Справа № 191/5796/16-к
Провадження № 1-кп/191/117/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який нродився 09.07.1977 року в м. Мелітополь, Запорізької області, громадянина України, українця, освіта середня - спеціальна, одруженому, маючого неповнолітню дитину, 2004 року народження, працює ТЧ 3 Локомотивне депо в м. Мелітополь, раніше не судимому, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

а також за участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :
22.09.2016 року о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним вантажним автомобілем марки «МАЗ» сідловий тягач вантажний державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом державний реєстраційний номер НОМЕР_2 рухаючись по проїзній частині автошляху М-18 сполученням Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, який проходить в межах Синельниківського району, Дніпропетровської області.

Під час руху по 232 км +30 метрів вказаного автошляху, зі сторони м. Харків в напрямку м. Запоріжжя, водій ОСОБА_4 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не врахував стан дорожнього покриття, яке на той час було вологе, рухався не обравши безпечну швидкість руху, в результаті чого втратив контроль над вантажним автомобілем та виїхав на смугу зустрічного руху, де в цей час рухався вантажний автомобіль «МАЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 , в результаті чого допустив зіткнення з вище вказаним автомобілем.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи №380 від 22.12.2016 отримав тілесні ушкодження у вигляді : закритої травми грудної клітини з зібоєм середостіння та закритим осколковим переломом середньої третини правого стегна, за своїм характером відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад три тижні (більш як 21 день).

У відповідності з висновком судової автотехнічної експертизи № 5/10.1-1168, яка проведена спеціалістом НДЕКЦ МВС України від 20 грудня 2016 року, водій вантажного автомобілю «МАЗ» сідловий тягач вантажний державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 , повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.1 ПДР України, в якому вказано: 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух безпечно керувати ним».

В даній дорожній обстановці дії водія вантажного автомобілю МАЗ сідловий тягач вантажний державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом лержавний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 , не відповідали вимогам п. 12.1. Правил дорожнього руху України, а невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходилось в причинному зв' язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, та пояснив, що все було так як викладено в обвинувальному акті. Також доповнив, що рухався приблизно із швидкістю 80 км/г по мокрій дорозі та пригальмовуючи, автомобіль та причеп занесло на зустрічну смугу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем МАЗ. Потерпілому сплатив кошти за лікування.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у суворій відповідності до даних вимог, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують його особу, дійшов висновку, що його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та встановлена винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість його вчинення, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, за медичними довідками психіатричного та наркологічного огляду протипоказань до виконання обов`язків водія не має, за місцем проживання та реєстрації характеризується позитивно, має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2004 року народження, офіційно працевлаштований, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся в скоєному, шкоду потерпілому відшкодував шляхом сплати коштів за лікування.

До обставини, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, що відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його відношення до скоєного, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність у обвинуваченого будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, відсутність з боку потерпілого претензій матеріального або морального характеру, потерпілий повідомив в письмовому вигляді, що прийняте у справі рішення, покладає на суд, у зв`язку з чим та враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді штрафу в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. на користь держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , на користь держави: одержувач платежу УДКСУ у Синельниківському районі Дніпропетровської області, № рахунку 0281, МФО 805012, , найменування установи банку: ГУДКСУ у Дніпропетровській області, призначення платежу: за експертизу № 5/10.2 914 від 13.10.2016 року, документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1055 грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , на користь держави: одержувач платежу УДКСУ у Шевченківському районі Дніпропетровської області, № рахунку 0004, МФО 805012, , найменування установи банку: ГУДКСУ у Дніпропетровській області, призначення платежу: за експертизу № 5/10.1 1168 від 20.12.2016 року, документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1055 грн. 52 коп.

Речові докази, що знаходяться під зберігальною розпискою у ОСОБА_4 (а. с. 33 34), передати у володіння власнику ОСОБА_7 ; що знаходяться під зберігальною розпискою у головного механіка ТОВ «Оптіма Фарм» ОСОБА_8 (а. с. 47 48), залишити у володінні власника ТОВ «Оптіма Фарм».

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1