АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
16 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, з середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , судимої:
- 17.12.2015 Деснянським районним судом міста Києва за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 на підставі ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі звільнена від відбування призначеного покарання відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,?
за участі:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_8
Від обвинуваченої ОСОБА_5 надійшла апеляційна скарга, в якій вона просить суд апеляційної інстанції пом`якшити призначене їй вироком Дарницького районного суду міста Києва від 24.11.2016 покарання на 6 місяців.
Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 24.11.2016 ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, та призначено їй покарання у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. Згідно ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 17.12.2015 у виді 1 (одного) року позбавлення волі. Визначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховується з 29.07.2016, зараховано в цей строк, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, в обґрунтування своєї апеляційної скарги, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації її дій, обвинувачена посилається на призначення їй судом першої інстанції занадто суворого покарання. Зокрема ОСОБА_5 вказує, що наразі вона хворіє на відкриту форму туберкульозу легенів (IV стадія), а також зауважує, що в неї виявлено кісту лівої нирки, яку потрібно терміново оперувати, однак в місцях позбавлення волі такої можливості вона позбавлена. До того ж обвинувачена зазначає, що проходить АРТ-терапію (ВІЛ-інфекція) та курс туберкульозного лікування, від прийому зазначених препаратів її самопочуття погіршується.

Інших апеляцій, доповнень заперечень від учасників кримінального провадження не надходило.
Як встановлено судом першої інстанції, 21.06.2016 о 15 год.10 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в торгівельному залі продуктового супермаркету «Фора № 40/1» ТОВ «Фора», що знаходиться з адресою: м. Київ, вул. Дяченка, 6, повторно, умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись у відділі хлібобулочних виробів шляхом вільного доступу взяла з полиці одну упаковку рулету бісквітного із згущеним молоком «Рошен» вагою 200 г, вартістю 13 гривень 06 копійок, одну упаковку бісквіту Черкаси ХК Домашній вагою 500 г, вартістю 20 гривень 81 копійка, та помістила до поліетиленового пакету, який мала при собі.
В подальшому, ОСОБА_5 , перебуваючи у відділі засобів інтимної гігієни взяла з полиць одну упаковку серветок для інтимної гігієни в кількості 20 штук, вартістю 6 гривень 62 копійки, одну упаковку зубочисток кількістю 250 штук, вартістю 14 гривень 64 копійки, один флакон аерозолю-антиперспіранту «Рексона» ємкістю 150 мл., вартістю 31 гривня 94 копійки, одна упаковка серветок вологих «Fantasy Prem» кількістю 15 штук, вартістю 4 гривні 68 копійок, одну упаковку тампонів «Котекс» кількістю 16 штук, вартістю 35 гривень 14 копійок, одну надувну подушку «Bestway 48*30 см» вартістю 18 гривень 27 копійок, які також помістила до пакету, який мала при собі, а у відділі овочів та фруктів ОСОБА_5 взяла з полиць банани вагою 0, 964 кг вартістю 22 гривні 92 копійки, полуницю вагою 0, 988 кг вартістю 30 гривень 00 копійок.
Далі ОСОБА_5 у відділі напоїв, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, взяла з полиць одну банку напою енергетичного «Рево-Револьвер» ємкістю 500 мл. вартістю 21 гривень 18 копійок, одну банку напою енергетичного «Бьорн» ємкістю 500 мл. вартістю 23 гривні 22 копійки, які також поклала до свого пакету.
Біля полиць з кондитерськими виробами, ОСОБА_5 взяла одну упаковку ірису сливки-ленивки «Рошен» вагою 200 г. вартістю 12 гривень 02 копійки, одну упаковку пористого шоколаду «Мілка» вагою 83 г. вартістю 20 гривень 82 копійки, одну упаковку молочного шоколаду «Корона» вагою 60 г. вартістю 11 гривень 88 копійок, і помістила їх у свій пакет. Всього ОСОБА_5 взяла товару на загальну суму 265 гривень 82 копійки.
В подальшому з викраденим товаром, ОСОБА_5 не розрахувавшись на касі пройшла через металеві рамки продуктового супермаркету «Фора» та направилась до виходу з приміщення магазину, але злочин не змогла довести до кінця з причин, що не залежали від її волі, так як при виході з магазину, її було зупинено працівником охорони вказаного магазину, з викраденим товаром.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої ОСОБА_5 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просили суд зменшити призначене їй судом першої інстанції покарання, доводи її захисника ОСОБА_8 яка обґрунтувала можливість , на її думку , зменшення покарання призначеного обвинуваченій , прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченої та наполягав на необхідності залишити без змін оскаржуваний вирок Дарницького районного суду міста Києва від 24.11.2016, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У відповідності до правил ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції межах апеляційної скарги.
Так, оскаржуваним в частині призначення покарання вироком Дарницького районного суду міста Києва від 24.11.2016 ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, а саме у повторному закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, хоча ОСОБА_5 виконала всі дії, які вона вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК Україниніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, а тому відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються, адже ніким не ставляться під сумнів.
Що стосується доводів апеляційної скарги, то колегія суддів вважає їх безпідставними, враховуючи слідуюче.
Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_5 , на думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався положень ст.65 КК України і обираючи обвинуваченій вид та міру покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, зважив на наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих, взявши при цьому до уваги особу обвинуваченої.

Зокрема, судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_9 має не погашену судимість за вчинення злочинів проти власності, вчинила умисний злочин під час іспитового строку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Крім того, як обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 ? визнано щире каяття обвинуваченої у вчиненому. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено. Також судом при призначенні обвинуваченій покарання прийнято до уваги думку потерпілого, який не має претензій до ОСОБА_9 та обрано обвинуваченій за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК Українипокарання у виді позбавленням волі строком на 2 (два) роки 3 (місяці), тобто визначив міру покарання в межах інкримінованої статті та призначив покарання, яке є ближчим до мінімальної межі розміру санкції вказаної норми кримінального закону України з врахуванням положень ст. 68 КК України. Разом з тим колегія суддів вважає вірним врахуванням тієї обставини, що ОСОБА_9 вчинила злочин в період іспитового строку, а також вимоги ч.3 ст.78 КК України, у зв`язку з чим погоджується з висновком місцевого суду про неможливість виправлення обвинуваченої та її перевиховання без ізоляції від суспільства.
Щодо доводів обвинуваченої стосовно необхідності врахування судом при визначенні розміру покарання стану її здоров`я та наявності ряду захворювань, то на підтвердження вказаних обставин обвинуваченою ОСОБА_9 не надано суду жодних підтверджуючих документів, при тому, що матеріали кримінального провадження таких відомостей теж не містять, у зв`язку з чим такі доводи не знаходять свого підтвердження. Окрім того, обвинуваченій остаточне покарання призначене шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання.
Інших самостійних доводів в апеляційній скарзі обвинуваченою не наведено.
Отже, правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, дотримуючись принципу індивідуалізації покарання, визначеного ст.65 КК України, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, неможливе без його ізоляції від суспільства та обґрунтовано обрав ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК Україниу виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 3 (три) місяці позбавлення волі, призначивши остаточно на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, визначивши його ближчим до мінімального строку згідно із санкцією зазначеної норми кримінального закону, і таке покарання, на думку колегії суддів, не є занадто суворим або не справедливим для обвинуваченої і як вірно зауважив суд першої інстанції, саме таке покарання є необхідним, достатнім і справедливим для виправлення ОСОБА_9 та запобігання вчиненню нею нових злочинів.
Отже, доводи обвинуваченої, викладені в апеляційній скарзі, не знаходять свого підтвердження і спростовуються вищенаведеними обґрунтуваннями, а призначене покарання обвинуваченій відповідає принципу індивідуалізації покарання, як і в цілому положенням ст.65 КК України.
Таким чином, враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання на меті має не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_9 покарання з мотивів, вказаних в апеляційній скарзі обвинуваченої, у зв`язку з чим така апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В свою чергу, що стосується клопотання захисника про зарахування обвинуваченій ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення в строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 26.10.2015 по 17.12.2015 в рамках кримінального провадження, за яким було ухвалено вирок Деснянського районного суду міста Києва від 17.12.2015, то колегія суддів звертає увагу, що зазначеним вироком ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, тобто реально обвинувачена не відбувала покарання, так як їй у відповідності до ст.75 КК України встановлено іспитовий строк. До того ж призначаючи остаточне покарання, суд першої інстанції відповідно до ч.1 ст.71 КК України лише частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді 1 (одного) року позбавлення волі. З огляду на викладене таке клопотання адвоката не може бути задоволено і строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 підлягає зарахуванню в строк покарання відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України за новим, тобто оскаржуваним вироком.

Інших самостійних доводів обвинувачена ані в апеляційній скарзі, ані в судовому засіданні не навела.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли зміну або скасування вироку, колегія суддів також не вбачає.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 24.11.2016, яким ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, та на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, ? залишити без мін.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення в строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 29.07.2016по 16.03.2017 включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з часу отримання ним копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/703/2017
Категорія: ч.2 ст.15 ч.2ст. 185 КК України

Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1