Справа №592/2799/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/145/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Клопотання слідчого, прокурора, сторони кримінального провадження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою представника адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 березня 2017 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту,

з участю прокурора - ОСОБА_9

представника - адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга представника адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в якій він просить скасувати ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 березня 2017 року та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 березня 2017 року, в порядку часткового задоволення клопотання слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором, накладено арешт на майно згідно переліку зазначеному в ухвалі, в тому числі банківську картку, модем, мобільні телефони, флеш-накопичувач, системний блок, грошові кошти, тримачі для SIM картки, SIM картки, зарядний пристрій, планшет та ін.

У задоволенні клопотання про накладення арешту на: банківські картки «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ; «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ; «Ощадбанк» № НОМЕР_3 ; «Otpbank» № НОМЕР_4 ; «Альфа - Банк» № НОМЕР_5 ; картка «Сбербанку», для отримання пін коду до платіжної картки; банківські картки, а саме: «Райфайзен банк Аваль» № НОМЕР_6 ; «Укрсиббанк» № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_11 ; «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_8 , банківська картка «СБЕРБАНК» № НОМЕР_9 ; «ПриватБанк» № НОМЕР_10 - відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що вилучені предмети відповідають критеріям визначеними ст. 98 КПК України і з метою забезпечення їх збереження на їх має бути накладений арешт.

Вимоги поданої апеляційної скарги ОСОБА_6 , мотивує тим, що:

- слідчий суддя накладаючи арешт на майно, що було виявлено та вилучено у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не врахував, що майно у останнього вилучалося під час особистого обшуку на який дозвіл не надавався і крім того не перевірялося чи має відношення вилучене майно до події злочину взагалі;

- накладаючи арешт на майно, зокрема сім картки слідчим суддею не враховано яким чином вони стосуються події злочину, оскільки потерпілі: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 пояснили, що листувалися вони через мережу Інтернет;

- слідчий суддя при накладенні арешту на грошові кошти не врахував, що потерпілі грошові кошти особисто в руки шахраям не передавали, а переказували на картку, таким чином грошові кошти вилучені у ОСОБА_8 в сумі 21 815 грн. та 2 567 грн. не можуть бути тими, що вибули з власності через шахрайські дії;

- під час розгляду клопотання про арешт майна слідчим суддею було порушено ч. 1 ст. 172 КПК України тому, що в даному випадку застосуванню підлягала ч. 2 ст. 172 КПК України і особа у якої майно вилучалося повідомлена не була, в справі відсутня повістка на ім`я ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю доповідача про зміст оскарженого судового рішення, представника ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який вважав, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого - збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Розглянувши клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов висновку, що предмети можуть бути використані як доказ злочину, і накладення арешту з метою запобігання можливості його втрати, приховування або відчуження є необхідним для їх збереження.

Такі висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та з урахуванням положень кримінального процесуального закону є належним чином вмотивованими.

Зокрема, колегія суддів вважає, що при вирішенні зазначеного вище питання слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 170 - 173 КПК України, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Зі змісту ухвали слідчого судді вбачається, що невстановлена особа, з травня по червень 2016 року, шахрайським шляхом, під приводом продажу товару через мережу «Інтернет», використовуючи соціальну мережу «Вконтакте», а саме, обліковий запис « ОСОБА_15 », « ОСОБА_16 », інформаційний ресурс olx.ua, та банківську картку ПАТ КБ «Райфайзен Банк Аваль» № НОМЕР_11 , заволоділа грошовими коштами ОСОБА_12 350 грн., ОСОБА_13 405 грн., ОСОБА_14 300 грн. Тримачем банківської картки ПАТ КБ «Райфайзен Банк Аваль» № НОМЕР_11 на яку потерпілі перераховували грошові кошти є ОСОБА_7 .

Під час проведення огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 слідчим виявлено та вилучено було майно перелічене в протоколі огляді місця події від 10 березня 2017 року (а.п. 53 - 62).

22 серпня 2016 року Сумським ВП ГУНП в Сумській області розпочато кримінальне провадження № 0003617, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Обсяг і характер вилученого майна у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в своїй сукупності, з урахуванням юридичної кваліфікації кримінального правопорушення за яким здійснюється досудове розслідування відносно невстановленої особи, дає достатні підстави вважати, що вказане майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні. При цьому, колегією суддів приймається до уваги, ОСОБА_17 проживав за однією адресою з ОСОБА_7 .

Таким чином, враховуючи, що на даній стадії слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не уповноважені надавати остаточну оцінку матеріалам кримінального провадження щодо майна, яке може бути доказом у кримінальному провадженні, колегія суддів (на даному) етапі вважає достатніми наявні правові підстави для арешту предметів, а використання їх як доказу у кримінальному провадженні цілком можливим, оскільки, майно на яке накладено арешт на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 березня 2017 року, виходячи з їх виду та кількості, можуть бути знаряддям вчинення злочину та зберігати на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому доводи про безпідставність накладення арешту не заслуговують на увагу.

Колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що під час огляду квартири відбулось тимчасове вилучення майна. За таких обставин, доводи захисника про необхідність застосування положень ч.2 ст. 172 КПК України є безпідставними, оскільки зазначені норми застосовуються лише при розгляді клопотань щодо майна, яке не було тимчасово вилучене.

Поряд з цим, порушення ч. 1 ст. 171 КПК України допущені слідчим суддею щодо неналежного повідомлення власників майна про розгляд клопотання, на думку колегії не є такими, що вплинуло на правильність судового рішення.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В той же час, в суд апеляційної інстанції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 будучи належним чином повідомленими не з`явились, а адвокат ОСОБА_6 маючи можливість реалізації їх прав при вирішення зазначеного питання в цілому не спростував правильність висновків слідчого судді, у зв`язку з чим на думку колегії відсутні обгрунтовані підстави для скасування ухвали слідчого судді з цих підстав, оскільки на думку колегії зазначене порушення ч. 1 ст. 171 КПК України в цілому не перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

На думку колегії доводи про безпідставне накладення арешту на сім картки вважати обґрунтованими не можна, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що веб сторінки створювалися за допомогою телефонних номерів, які використовувалися для авторизації та активації оголошень, що випливає з пояснень і самої ОСОБА_7 (а.п. 75 - 79), тому є всі підстави вважати, що вказані предмети можуть мати пряме відношення до кримінального провадження.

Що стосується доводів про різні IP адреси, то слід зазначити наступне, згідно довідки з сайту olx.ua (а.п. 17 - 19) та листа ТОВ «ВОЛЯ - КАБЕЛЬ» (а.п. 41) провайдером виділено було IP - адресу НОМЕР_12 , яка є зовнішньою і виділена для певного абонента, однак IP адреса роутера НОМЕР_13 є внутрішньою адресою і налаштовується самим користувачем індивідуально, при цьому ідентифікаційною є зовнішня IP адреса ( НОМЕР_12 ), яка дозволяє визначити будівлю з якої відбувався вхід до мережі Інтернет, а внутрішня IP адреса (192.168.0.1) лише служить для ідентифікації пристрою через який за окремою адресою здійснювалося використання послуг Інтернету, тому їх номери можуть не співпадати, у зв`язку з чим на думку колегії доводи представника в цій частині також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Доводи представника про безпідставність накладення арешту на грошові кошти, також вважати обґрунтованим не можна, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілі дійсно перераховували грошові кошти за товари, які вони в послідуючому не отримали, це не заперечується і ОСОБА_7 , яка разом з ОСОБА_18 проживала за одною адресою і обсяг, характер, специфіка вилученого майна у обох осіб, може свідчити проте, що воно могло використовуватися для вчинення протиправних дій, а отже може містити на собі сліди злочину і використовуватися як доказ.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що у ОСОБА_8 майно вилучалося під час особистого обшуку на який дозвіл не надавався не заслуговують на увагу, оскільки з протоколу огляду місця події від 10 березня 2017 року вбачається, що ОСОБА_8 самостійно видав працівникам поліції предмети, які перебували в кешенях його одягу (а.п. 55 - 58). Крім того, огляд місця події був узаконений в послідуючому слідчим, що як вбачається зі змісту апеляційної скарги не заперечується і самим представником.

При цьому, колегією суддів приймається до уваги, що на теперішній час проводиться досудове розслідування і слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості.

Крім того, у випадку встановлення інших обставин власники майна не позбавлені можливості звернутися з клопотанням про скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України до суду який розглядав клопотання.

З урахуванням зазначеного колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 з підстав зазначених в його апеляційній скарзі.

Керуючись ч.2 ст. 376 ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 березня 2017 року про часткове задоволення клопотання слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 від 11 березня 2017 року про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0003617 від 22 серпня 2016 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно суддя

Апеляційного суду

Сумської області ОСОБА_2