Справа № 522/2288/17
Провадження по справі №1-«кс»/522/1924/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2017 року о Одеса
Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 ,за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст.303 КПК України,-
В обґрунтування скарги захисник посилається на наступне.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 28.12.2016 року було задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 про проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ..
27.01.2017 року в ході обшуку за вказаною адресою у ФОП ОСОБА_3 було вилучено у складському приміщенні наступне майно: парфюмерну продукцію постачальником якої є TOB «Позитиф парфум».
ОСОБА_3 - є суб`єктом підприємницької діяльності і зареєстрована в єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців в якості суб`єкта підприємницької діяльності -доказом чого є витяг з ЄДРЮО таФОП України у відкритому доступі за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Копія витягу з офіційного сайту додається).
Відповідно до договору оренди від 01.08.2016 року ФОП ОСОБА_3 орендує складське приміщення площею 180,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 із строком дії до 31 липня 2017 року, (копія договору оренди приміщення додано до протоколу обшуку).
27.01.2017 в ході обшуку слідчим вилучено майно - парфумну продукцію, постачальником якої є TOB «Позитив Парфум Трейд» за договором поставки товару №40 від 29.07.2016 року та ФОП ОСОБА_7 за договором №15-08/1 від 15 серпня 2016 року (Копія договорів поставки додано до протоколу обшуку). Крім того, на вказану продукцію є накладні від постачальників та оплата, проведена через банк.
Вилучене в ході обшуку майно не має жодного значення для кримінального провадження, оскільки ані за часом придбання (період придбання товарно-матеріальних цінностей), ані за походженням коштів, що витрачено на їх придбання не співпадає із твердженнями заявника ФОП ОСОБА_8 про здійснення закупівлі товару за його кошти. Тобто, самої події злочину не було і не могло бути з врахуванням долучених копій документів, які підтверджують правомірність придбання товару на законних підставах. В створених умовах порушується норма прямої дії ст.41 Конституції України - заявник фактично позбавлений арештованого майна, не може їм володіти та користуватись.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України встановлено, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні "права,, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Відповідно до ст.7 КПК України, засади та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема,відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, недоторканість права власності, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, розумність строків.
Відповідно до ст.167 КПК України встановлено - тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України встановлено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких с достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно із ст. 169 КПК України - тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статі ями 160-166, 1 70-174 цього Кодексу.
Згідно ст.98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, втому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Проте майно вилучене у скаржника - не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не містить сліди або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не є об`єктами протиправних дій, не набуто протиправним шляхом і не отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 та скаржник ОСОБА_3 підтримали скаргу, просили її задовольнити з наведених підстав.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду скарги повідомлялися неодноразово.
Відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України вважаю можливим розгляд скарги за відсутності прокурора слідчого т.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 28.12.2016 року було задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 про проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ..
27.01.2017 року в ході обшуку за вказаною адресою у ФОП ОСОБА_3 було вилучено у складському приміщенні наступне майно: парфюмерну продукцію постачальником якої є TOB «Позитиф парфум».
Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
В порушення вказаних вимог закону слідчий чи прокурор не звернулися до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не повернули майно власнику.
Тому твердження представника власника майна щодо бездіяльності слідчого та прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, є обґрунтованими.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання вчинити певну дію.
Керуючись ст. ст. 169-173, 214-216, 303-307, 318-380 КПК України, -
Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя:

20.02.2017