печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
В С Т А Н О В И В :
26 квітня 2017 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором, про арешт майна належного підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, з викладених в ньому підстав. Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував проти часткового задоволення клопотання. Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти часткового задоволення клопотання. Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась, оскільки таке клопотання не заявлялось. Обґрунтовуючи внесене клопотання слідчий посилався на те, що Слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000009, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що у період 2014 року ОСОБА_5 , як засновник та фактичний керівник ПП «Гріус» здійснював фінансово-господарською діяльність пов`язану з обміном грошових коштів, так на території м. Донецька функціонувало два належних та підконтрольних йому пункти обміну валют. Після захоплення терористичною організацією «ДНР» частини Донецької області у травні 2014 року, ОСОБА_5 був змушений переїхати до м. Києва та призупинити здійснення вказаної діяльності. На початку 2015 року він, з метою отримання матеріальної винагороди вирішив відновити роботу вказаних пунктів обміну валют, усвідомлюючи, що для безперешкодного здійснення фінансово-господарської діяльності, на тимчасово окупованій території необхідно сплачувати податки та збори представникам терористичної організації «ДНР». Діючи на виконання свого злочинного умислу ОСОБА_5 , з метою відновлення роботи його пунктів обміну валюти, які працювали до травня 2014 року у м. Донецьку, вступив у змову із невстановленими особами, які здійснювали діяльність пов`язану з обміном грошових коштів на території «ДНР». За результатом вказаної злочинної домовленості ОСОБА_5 вдалось відновити роботу двох пунктів обміну валют, котрі залишились працювати на території підконтрольній терористичній організації «ДНР» у м. Донецьку, з метою здійснення валютно-обмінних операцій, отримання особистого прибутку, а також фінансового та матеріального забезпечення терористичної організації «ДНР», шляхом сплати різного роду податків та зборів до бюджету терористичної організації «ДНР».Упродовж 2015-2017 років пункти обміну валют, діяльністю яких керував ОСОБА_5 та які функціонували на території м. Донецька, здійснювали фінансову діяльність на території так званої терористичної організації «ДНР», за здійснення якої, підконтрольні ОСОБА_5 особи сплачували відповідні податки, таким чином здійснюючи її фінансування. Таким чином, ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, вчинив фінансування тероризму, тобто дії з метою матеріального забезпечення терористичної організації, а саме злочин, передбачений ч. 2 ст. 258-5 Кримінального кодексу України. 24.04.2017 року о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затриманий в порядку ст. 208 КПК України. 25.04.2017 року ОСОБА_5 повідомлено обґрунтовану підозру за ч. 2 ст. 258-5 КК України. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження для перевезення грошових коштів і фінансування незаконних збройних формувань ОСОБА_5 використовує такі транспортні засоби: Toyota Prado, д.н.з. НОМЕР_1 , BMW X6, д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідно до інформації Головного сервісного центру МВС України транспортні засоби марок «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_2 , Toyota Prado, д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований на громадянина ОСОБА_5 . Поряд з цим, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_5 на праві власності належать об`єкти нерухомого майна, які ним можуть використовуватись для здійснення злочинної діяльності, а саме: офісні приміщення на п`ятому поверсі багатоповерхової адміністративної будівлі з напівпідземною автостоянкою літ. Ж-9, за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира за адресою: АДРЕСА_2 ; вбудоване приміщення у цокольному поверху житлового будинку літ.Б-6, за адресою: АДРЕСА_3 ;підвальне приміщення площею 84,0 кв.м у житловому будинку літ. А-5 за адресою: АДРЕСА_4 . Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У частині 3 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , відповідно до ст.ст. 60,65 Сімейного Кодексу України та витягу з реєстру права власності на нерухоме майно, з метою виконання завдання щодо запобігання можливості їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження та збереження. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 40, 131-132, 167, 170-171 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
?транспортного засобу марки «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_2 ; транспортного засобу марки Toyota Prado, д.н.з. НОМЕР_1 ;
?офісних приміщень на п`ятому поверсі багатоповерхової адміністративної будівлі з напівпідземною автостоянкою літ. Ж-9, за адресою: АДРЕСА_1 ;
?1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;
?вбудованого приміщення у цокольному поверху житлового будинку літ.Б-6, за адресою: АДРЕСА_3 ;
? підвального приміщення площею 84,0 кв.м у житловому будинку літ. А-5 за адресою: АДРЕСА_4 . В іншій частині відмовити. Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Ухвала в частині накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали буде проголошено 03.05.2017 о 14 годині 30 хвилин.
Суддя ОСОБА_1