі.
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став.
9 січня 2014 року Путильським районним судом відносно ОСОБА_4 був встановлений адміністративний нагляд строком на один рік з наступними обмеженнями:
-заборенено залишати житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 з 22 годин до 6 годин ранку, за включенням роботи в даний період часу;
-заборонений виїзд за межі району без дозволу керівництва Путильського РВ УМВС, а також змінювати місце проживання в межах одного і того ж населеного пункту;
-заборонено відвідувати винні магазини, пивні бари, ресторани, шашличні, кафе та інші місця в яких спиртні продаються на розлив;
-зобовязано з"явлнтись в Путильський РВ УМВС кожного місяця 25 числа у
Перебуваючи під адміністративним наглядом ОСОБА_4 з метою ухилення від адміністративного нагляду
самовільно залишив місце постійного
проживання в АДРЕСА_1 в період з 30.05.2014 року по 28.07.2014 року без дозволу керівництва Путильського РВ УМВС.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.395 КК України, а саме порушення правил адміністративного нагляду.
ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю. Крім повного визнання своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, з якими він погодився в судовому засіданні.
В ході досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_4 та прокурор прокуратури Путильського району ОСОБА_3 у кримінальному провадженні на підставі ст.ст. 469, 472 КПК України 05 серпня 2014 року уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, шо обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України.
Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ст.395 КК України у виді арешту на строк 1/один/ місяць.
На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор га підозрюваний ОСОБА_4 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.473 К1ІК України та підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.4 КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.З п.1 КПК України), про що їм було роз`яснено.
Підозрюваний ОСОБА_4 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.4 п.1 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, шо в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості (ст.476 КПК України) прокурор мас право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за сг.389-1 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 га прокурор підтвердили факт визнання винуватості, просять затвердити укладену між ними угоду про визнання винуватості
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення га затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону га нормам КПК України.
Кваліфікація вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ст. 395 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує умови угоди про визнання винуватості укладеної 05 серпня 2014 року між ним та прокурором в кримінальному провадженні та узгоджену сторонами міру покарання у виді арешту строком на один місяць.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367-371, 373-374, 474, 475 КПК
України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 05 серпня 2014 року між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором прокуратури Путильського району Чернівецької області ОСОБА_3 .
ОСОБА_4 визнати винним за сг.395 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді арешту строком на один місяць.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного еуду Чернівецької області через Путильський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема:
обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначенця покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`нсненнн йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
СУДДЯ