Ухвала
іменем україни
01 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003175 від 26 серпня 2015 року щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця

м. Корець Рівненської області,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ст.ст. 187 ч. 2, 296 ч. 4 КК України,

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

громадянина України, уродженця

м. Лисичанськ Луганської області,

зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_2 , тимчасово проживаючого за

адресою:

АДРЕСА_3 ,

за ст.ст. 187 ч. 2, 263 ч. 1 КК України,

за касаційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, - ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 липня 2016 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,
виправданого ОСОБА_9 ,
його захисника адвоката ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а :

у касаційній скарзі прокурор просить вирок і ухвалу щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Вказує на невідповідність висновків судів обох інстанцій фактичним обставинам кримінального провадження, допущену неповноту судового розгляду і помилковість рішення суду про виправдання ОСОБА_5 за ст.ст. 187 ч. 2, 296 ч. 4 КК України та ОСОБА_6 за ст.ст. 187 ч. 2, 263 ч. 1 КК України. Вважає, що суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. 404 КПК України повторно не дослідив обставини та докази, по необхідність дослідження яких прокурор зазначала в апеляційній скарзі. Зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а висновок про законність виправдувального вироку та недоведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів передчасним.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року виправдано ОСОБА_6 за ст.ст. 187 ч. 2, 263 ч. 1 КК України та ОСОБА_5 за ст.ст. 187 ч. 2, 296 ч. 4 КК України за недоведеністю, що в їх діях є склад вказаних злочинів.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було пред`явлене обвинувачення в тому, що вони 22 серпня 2015 року о 01 годині 30 хвилин за попередньою змовою між собою та невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, маючи прямий умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Машиністівська, 10 використовуючи предмети, візуально схожі на холодну та вогнепальну зброю, відкрито заволоділи майном ОСОБА_11 , а саме: мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy A3», вартістю 5 161 грн., мобільним телефоном марки «Samsung» невстановленої моделі, грошовими коштами у сумі 450 грн., майном ОСОБА_12 , а саме: мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy A3», вартістю 5 161 грн., грошовими коштами у розмірі 200 грн., золотою обручкою, вартістю 2 543 грн., срібним ланцюжком з кулоном у формі трикутника з блакитним каменем та майном ОСОБА_13 - мобільним телефоном марки «Samsung GT-S7262», вартістю 3 607 грн., грошовими коштами у сумі 200 грн., окулярами чорного кольору. Після чого ОСОБА_14 і ОСОБА_5 та невстановлені досудовим розслідуванням особи з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_15 пред`явлене обвинувачення у тому, що він у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, у невстановленої досудовим розслідуванням особи придбав патрони та вибухівку. Після цього, усвідомлюючи, що патрони є бойовими припасами, а вибухівка - вибуховими пристроями, неподалік будинку АДРЕСА_4 без передбаченого законом дозволу незаконно зберігав їх до 26 серпня 2015 року.

В подальшому, 26 серпня 2015 року під час огляду будинку та прибудинкової території за адресою: ділянка АДРЕСА_4 було виявлено та вилучено набої та вибухові пристрої.

Згідно висновку експерта № 3-01/2014 року від 17.09.2015 року надані на експертизу предмети, а саме - патрони в кількості 16 штук являються спортивно-мисливськими боєприпасами до малокаліберної зброї калібром 5,6 мм; патрони в кількості 6 штук являються бойовими припасами, патронами калібру 12,7x108 до крупнокаліберного кулемета «ДШК», виготовлені заводським способом, придатні для стрільби; патрони в кількості 849 штук, являються бойовими припасами - патронами калібру 5,45x39, які придатні для стрільби із автоматів та кулеметів системи Калашникова, виготовлені заводським способом; патрони в кількості 236 штук є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї (СКС, АК, АКМ, АКМС, РПК, РПКС та іншої зброї відповідного калібру) - патрони калібру 7,62x39, які придатні для стрільби та виготовлені заводським способом; патрони в кількості 2 штук є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї - патрон калібру 7,62x54 придатні до стрільби із нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62x54, виготовлені промисловим способом.

Крім того, 26 серпня 2015 року близько 02 години 45 хвилин ОСОБА_5 , вийшовши на проїзну частину дороги та тримаючи в руках макет масово-габаритного автомата «АКС-74У» № НОМЕР_1 зупинив автомобіль марки «Пежо-407», д/н НОМЕР_2 , який рухався по автодорозі «Київ-Ходосівка», направивши вказаний макет в бік ОСОБА_16 , який керував вищевказаним автомобілем, погрожуючи предметом, схожим на автомат, наказав останньому вийти із салону автомобіля. Після того як ОСОБА_16 вийшов з автомобіля, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, тримаючи в руках макет автомата, наніс один удар прикладом даного предмету в область носа. Від вказаного удару ОСОБА_16 похитнувся та випустив з правої руки мобільний телефон марки «Iphone 5», вартістю 4 648 грн., з сім-картою оператора «Лайф» на землю. В цей час ОСОБА_5 , піднявши вказаний телефон, поклав його до правої кишені своїх штанів, після чого з місця злочину зник, майном розпорядився за власним розсудом.

Крім того, 26 серпня 2015 року близько 02 години 45 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в громадському місці - перехресті вулиць Леніна та Лугова в с. Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства із хуліганських спонукань, нехтуючи встановленими в суспільстві нормами моралі в частині спокійного відпочинку громадян в нічний час, вийшов на проїжджу частину дороги та тримаючи в руках заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет, ззовні схожий на автомат «Калашникова», зупинив легковий транспортний засіб марки «Пежо-407», д/н НОМЕР_2 , який рухався по автодорозі «Київ-Ходосівка», направивши при цьому предмет, схожий на автомат, в бік ОСОБА_16 , який керував вищевказаним транспортним засобом.

В подальшому, погрожуючи заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень предметом, зовні схожим на автомат, наказав останньому вийти із салону автомобіля. Після того як ОСОБА_16 вийшов з транспортного засобу, ОСОБА_5 безпричинно, проявляючи особливу зухвалість, умисно наніс один удар предметом, зовні схожим на автомат «Калашникова» по обличчю, а саме - в область носа, в результаті чого ОСОБА_16 похитнувся та випустив з правої руки мобільний телефон марки «Iphone 5» з сім-карткою оператора «Лайф» на землю. В цей час ОСОБА_5 , піднявши вказаний телефон поклав його до правої кишені своїх штанів. Своїми хуліганськими діями ОСОБА_5 згідно довідки, виданої ЦРЛ Києво-Святошинського району, спричинив ОСОБА_16 тілесні ушкодження у вигляді ПХО та саден.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 липня 2016 року вказаний вирок місцевого суду залишено без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора про часткове підтримання касаційної скарги прокурора в частині необхідності скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, доводи виправданого та його захисника про заперечення проти касаційної скарги та законність і обґрунтованість судових рішень, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційній скарзі, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Відповідно до вимог ст. 370 ч. 1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно зі ст. 374 ч. 3 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів наявних в матеріалах кримінального провадження, як тих, що були зібрані під час досудового розслідування, так і отриманих судом безпосередньо в процесі здійснення судового провадження. При цьому суд, ухвалюючи виправдувальний вирок, має керуватись положеннями ст. 373 ч. 1 КПК України, яка визначає вичерпний перелік підстав для прийняття такого рішення.
З матеріалів провадження вбачається, що суд належним чином проаналізував докази, на які сторона обвинувачення посилалася на підтвердження пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ст. 263 ч. 1 КК України та з дотриманням вимог ст. 374 ч. 3 КПК України вказав у вироку підстави для його виправдання в цій частині обвинувачення із зазначенням мотивів такого рішення.
Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суд першої інстанції дотримався вимог зазначеного закону, вирішуючи питання у цій частині пред`явленого обвинувачення.
Висновок суду першої інстанції про недоведеність, що у діях ОСОБА_6 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, є обґрунтованим.

Так, виправдовуючи ОСОБА_6 за ст. 263 ч. 1 КК України суд зазначив, що у наданих стороною обвинувачення протоколах огляду від 26.08.2015 року місцевості с. Гвоздів, де були вилучені вибухівка, зброя, патрони (т. 2 а.с. 59-63) відсутні дані, які прямо чи опосередковано підтверджують те, що виявлене та вилучене належить ОСОБА_6 , у зв`язку із чим такі протоколи на підставі ст. 85 КПК України визнані неналежними доказами. З тих же підстав суд визнав висновки експерта № 6-02/114, № 3-01/1214, № 3-01/1188, № 3-01/1190 (том 2 а.с. 98-131, 137-143, 149-153, 159-161) неналежними доказами вини ОСОБА_6 за цією частиною обвинувачення.

За таких обставин, висновок суду про виправдування ОСОБА_6 за ст. 263 ч. 1 КК України, є обґрунтованим, такий висновок зроблений внаслідок повного, всебічного і об`єктивного аналізу наявних у матеріалах провадження доказів, є вмотивованим та відповідає вимогам закону.
Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції врахував положення ст. 62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Апеляційний суд, розглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора в частині оскарження вироку суду першої інстанції щодо виправдання ОСОБА_6 за ст. 263 ч. 1 КК України, яка за своїм змістом аналогічна касаційній скарзі, її доводи перевірив та дійшов правильного висновку про законність вироку суду першої інстанції, а рішення про залишення апеляційної скарги в цій частині оскарження без задоволення належним чином мотивував. Апеляційний суд погодився із висновками місцевого суду щодо недоведеності, що у діях ОСОБА_6 є склад злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, визнавши безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині. З такими висновками апеляційного суду погоджується і колегія суддів. Рішення апеляційного суду в цій частині належним чином мотивовано.

Разом із тим, апеляційний суд, переглядаючи вирок місцевого суду в частині оскарження прокурором виправдання ОСОБА_5 за ст.ст. 187 ч. 2, 296 ч. 4 КК України та виправдання ОСОБА_6 за ст. 187 ч. 2 КК України не дотримався вимог ст.ст. 418 ч. 2, 419 КПК України, усіх доводів апеляційної скарги прокурора в цій частині оскарження належним чином не перевірив та обґрунтування підстав, з яких частину з них залишив без задоволення, у своїй ухвалі не навів.
Так, зі змісту апеляційної скарги прокурора вбачається, що вона як на підстави для скасування виправдувального вироку суду щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , окрім іншого, вказувала на наявність у матеріалах кримінального провадження доказів їх вини у пред`явленому обвинуваченні за ст. 187 ч. 2 КК України (епізод з потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ), невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду. Зокрема, прокурор вказувала на те, що судом першої інстанції не дано належної оцінки показанням потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які вказали на обставини події 22 серпня 2015 року щодо нанесення їм тілесних ушкоджень та викрадення їх особистих речей групою чоловіків, в тому числі і за безпосередньою участю обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Також прокурор вказувала про необхідність дослідження в порядку ст. 404 КПК України дисків з файлами відеозаписів з камер спостереження в приміщенні сауни та ломбарду, які були отримані в порядку тимчасового доступу до речей і документів на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року.

Вказаних обставин апеляційним судом належним чином перевірено не було та відповідей на такі доводи апеляційної скарги прокурора, які б спростовували їх, в ухвалі не зазначено. Висновок апеляційного суду про те, що показання потерпілої ОСОБА_12 щодо насильницького її доставляння до сауни є сумнівними у зв`язку із тим, що вона притягувалась до адміністративної відповідальності за зайняття проституцією, належним чином не вмотивований та не може вважатися таким, що підтверджує неправдивість (сумнівність) наданих нею показань в судовому засіданні в частині обвинувачення за ст. 187 ч. 2 КК України. Не обґрунтував належним чином апеляційний суд свій висновок і в частині перевірки показань потерпілої ОСОБА_11 , яка в суді першої інстанції вказала на обставин здійсненого відносно неї, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 нападу.

Крім того, прокурор, оскаржуючи вирок в частині виправдання ОСОБА_5 за ст.ст. 187 ч. 2, 296 ч. 4 КК України (епізод з потерпілим ОСОБА_16 ), зазначала, що судом першої інстанції дано невірну оцінку показанням потерпілого ОСОБА_16 , який показав, що 26 серпня 2015 року близько 02 години 45 хвилин саме ОСОБА_5 на автодорозі «Київ-Ходосівка», тримаючи в руках макет автомата «АКС-74У» зупинив автомобіль «Пежо-407» під його керуванням, змусив його вийти із автомобіля та наніс один удар прикладом даного предмету в область носа. Від вказаного удару ОСОБА_16 впустив з правої руки мобільний телефон «IPhone5» вартістю 4678 грн., після чого ОСОБА_5 забрав вказаний телефон до своєї кишені. У зв`язку із чим прокурор зазначила у своїй апеляційній скарзі про необхідність повторного дослідження обставин вказаної події судом апеляційної інстанції, оскільки на думку сторони обвинувачення, у вказаних діях ОСОБА_5 є склад злочинів.

Вказаних обставин та таких доводів апеляційної скарги прокурора суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив та дійшов передчасного висновку про обґрунтованість виправдання ОСОБА_5 за ст.ст. 187 ч. 2, 296 ч. 4 КК України та виправдання ОСОБА_6 в частині пред`явленого йому обвинувачення за ст. 187 ч. 2 КК України.

Таким чином, ухвала апеляційного суду в цій частині є немотивованою та не може вважатися такою, що відповідає вимогам ст.ст. 370, 419 КПК України.

Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення в цій частині, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення. Доводи касаційної скарги прокурора в цій частині є обґрунтованими і в цій частині підлягають задоволенню.

За таких обставин, ухвала апеляційного суду в цій частині підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга прокурора - задоволенню частково.

При новому розгляді в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України, вирішити клопотання прокурора в порядку ст. 404 ч. 3 КПК України відповідно до вимог цієї частини вказаної статті та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, - ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 липня 2016 рокущодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині залишення вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року про виправдування ОСОБА_5 за ст.ст. 187 ч. 2, 296 ч. 4 КК України та виправдування ОСОБА_6 за ст. 187 ч. 2 КК України без зміни скасувати і призначити в цій частині новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
В решті судові рішення залишити без зміни.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3