справа № 462/1452/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові обвинувальні акти у кримінальних провадженнях №0001036 та №0001079 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає у АДРЕСА_2 , раніше судимого за ч.1 ст.185 КК України, ч.2 ст.185 КК України, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , 11.03.2017 року, близько 20.42 год., перебуваючи у торговому залі ТОВ «Сільпо-Фуд», магазину №2, що на вул.Кульпарківська, 226а у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з метою власного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав, взявши з полиці торгового залу та заховавши під куртку, в яку був одягнений, дві пляшки коньяку «Ай-Петрі 5», загальною вартістю 184,44 грн. без врахування ПДВ (вартість однієї пляшки 92,22 грн.), тим самим завдавши матеріальних збитків на вказану суму. В подальшому ОСОБА_4 , з викраденими двома пляшками коньяку, що були в прихованому вигляді, пройшов повз касу, вийшов з приміщення ТОВ «Сільпо-Фуд», магазин №2, за них так і не розрахувавшись, тим самим таємно їх викрав.

Крім цього, 14.03.2017 року, близько 19.33 год., перебуваючи у торговому залі ТОВ «Сільпо-Фуд», магазину №2, що на вул.Кульпарківська, 226а у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з метою власного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав, взявши з полиці торгового залу та заховавши під куртку, в яку був одягнений, одинадцять плиток молочного шоколаду з горіхом «Milka», загальною вартістю 259,49 грн. без врахування ПДВ (вартість однієї пляшки 23,59 грн.), тим самим завдавши матеріальних збитків на вказану суму. В подальшому ОСОБА_4 , з викраденими одинадцятьма плитками шоколаду, що були в прихованому вигляді, пройшов повз касу, вийшов з приміщення ТОВ «Сільпо-Фуд», магазин №2, за них так і не розрахувавшись, тим самим таємно їх викрав.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальних актах. У вчиненому щиро розкаюється.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, а обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені.

Відповідно до положень ч.4 ст.67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Виходячи з роз`яснень, що містяться в абз.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 04.06.2010 року, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої ст.67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчинений умисно з корисливих мотивів; особу винного, який раніше судимий, 11.12.2013 року Галицьким районним судом м.Львова за ч.1 ст.185 КК України, ч.2 ст.185 КК України, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки /матеріали кримінального провадження, т.1 арк.50-52/, неодружений, не працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває /матеріали кримінального провадження, т.1 арк.53,54/, як вбачається із досудової доповіді наданої органом пробації, обвинувачений має середній ризик до вчинення кримінального правопорушення, згідно наданої характеристики за місцем проживання скарг відносно нього не поступало /матеріали кримінального провадження, т.1 арк.56/.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, та, беручи до уваги вищенаведені обставини, а також думку прокурора, який просить застосувати ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Підстав, передбачених ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.100, 368-371, 373-375 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 /одного/ року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 /один/ рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази: інформаційний носій (DVD-диск), на якому зафіксовано відеозапис з камер відеоспостереження ТОВ «Сільпо-Фуд» за 11.03.2017 року /матеріали кримінального провадження, т.1 арк.20, 21/ та інформаційний носій (DVD-диск), на якому зафіксовано відеозапис з камер відеоспостереження ТОВ «Сільпо-Фуд» за 14.03.2017 року /матеріали кримінального провадження, т.2 арк.11-13/ залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1