11-кп/775/50/2017(м)
264/4515/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 вересня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и л а:

вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2016 року, залишеним ухвалою Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі від 30 червня 2016 року без зміни, ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 КК України, на підставі ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 1000 грн.; відповідно до ст.72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1000 грн. ухвалено виконувати самостійно.

05 серпня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області із клопотанням про умовно-дострокове звільнення. В обґрунтування клопотання засуджений вказав на те, що станом на 01 серпня 2016 року він підпадає під дію ст.81 КК України, у зв`язку із чим просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 вересня 2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що станом на 14 вересня 2016 року ОСОБА_6 фактично хоч і відбув 2/3 частини призначеного судом покарання, проте своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, що унеможливлює його умовно-дострокове звільнення з місця позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 посилається на те, що він не мав можливості працювати на території СІЗО, оскільки знаходиться в камері закритого типу.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу суду скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити клопотання засудженого, звільнити умовно-достроково від призначеного покарання; думку прокурора ОСОБА_5 , який відстоював законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення, просив апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, а ухвала суду підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Суд, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_6 повно та всебічно дослідив всі необхідні обставини.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_6 на день звернення з клопотанням до суду першої інстанції, тобто на 14 вересня 2016р. відбув 2/3 строку покарання, як це передбачено законом.

Разом з тим, не можливо не погодитися зі ствердженнями суду першої інстанції про те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як зазначив суд під сумлінним ставленням до праці слід розумним постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання тощо.

За період відбування покарання у Маріупольському слідчому ізоляторі засуджений ОСОБА_6 мав два стягнення за порушення режиму утримання, накладене начальником СІЗО, які на теперішній час погашені, заохочень не має.

Відповідно до п.1.2 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України ув`язнені, які виявили бажання працювати, подають заяву начальнику СІЗО, який зобов`язаний у триденний строк розглянути її та прийняти відповідне рішення.

Згідно відповіді начальника Маріупольського слідчого ізолятора Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області, адміністрація Маріупольського слідчого ізолятора Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області має у своєму розпорядженні обсяг робіт, який могла запропонувати засудженому ОСОБА_6 , але останній із заявою про бажання працювати до адміністрації установи не звертався.

Згідно характеристики, виданої адміністрацією Маріупольського слідчого ізолятору, під час перебування в місцях позбавлення волі режиму утримання не порушував, однак і до суспільно корисної праці не залучався.

При таких обставинах суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, що не дає підстав для застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у зв`язку з чим апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 вересня 2016 року, якою відмовлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про умовно-дострокове звільнення ввід відбування покарання залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її оголошення.

Судді:

______________ ________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3