Справа № 749/989/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/380/2017
Категорія - ст. 115 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 15 липня 2016 року за № 0000233, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2017 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смяч Щорського району Чернігівської області, українець, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, не одружений, непрацюючий, інвалід 3 групи, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_1 ,-

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України і призначено йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з моменту його затримання 15 липня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 15 липня 2016 року по 16 січня 2017 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 7000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Питання речових доказів вирішене в порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 14 липня 2016 року, близько 22 години, ОСОБА_8 , знаходячись в будинку ОСОБА_10 , розташованому по АДРЕСА_2 , під час сварки з господарем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, пов`язаних із образами ОСОБА_10 його матері, з метою протиправного позбавлення життя останнього, тобто вбивства, діючи цілеспрямовано наніс ОСОБА_10 вісім ударів ножем у грудну клітину, в результаті чого, згідно висновку судово-медичної експертизи № 54 від 15.07.2016 року ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді однієї рани в ділянці кінчика другого пальця правої китиці по зовнішній поверхні, однієї рани в ділянці правої половини грудної клітки та шість ран в ділянці лівої половини грудної клітки, які не є проникаючими і відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з наскрізним ушкодженням міжреберних м`язів, пристінкової плеври, лівої легені та лівого шлуночка серця, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та є у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_10 ..

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 .

Звертаючись з апеляційною скаргою, обвинувачений просить скасувати оскаржуваний вирок місцевого суду та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Автор скарги наполягає на суворості ухваленого вироку, неповноті судового розгляду, невідповідності висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність.

Наполягає на тому, що судом безпідставно врахована обтяжуюча покарання обставина, а саме перебування в стані алкогольного сп`яніння, що суперечить фактичним обставинам та матеріалам справи. Посилаючись на ст. 9 КПК України стверджує про неповноту досудового розслідування, що полягає у невстановленні стану обвинуваченого в період вчинення злочину, а саме стану сильного душевного хвилювання. Крім того, переконаний, що судом залишено поза увагою ряд пом`якшуючих покарання обставин: вчинення злочину в стані сильного душевного хвилювання, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних та інших обставин, що підтверджується показаннями свідків та іншими матеріалами справи.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які є в матеріалах кримінального провадження та, незважаючи на заперечення висловлені обвинуваченим в апеляційній скарзі щодо відсутності обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та твердження про перебування його в стані сильного душевного хвилювання, судовий розгляд проведено повно та всебічно щодо всіх фактичних обставин справи та обрано покарання в межах санкції статті обвинувачення.

При цьому суд першої інстанції врахував всі встановлені обставини кримінального правопорушення, які у своїй сукупності вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_8 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажав їх настання, а тому вважав доведеним, що обвинувачений за вказаних вище обставин мав прямий умисел на позбавлення життя потерпілого.

Показання обвинуваченого про наявність у нього на момент позбавлення життя потерпілого стану сильного душевного хвилювання судом першої інстанції не були прийняті до уваги з наступних мотивів.

Вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого визнається за наявності таких обов`язкових умов, як: в момент злочину винний перебував в стані сильного душевного хвилювання, що являє собою короткочасну інтенсивну емоцію, яка домінує в свідомості людини, котра значною мірою (хоча і не повністю) втрачає контроль за своїми діями і здатність керувати ними; цей стан був викликаний неправомірними (протиправними) або аморальними діями самого потерпілого; стан сильного душевного хвилювання виник у винного раптово, а вчинений ним злочин був відповідною і негайною реакцією на неправомірну поведінку потерпілого.

Однак, досліджені у судовому засіданні докази у своїй сукупності свідчать про те, що обвинувачений не перебував у стані сильного душевного хвилювання, а усвідомлював значення своїх дій, міг керувати ними, й фактів, які б підтверджували протилежне у судовому засіданні не було здобуто. По справі було проведено три судово-психіатричні експертизи, остання за ухвалою місцевого суду. В ході експертних досліджень експерти врахували показання усіх свідків, на яких посилається обвинувачений у своїй скарзі, проте прийшли одностайного висновку, що ОСОБА_8 в момент скоєння злочину не страждав на будь-який психічний розлад і в стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився. (т.1 а.с. 242)

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме вчинення особливо тяжкого злочину - умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 , тобто вчинення умисного вбивства, такі дії ОСОБА_8 були вірно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.1 ст.115 КК України, а вина в повній мірі доведена дослідженими матеріалами справи та показами, яким дана належна оцінка, а саме:

- показаннями допитаного в судовому засіданні обвинуваченого, який повністю визнав свою вину та щиро розкаявся. Крім того, самостійно повідомив, що 14 липня 2017 року разом з потерпілим ОСОБА_10 та сусідом ОСОБА_11 вживали спиртні напої, при цьому повідомивши суду приблизну кількість вжитого спиртного;

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , про те що померлий є його рідним братом. Протягом останніх років перед подією його брат жив зі своєю співмешканкою, що є матір`ю обвинуваченого. ОСОБА_10 та ОСОБА_8 постійно зловживали спиртними напоями та жили з того, що допомагали односельцям по господарству, а зароблені гроші пропивали;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка є матір`ю обвинуваченого та співмешканкою потерпілого, і яка хоча і не була безпосереднім очевидцем подій, проте повідомила, що всі разом, в тому числі і потерпілий, і обвинувачений вживали спиртні напої, після конфлікту між нею та ОСОБА_10 вийшла на вулицю, а коли повернулася, то сина вже не було, а ОСОБА_10 лежав на ліжку та в нього на грудях була кров. При цьому зазначила, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння цьому не придала значення і лише вранці після приходу сусіда виявила, що тіло її співмешканця вже охолоджене. З її показань вбачається, що після того, коли її вдарив ОСОБА_10 , останній х її сином продовжували вживати алкогольні напої. Даний факт, повідомлений свідком, виключає наявність у діях обвинуваченого необхідної оборони або скоєння ним злочину в стані сильного душевного хвилювання;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який детально розповів про розгортання подій конфлікту та про те, що безпосередньо бачив нанесення обвинуваченим ударів кулаками по обличчю потерпілого. Крім того, повідомив, що ввечері 14.07.2016 року ОСОБА_8 був стані сильного алкогольного сп`яніння та його приводили до тями, а пізніше потерпілий ОСОБА_10 власноручно відносив пиво обвинуваченому. В подальшому ОСОБА_11 повернувся додому та коли прийшов зранку до господарства ОСОБА_10 , то разом зі співмешканкою останнього виявили труп потерпілого. На думку колегії суддів, ці показання свідка також унеможливлюють кваліфікацію дій обвинуваченого як необхідну оборону або перебування його в стані сильного душевного хвилювання, оскільки він тривалий час вживав спиртні напої з потерпілим, а між першим конфліктом та заподіянням тілесних ушкоджень потерпілому пройшов певний час;

- показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які зі слів обвинуваченого дізналися про те, що саме ОСОБА_8 вбив ОСОБА_10 . Також дані свідки повідомили про наявність постійних суперечок між обвинуваченим, потерпілим та його співмешканкою;

- показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які хоча і не були безпосередніми очевидцями подій, проте підтвердили хронологічний порядок розгортання подій, який узгоджується з іншими матеріалами справи;

- показаннями експерта ОСОБА_19 , який був викликаний на місце події та констатував смерть потерпілого ОСОБА_10 , а в подальшому встановлював діагноз та причинно-наслідковий зв`язок смерті останнього;

- даними протоколу огляду місця події від 15.07.2016 року (Том №1, а.с.148-155);

- лікарським свідоцтвом про смерть від 15.07.2016 року № 57 з якого вбачається, що причина смерті ОСОБА_10 , 1976 р.н., ушкодження грудей гострим предметом ( Том №1, а.с 15 );

- висновком № 54 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Том №1, а.с. 157-164);

- висновком № 145 судово-медичної експертизи ножа, вилученого 15.07.2016 року під час огляду місця події, відповідно до якого на вилученому під час огляду місця події ножі, в об`єктах № 1,3 виявлена кров та білок людини, які можуть походити в тому числі і від потерпілого ОСОБА_10 (Том №1, а.с. 165-167);

- протоколом від 18.07.2016 року проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_8 , з якого встановлено, що під час проведення даної слідчої дії ОСОБА_8 в присутності свого захисника ОСОБА_7 , перебуваючи в господарстві за адресою: АДРЕСА_2 , розповів про події 14.07.2016 року та вказав, що того дня він розпивав спиртні напої разом з матір`ю ОСОБА_12 , сусідом ОСОБА_20 та співмешканцем матері ОСОБА_10 .. Близько до вечора сусід пішов додому, а він залишився на ґанку палити. У цей час його мати та співмешканець перебували в будинку. Коли ж він зайшов до будинку, то побачив, що ОСОБА_10 б`є його матір об металеву спинку ліжка. Він відштовхнув ОСОБА_10 від матері, після чого останній вдарив його рукою по обличчю. Тоді він схопив зі столу ніж та наніс ОСОБА_10 спочатку три удари ножем від чого ніж зігнувся, а потім ще чотири удари в область грудної клітини. Після нанесення ОСОБА_10 ударів ножем він залишив його на ліжку, де останній через деякий час помер. Відображене в протоколі проведення слідчого експерименту відповідає тим поясненням, які ОСОБА_8 дав в ході проведення даної слідчої дії, що зафіксовано на відеозаписі слідчого експерименту (Том №1, а.с. 168-171);

- висновком амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи від 09.08.2016 року № 479 відповідно до якої ОСОБА_8 в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, психічним розладом не страждав і у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, в тому числі патологічного сп`яніння, не перебував, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_8 під час теперішнього дослідження психічних розладів не виявлено, за психічним станом він може вірно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні показання, йому не показане застосування примусових заходів медичного характеру (Том №1, а.с. 172-175);

- висновком амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи від 09.08.2016 року № 480 відповідно до якої у ОСОБА_8 психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності не виявлено, протиалкогольне лікування йому не показане (Том №1, а.с. 176-179);

- висновком додаткової амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи від 27.12.2016 року № 07 з описової частини якої вбачається, що у ОСОБА_8 психічних розладів в період часу, до якого відноситься правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також на теперішній час, не виявлено. На це вказують надана медична документація, в якій вказано, що підекспертний 21.07.2016 року проходив медичний огляд, психічних відхилень у нього не описано, а також результати попереднього судово-психіатричного дослідження, яке дійшло аналогічного висновку.

За висновками експертизи ОСОБА_8 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, психічним розладом не страждав і в стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився, за своїм психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_8 під час теперішнього судово-психіатричного експертного дослідження психічних розладів не виявлено, за своїм психічним станом він може усвідомлювати свої дії та керувати ними, йому не показане застосування примусових заходів медичного характеру. У ОСОБА_8 психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання психоактивних речовин (включаючи алкоголь і наркотичні засоби) з синдромом залежності не виявлено, тому відповідне наркологічне лікування йому не показано (Том №1, а.с. 237-242).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи обвинуваченого ОСОБА_8 безпідставним та таким, що наведені в апеляційній скарзі з метою уникнення обвинуваченим належного йому покарання за вчинений злочин.

Твердження апелянта про те, що він перебував в стані сильного душевного хвилювання спростовуються висновками амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи від 09.08.2016 року № 480 та додаткової амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи від 27.12.2016 року № 07, про що йдеться вище. Крім того, як вбачається з показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , тілесні ушкодження ОСОБА_21 були нанесені ОСОБА_8 через деякий час після початку конфлікту, що говорить про відсутність у нього сильного душевного хвилювання, а навпаки свідчить про наявність прямого умислу на заподіяння смерті ОСОБА_10 . Про це ж свідчить і кількість та локалізація тілесних ушкоджень, всі які були нанесені в грудну клітину, тобто в життєво важливий орган.

Щодо переконання автора скарги про відсутність доказів перебування його в стані алкогольного сп`яніння, що визнано обтяжуючою покарання обставиною, то воно спростовується показаннями самого обвинуваченого даними в місцевому суді, які зафіксовані на технічному носії інформації, та показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які разом вживали алкогольні напої в день подій, а саме 14 липня 2016 року.

Дії ОСОБА_8 , які виразились в умисному заподіянні смерті ОСОБА_10 , судом правильно кваліфіковані за ст. 115 ч. 1 КК України.

Обвинуваченим поставлене питання про скасування вироку з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції. Як сам обвинувачений, так і його захисник ані в апеляційній скарзі ані в засіданні апеляційного суду не навели підстав для такого скасування, передбачених ст. 415 КПК України. Тому і в цій частині апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції при призначені покарання врахував фактичні обставини справи, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, той факт, що вбивству ОСОБА_10 передували неправомірні дії останнього по відношенню до матері обвинуваченого, наслідки, що настали від кримінального правопорушення, наявність цивільного позову до обвинуваченого з боку потерпілого ОСОБА_9 щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, думку потерпілого ОСОБА_9 ,, особу винного - його вік, сімейний стан, освіту, стан здоров`я (інвалід 3 групи), негативну характеристику за місцем проживання, той факт, що обвинувачений будучи призваний за частковою мобілізацією самовільно залишив військову частину, відсутність даних щодо притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, а також те, що обвинувачений раніше не судимий, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Призначене покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для його пом`якшення колегія суддів не вбачає. Не вбачає підстав колегія суддів і для пом`якшення покарання, оскільки воно призначене в мінімальних межах, передбачених законом за даний злочин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 409, 413,420, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

В порядку ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 час перебування в установі попереднього ув`язнення з 16 січня 2017 р. по 12 травня 2017 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення,а засудженим під вартою в той же строк з моменту отримання ним копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4