УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №282/838/16 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 126 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 з доповненнями на вирок Любарського районного суду Житомирської області від 23 листопада 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, працюючого трактористом-машиністом в TOB «А.Т.К.», раніше не судимого, -
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять ) грн.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що близько 10 години 07 березня 2016 року, ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу приміщення відділення поштового зв`язку, по вулиці Перемоги, 2 в селі Пединки Любарського району, на грунті тривалих, особистих неприязних відносин, розуміючи протиправність своїх дій, умисно, обома руками наніс ОСОБА_9 , декілька ударів в обличчя та ліву ділянку голови, внаслідок чого завдав останній тілесного болю та не спричинив тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_7 , що виразились в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 126 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 гривень. Зазначає, що суд, вирішуючи питання щодо покарання ОСОБА_7 мав призначити останньому покарання не менш, ніж 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 510 гривень, оскільки розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. Отже, суд не має права призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Таким чином, суд не мав права призначити ОСОБА_7 покарання менше ніж 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 510 гривень.
В судовому засіданні прокурор уточнив апеляційну скаргу, просив вирок суду першої інстанції в частині призначення покапарння скасувати та постановити в цій частині новий вирок, призначивши ОСОБА_10 покарання у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 850 грн., в решті вирок просив залишити без змін .
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав уточнену апеляційну скаргу, обвинуваченого, який не заперечив проти доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги , обговоривши їх, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах та прокурором не оскаржуються.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог частини 2 статті 53 КК України, розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
Відповідно до ч.1 ст.126 КК України умисне завдання удару, побоїв, які не спричинили тілесних ушкоджень, караються штрафом до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян,
Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України встановлено суму неоподатковуваного мінімуму доходів громадян в розмірі 17 гривень.
З огляду на викладене, суд вирішуючи питання щодо покарання ОСОБА_7 мав призначити покарання не менш, ніж 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.
Відповідно до с.409 КПК України підставою для скасування вироку при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Виходячи з викладеного, суд першої інстанції при ухваленні вироку суду відносно ОСОБА_7 неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим даний вирок в частині призначення покарання обвинуваченому не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку.
При призначенні покарання, колегія суддів враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного, його ставлення до вчиненого, думку потерпілої щодо міри покарання обвинуваченого, також наявність обставин, передбачені ст.ст. 66, 67 КК України.
При розгляді апеляційної скарги встановлено, що ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості, вину у вчиненому не визнав, проти задоволення цивільного позову потерпілої заперечував, раніше не судимий, характеризується за місцем роботи та проживання позитивно, працює, на обліку в лікарів нарколога та психіатра обвинувачений не перебуває. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів призначає ОСОБА_7 покарання у межах санкції частини ч.1 ст.126 КК України із врахування положень ст.. 53 КК України .
В решті вирок суду є законним та обґрунтованим і підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. 404, 407, 409, 414 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 з доповненнями задовольнити.
Вирок Любарського районного суду Житомирської області від 23 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.126 КК України в частині призначення покарання скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.126 КК України покарання у виді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Вирок апеляційного суду Житомирської області набуває чинності негайно, може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення..
Судді: