Номер провадження: 11-кп/785/58/17
Номер справи місцевого суду: 495/4956/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.01.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 липня 2016 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Базой Ехіріт-Булагатського району, Іркутської області, РФ, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз 19.03.2013 року вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

визнано винним та засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75, ст. 76 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 (три) роки, -

встановив:
Вказаним вирком суду першої інстанції встановлено, що 27 квітня 2016 року приблизно о 07 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 , повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного заволодіння чужим майном, маючи не зняту та не погашену судимість, таємно, шляхом вільного доступу, через незачинені ворота, проник до гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки викрав електроінструмент «STERN», вартістю 400 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_12 . Після чого, ОСОБА_10 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_12 на загальну суму 400 грн.

В своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури, не оскаржуючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість.

Зазначає, що призначаючи ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд першої інстанції порушив вимоги ст. 65 КК України, постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та не враху вав, що останній маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, через нетривалий час знову вчинив тяжкий злочин, що вказує на те, що ОСОБА_10 на шлях виправлення не став, заходів щодо працевлаштування не вжив, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, належних висновків не зробив, та продовжив займатися анти суспільною злочинною діяльністю, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Також, суд першої інстанції неправильно врахував в якості пом`якшуючих покарання ОСОБА_10 обставин: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та матеріалам кримінальної справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив вирок залишити без змін; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність його кваліфікації в апеляційній скарзі та ніким з учасників судового розгляду не оспорюється, а тому апеляційний суд не перевіряє вирок в цій частині.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд 1-ої інстанції, відповідно до вищевказаних вимог Закону, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 не в повній мірі врахував вищевказані обставини.

Так, у вироку зазначено, що при призначенні покарання суд взяв до уваги суспільну небезпеку та характер вчиненого злочину, посередню характеристику ОСОБА_10 , наявність у нього незнятої та непогашеної судимості та вчинення ним нового тяжкого злочину.

Також суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання, щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, а обтяжуючих обставин не встановив.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 відбувши покарання у виді реального позбавлення волі, призначене вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2013 року, звільнившись з місць позбавлення волі 12.03.2016 року, маючи не зняту і непогашену судимість, вже 27.04.2016 року вчинив нове тяжке кримінальне правопорушення. Вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_10 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення нс не було враховано.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику призначення судами кримінальних покарань" №7 від 24.10.2003 року, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Згідно п. 2 вказаної Постанови з урахуванням ступеня тяжкості, обставин вчиненого злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини за наявності рецидиву злочинів.

З огляду на вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтовано до висновку про можливість звільнення ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням, оскільки таке звільнення не відповідає меті та завданню кримінального покарання, встановленого ст.50 КК України.
Згідно з п.2 ч.1 ст.420 КПК України, у разі необхідності застосування більш суворого покарання суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок.
На підставі зазначеного колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, оскаржуваний вирок - скасувати в частині призначеного ОСОБА_10 покарання та постановити в цій частині новий вирок.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , апеляційний суд враховує обставини, передбачені ст.65 КК України, а саме: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Апеляційний суд бере до уваги суспільну небезпеку та характер вчиненого злочину, посередню характеристику ОСОБА_10 з кримінально-виконавчої установи, наявність у нього на момент вчинення злочину не знятої та непогашеної судимості, вчинення ним нового тяжкого через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі. Також колегія суддів враховує переховування ОСОБА_10 від суду впродовж апеляційного розгляду кримінального провадження. Разом з цим апеляційний суд враховує думку потерпілого, який в судовому засіданні суду першої інстанції заявив, що не має претензій до обвинуваченого та просив його суворо не карати.

Апеляційний суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого. Обставин, які обтяжують покарання, в ході апеляційного розгляду встановлено не було.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_10 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає, що необхідним і достатнім для нього буде покарання у виді реального позбавлення волі з призначенням мінімального покарання, передбаченого санкцією статті, за якою він визнаний винуватим.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 411, 413, 420, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області,
постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 липня 2016 року відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, - скасувати в частині призначеного ОСОБА_10 покарання.

Постановити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_10 засудженим за ч.3 ст.185 КК України, до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі судового засідання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту затримання, тобто з 23.01.2017 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_10 в строк відбування покарання, період перебування його під вартою з 23.01. по 24.01.2017 року із розрахунку 1 день тримання під вартою за 2 дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Копію вироку вручити засудженому та прокурору.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4