Справа № 333/7305/15-к
Провадження №1-кп/333/60/16

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження №0001132, №0001023, №0000829 відносно:

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м. Запоріжжя, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, вдівця, маючій на утриманні малолітню дитину 2006 року народження, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 16.04.2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст. 185, 75 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 12.08.2015 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 185 ч.2, 70 ч.4, 75 КК України до трьох років позбавлення волі з випробуванням на 1 рік; 29.09.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років 7 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч.2, 3 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_15 , будучи раніше засудженим за вчинення злочинів проти власності, повторно скоїв корисливі злочини проти власності за наступних обставин.

02.03.2015 року в денний час доби, ОСОБА_15 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи в маршрутному таксі №77 під час руху між зупинками громадського транспорту «Бульвар Шевченко» та «12 квітня» по проспекту Леніна з сумки ОСОБА_16 таємно викрав належний їй мобільний телефон iPhone 5S, чим спричинив ОСОБА_16 матеріальну шкоду на суму 4590,61 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_15 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.

05.08.2015 року в денний час ОСОБА_15 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи на території пляжу «Жданівський» в м. Запоріжжя з рюкзаку неповнолітнього ОСОБА_17 таємно викрав мобільний телефон Lenovo A316і, що належить ОСОБА_14 , чим спричинив останній матеріальної шкоди на суму 1035,71 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_15 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

16.08.2015 р., в вечірній час ОСОБА_15 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи біля Міської клінічної лікарні №6 в м. Запоріжжя, шляхом обману, під приводом здійснення дзвінка, заволодів мобільним телефоном Samsung GT-9500, що належить ОСОБА_18 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 4057,60 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_15 в судовому засідання не визнав себе винуватим, на підставі ст. 63 Конституції України відмовився давати показання.

Винність обвинуваченого в об`ємі, вказаному у вироку підтверджується наступними доказами.
Потерпіла ОСОБА_14 допитана в суді повідомила, що в серпні 2015 року додому прийшов син ОСОБА_19 з пляжу та повідомив, що на пляжі «Жданівський» вкрали в нього телефон Леново. Цей телефон вона купила та дала сину в користування. На досудовому розслідуванні їй телефон повернули.
Свідок ОСОБА_19 повідомив, що в серпні 2015 року він був на пляжі «Жданівський, пішов купатись, телефон Леново залишив на пляжі. Вийшов з води та побачив, що телефон зник. Цей телефон купила мати та дала йому користуватись.
Також у свідка ОСОБА_20 03.10.2015 року тимчасово був вилучений мобільний телефон Леново А3161 IMEI № НОМЕР_1 , що підтверджується протоколом тимчасового вилучення майна від 03.10.2015 р. (т. 4 а.с.59).
28.10.2015 року свідок ОСОБА_20 , під час пред`явлення особи для впізнання, впізнав ОСОБА_15 , як особу, який на початку березня продав йому мобільний телефон «iPhone 5S», Lenovo що підтверджується відповідними протоколами та фототаблицею до них (т.4 а.с.41-45, 60-64)
Мобільний телефон «Lenovo А316І» був оглянутий 30.10.2015 року, виявлені подряпини, під батареєю, на корпусі вказаного телефону мається фірмова наклейка, на якій позначено IMEI № НОМЕР_2 , що підтверджується відповідним протоколом огляду предмету (т. 4 а.с.70-72).
Згідно висновку експерта №2318 від 29.10.2015 року ринкова вартість мобільного телефону «Lenovo А316І» станом на 05.08.2015 р. може складати 1035 грн. 71 коп. (т. 4 а.с. 68-69).
Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2015 року потерпілий ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_15 , як особу, якому 16.08.2015 року він передав свій мобільний телефон біля ЗГТ №6, що підтверджується відповідними протоколом (т.4 а.с.75-76).
05.09.2016 року у ОСОБА_21 був тимчасово вилучений мобільний телефон «Samsung GT-I 9500» в корпусі чорного кольору, в гумовому чохлі чорного кольору IMEI № НОМЕР_3 (т. 4 а.с.78).

Вказаний телефон був оглянутий згідно протокол огляду мобільного телефону «Samsung Galaxy S4» від 10.10.2015 року, вбачається, що під батареєю, на корпусі вказаного телефону мається фірмова наклейка, на якій позначено IMEI № НОМЕР_3 (т. 4 а.с.90-92).

Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.08.2015 року свідок ОСОБА_22 впізнав ОСОБА_15 , як особу, який продав йому мобільний телефон «Samsung GT-I 9500», що підтверджується відповідними протоколом (т. 4 а.с.79-80).
Згідно протоколу тимчасового вилучення майна від 01.10.2015 року у ОСОБА_20 тимчасово було вилучений мобільний телефон «Айфон 5S» білого кольору, IMEI № НОМЕР_4 (т.4 а.с. 40).
Вказаний мобільний телефон «iPhone 5S» був оглянутий 16.10.2015 року, виявлені пошкодження у правому верхньому куті передньої частини корпусу у вигляді сколу частини корпусу. При ввімкненні вказаного телефону встановлено, що він має IMEI № НОМЕР_4 , що підтверджується відповідним протоколом огляду предмету (т. 4 а.с.54-56).
Згідно висновку експерта №2312 від 15.10.2015 року ринкова вартість мобільного телефону «iPhone 5S» станом на 02.03.2015 р. може складати 4590 грн. 61 коп. (т. 4 а.с.48-53).
Органом досудового розслідування ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні наступних злочинів.

По кримінальному провадженню № 0000829: за ч. 2 ст. 185 КК України за такими епізодами:
26.02.2015 р. ОСОБА_15 , знаходячись в салоні маршрутного таксі №32 під час руху від зупинки громадського транспорту «Іванова», по проспекту Моторобудівників в м. Запоріжжя до зупинки громадського транспорту «Чарівна» в м. Запоріжжя, яка розташована по вул.. 8-го березня в м. Запоріжжя таємно викрав у потерпілого ОСОБА_23 мобільний телефон «Fly DS 160» в корпусі чорно-сірого кольору, вартістю 270 грн. Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

04.06.2015 року ОСОБА_15 в період часу з 08:00 по 10:00 год., знаходячись в приміщенні Міської клінічної лікарні №8, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Харчова, 2, з жіночої сумки ОСОБА_24 таємно викрав гаманець із належними їй грошовими коштами в сумі 450 грн. та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

02.07.2015 року об 11-30 год. ОСОБА_15 , знаходячись в комунальній установі «Міська клінічна лікарня №2», за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Брюллова, 8 «А» діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, таємно викрав у потерпілого ОСОБА_25 , належний йому мобільний телефон «Nokia 107», вартістю 452 грн. 58 коп., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

09.02.2015 р. в період часу з 07:10 до 07:20 год., ОСОБА_15 , діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись в салоні маршрутного таксі, під час руху від зупинки громадського транспорту «Кутузова», по вул.. Чарівна в м. Запоріжжя до зупинки громадського транспорту «Житломасив», по проспекту Моторобудівників в м. Запоріжжя таємно викрав у потерпілої ОСОБА_26 з поліетиленового пакету гаманець з грошовими коштами в сумі 3000 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

23.07.2015 року о 19-00 год. ОСОБА_15 , в денний час доби, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись в салоні трамвая, що рухався в сторону зупинки громадського транспорту «Вокзал Запоріжжя 1» таємно викрав у потерпілого ОСОБА_27 чоловічу сумку чорного кольору, вартістю 300 грн., в якій знаходився мобільний телефон «НТС» серійний номер НОМЕР_5 , вартістю 2143 грн. Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

02.08.2015 р. приблизно о 19-30 год. ОСОБА_15 діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, з кафе біля будинку АДРЕСА_2 таємно викрав у потерпілої ОСОБА_28 мобільний телефон Lenovo S90-u після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

По кримінальному провадженню №001132 за ч.2 ст. 185 КК України по таким епізодам:
ОСОБА_15 , в березні 2015 року, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись в кабінеті Комунарської районної адміністрації за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Малиновського, викрав мобільний телефон «Нокія Х1», вартістю 500 грн., який належить ОСОБА_13 та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

12.03.2015 року ОСОБА_15 діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, з салону автомобіля «Даді», який знаходився біля магазину «АТБ», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Автозаводська, викрав чоловічу барсетку чорного кольору, вартістю 250 грн., що належить ОСОБА_29 та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

26.06.2015 року о 17-00 год. ОСОБА_15 діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні кафе «У Федора» за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Гаврилова, таємно викрав мобільний телефон «Sony ericson» вартістю 1500 грн., у потерпілої ОСОБА_30 , після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

03.07.2015 року ОСОБА_15 , в денний час доби, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні Запорізької обласної клінічної лікарні за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Оріхівське шосе, 10 таємно викрав у потерпілого ОСОБА_31 майно: плиткоріз, вартістю 4000 грн.; міксер металу, вартістю 1800 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

23.07.2015 р. в період часу з 17:00 до 17:30 год. ОСОБА_15 діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись в салоні маршрутного таксі №79 під час руху за маршрутом від зупинки громадського транспорту «Іванова», яка розташована по вул.. Іванова в м. Запоріжжя до зупинки громадського транспорту «Заводська», яка розташована по вул.. Чарівна в м. Запоріжжя, таємно викрав у потерпілої ОСОБА_32 мобільний телефон «Lenovo S930»в корпусі золотистого кольору imei НОМЕР_6 imei НОМЕР_7 після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

27.07.2015 року в денний час доби ОСОБА_15 , діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, з салону автомобіля «Славута», що знаходився біля будинку 100-а по вул.. Космічній таємно викрав мобільний телефон «Bravis», вартістю 1999 грн., що належить ОСОБА_33 . Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

По кримінальному провадженню №001132 за ч.3 ст. 185 КК України
31.08.2015 р. о 16-00 год. ОСОБА_15 діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, проникнувши до нежитлового приміщення будинку АДРЕСА_3 , через незачинені двері, зі столу в кімнаті таємно викрав належний ОСОБА_34 мобільний телефон «Самсунг» вартістю 700 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Надаючи оцінку зібраним та дослідженим в суді доказам, суд вважає, що участь обвинуваченого ОСОБА_15 у вчиненні цих епізодів крадіжок не доведена.

Сторона обвинувачення посилається на докази, безпосередньо досліджені під час судового розгляду: показання потерпілих, свідків, письмові матеріали.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення потерпілої ОСОБА_13 , свідків сторони обвинувачення, а також, дослідивши матеріали кримінального провадження, заявлені та надані прокурором в підтвердження провини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих останньому кримінальних правопорушеннях, по вищезазначених епізодах, надавши оцінку доказам за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, а також, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступних висновків.
Відповідно до положень пункту 2 статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора, та, в установлених КПК України випадках - на потерпілого (ч.1 ст. 92 КПК України).
При цьому, згідно з вимогами статті 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Потерпіла ОСОБА_13 допитана в суді пояснила, що в січні-березні 2015 року вона працювала в районній адміністрації Комунарського району в кабінеті 209 залишила свій телефон Нокіа. Вийшла з кабінету на три хвилини, повернулась та з`ясувала, що телефон зник. Через декілька днів звернулась до міліції. ОСОБА_15 ніколи раніше не бачила.
Тобто, показання потерпілої ОСОБА_13 не вказують на безпосереднє викрадення мобільного телефону ОСОБА_15 , будь-яких інших доказів на підтвердження провини ОСОБА_15 у викраденні цього мобільного телефону суду не надано. Також стороною обвинувачення не надані докази на підтвердження вартості мобільного телефону.
Також, судом досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_15 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях:
-висновок експерта №2225 від 02.10.2015 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «Nokia 107» в корпусі чорно-сірого кольору станом на 02.07.2015 р. може складати 452 грн. 58 коп.;
-висновок експерта №2223 від 02.10.2015 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «Lenovo S90» в корпусі білого кольору станом на 02.08.2015 р. може складати 6789 грн. 03 коп.;
-протокол від 04.06.2015 року огляду місця події: кабінету №4 жіночої консультації ГКБ №8 в м. Запоріжжя (т.4 а.с.20);
-протокол від 02.07.2015 року огляду місця події: палата №1, яка розміщується на 2 поверсі хірургічного відділення №1 поліклініки №2 по вул.. Брюллова в м. Запоріжжя (т.4 а.с. 24,25).
-висновок експерта №2112 від 08.10.2015 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy S4 GT-I 9500» станом на 18.08.2015 р. може складати 4057 грн. 60 коп. (т. 4 а.с. 85-89).
- протокол від 30.07.2015 року огляду місця події: кімната (побутове приміщення), яке розташоване на другому поверсі будинку АДРЕСА_3 . Встановлено, що вхідні двері відчинені, без видимих пошкоджень (т.2 а.с. 179-180);
-протокол огляду місця події від 02.07.2015 року палати №1 хірургічного відділення поліклініки №2 по вул.. Брюлова в м. Запоріжжя (а.с.24 т.4)
-фіскальний чек магазину «Алло» від 10.07.2013 року, відповідно до якого вартість мобільного телефону НТС Т328w складає 2143 грн. (т.2 а.с.182).
-висновок експерта №2228 від 12.10.2015 р., відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «FLY DC360» в корпусі чорно-сірого кольору станом на 26.02.2015 р. може складати 270 грн. (т.2 а.с.241-242)
Разом з тим вище вказані докази, ні кожен зокрема, ні в сукупності, не підтверджують факт викрадення майна у потерпілих саме ОСОБА_15 .
Як визначив Європейський суд з прав людини (справа Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04), суд при оцінюванні доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумними сумнівом» і «така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
У відповідності до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів с показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Правилами ст. 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Виходячи з вище вказаного, зазначені докази, надані стороною обвинувачення, суд визнає неналежними.
Прокурором в якості доказу надані протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками: від 16.05.2016 року свідку ОСОБА_35 , згідно якого свідок впізнав особу, який запропонував йому в лютому 2015 року придбати мобільний телефон «Fly DS160» в корпусі чорного кольору(а.с.16-17 т.4); від 17.09.2015 року потерпілій ОСОБА_23 яка за фотознімками впізнав особу, яку бачила на зупинці громадського транспорту «Іванова» по вул.. 8-го березня в м. Запоріжжя (т. 4 а.с. 18); від 31.08.2015 року потерпілій ОСОБА_24 , яка вказала на фотознімок особи та пояснила, що ця особа схожа на хлопця, який перебував в коридорі лікарні (а.с.22-23 т.4); від 11.09.2015 року свідку ОСОБА_36 , який за фотознімками впізнав особу, який заходив до палати лікарні №2 по вул.. Брюллова в м. Запоріжжя та представився родичем ОСОБА_37 , а після того як він вийшов з`ясувалося, що зник мобільний телефон ОСОБА_37 (а.с.26-27 т.4).
Проте, суд не приймає в якості належного доказу ці протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, оскільки ці протоколи не містять даних про осіб, зображених на знімках, в тому числі, що під цими номерами зображений ОСОБА_15 . Крім того, про допит свідка ОСОБА_38 не зазначено в реєстрі матеріалів долучених до обвинувального акту та він не викликався в судове засідання.

Також суд не приймає в якості доказу протоколи пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 12.09.2015 р., 24.09.2015 р., 24.09.2015 року з потерпілої ОСОБА_28 та ОСОБА_39 виходячи з такого. Згідно вказаних протоколів, 12.09.2015 року потерпіла ОСОБА_26 під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками впізнала ОСОБА_15 , як особу, яку бачила в салоні маршрутного таксі , в якому вона їхала від зупинки транспорту «Кутузова» до зупинки транспорту «Іванова» в м. Запоріжжя (в цьому протоколі вказано, що потерпіла впізнала особу під номером 14) (т. 4 а.с.30-31). 24.09.2015 року потерпіла ОСОБА_40 під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками впізнала ОСОБА_41 , як хлопця, який знаходився в салоні маршрутного таксі, в якому вона їхала від зупинки громадського транспорту «Уральські казарми» до зупинки громадського транспорту «Амстор» в м. Запоріжжя. Цей хлопець вийшов на зупинці громадського транспорту «Заводська» (т. 4 а.с.32-32). 24.09.2015 року потерпіла ОСОБА_28 під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками впізнала ОСОБА_41 , як хлопця, який знаходився в кафе по вул.. Воєнбуд в м. Запоріжжя. (т. 4 а.с.36-37). Суд враховує, що впізнання ОСОБА_15 проводилось за фотознімками, що знижує можливість об`єктивно впізнати людину серед пред`явлених, оскільки фотознімки не в повному обсязі відображають риси обличчя та особливості зовнішності. В судове засідання ці потерпілі не з`явились, суду не підтвердили, що ОСОБА_15 є саме тією особою, яку вони впізнали. Також, суд враховує, що вказані потерпілі впізнали ОСОБА_15 лише як особу, яку бачили на можливому місті викрадення їхнього майна. Самостійно, ці протоколи не доводять провину ОСОБА_15 у викраденні їх мобільних телефонів, суд вважає їх недостатніми, а з інших доказів, з яким б вони узгоджувались, під час досудового розслідування не зібрано та суду не надано.

Протокол огляду предмету від 04.09.2015 року відповідно до якого була оглянута барсетка чоловіча чорного кольору (т.2 а.с.172) суд вважає неналежним доказом, оскільки не надано доказів того, де була вилучена ця барсетка, не встановлена її належність потерпілому.
В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_35 , який пояснив, що він на ринку «Анголенко» в м. Запоріжжя купував у ОСОБА_15 мобільні телефони Леново, Нокиа, Самсунг. Ці телефони він перепродав.

11.09.2015 року свідок ОСОБА_35 під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками впізнав ОСОБА_41 , як хлопця, який в липні 2015 року запропонував придбати в нього мобільний телефон «Lenovo S90» в корпусі білого кольору (т. 4 а.с.34-35).

09.09.2015 року під час пред`явлення особи для впізнання свідок ОСОБА_35 впізнав ОСОБА_15 як особу, яка йому в липні 2015 року на ринку «Анголенко» продала йому електроінструмент та мобільний телефон «Нокія-Х1» в корпусі чорного кольору та мобільний телефон «Самсунг» в корпусі чорного кольору (т.2 а.с. 198-202).

24.09.2015 року свідок ОСОБА_35 під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками впізнав ОСОБА_41 , як хлопця, який в липні 2015 року запропонував придбати в нього мобільний телефон «Lenovo S930» в корпусі золотистого кольору (т. 4 а.с.34-35).

Свідок ОСОБА_42 в суді повідомив, що він на ринку «Анголенко» в червні-липні 2015 року купував у ОСОБА_41 мобільні телефони Бравис та ХТС, які пізніше перепродав. Шустов повідомляв, що це його телефони.

Під час пред`явлення особи для впізнання 04.09.2015 року свідок ОСОБА_42 впізнав ОСОБА_15 як особу, яка йому на ринку «Анголенко» в м. Запоріжжя продала мобільний телефон «НТС» чорного кольору (т.2 а.с. 184-187).

Проте, суд не вважає показання свідків ОСОБА_43 та ОСОБА_44 та протоколи пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 11.09.2015 р. та 04.09.2015 року, в яких зафіксовано, як ці свідки впізнали ОСОБА_15 , як особу який продав їм мобільні телефони певних марок належними доказами провини ОСОБА_45 у викраденні мобільних телефонів у потерпілих ОСОБА_46 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_47 , оскільки показання цих свідків є неконкретними, свідки не змогли зазначити коли ОСОБА_15 продавав їм мобільні телефони, не вказали на індивідуалізуючи ознаки цих телефонів, які б допомогли ідентифікувати їх та давали б підстави вважати, що саме ці телефони були викрадені у потерпілих. Під час досудового розслідування ці телефони не були вилучені, не встановлено їх подальше місцезнаходження. Тобто, у суду не має підстав вважати, що мобільні телефони, які продавав ОСОБА_48 свідкам ОСОБА_49 та ОСОБА_50 були викрадені саме у цих потерпілих.

Такі показання свідків ОСОБА_43 та ОСОБА_44 та протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками самостійно, без узгодження з іншими доказами по справі не можуть бути прийняті судом в якості беззаперечного доказу винуватості ОСОБА_15 у викраденні майна потерпілих ОСОБА_46 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_51 . Але, інших доказів суду не надано.

Як вбачається з протоколу слідчого експерименту від 04.09.2015 року ОСОБА_15 розказав та продемонстрував як, де, коли він вчинив у салоні трамвая викрадення чоловічої сумки чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон «НТС» чорного кольору; в кафе «У Федора» по вул.. Гаврилова в м. Запоріжжя викрав зі столу мобільний телефон; в липні 2015 року біля зупинки громадського транспорту «кінотеатр «Космос» з салону автомобіля викрав мобільний телефон, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає; в березні 2015 року біля магазину «АТБ» по вул. Автозаводська в м. Запоріжжя з салону автомобіля через незачинені двері викрав барсетку; наприкінці липня 2015 року з приміщення «Концерну міські теплові мережі» по вул.. Чубанова, 3Д в м. Запоріжжя викрав мобільний телефон «Самсунг» в корпусі чорного кольору; в березні 2015 року з приміщення адміністрації, в кабінеті на столі викрав мобільний телефон «Нокія»; в липні 2015 року з приміщення, розташованого на території Запорізької обласної клінічної лікарні по вул.. Оріхівське шосе м. Запоріжжя викрав робочий інструмент (т.2 а.с. 188-195). Але ці відомості викладені слідчим в протоколі та долучені фотографії, на яких зображений ОСОБА_52 в різній обстановці. Суд не приймає цей протокол слідчого експерименту в якості доказу винуватості ОСОБА_15 по епізодам кримінального провадження №0001132, оскільки викладена в ньому інформація не відповідає меті проведення слідчого експерименту, викладена в ст. 240 КПК України. а саме, слідчий експеримент повинний проводитись з метою перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. А вказаний протокол слідчого експерименту містить лише відомості викладені слідчим, начебто зі слів ОСОБА_15 та фототаблиці, на яких зображення не відображає обставини вчинення крадіжок, а лише зображений обвинувачений на фоні певних місць.

Стаття 23 КПК України зобов`язує суд досліджувати докази безпосередньо. показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах, документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_15 в судовому засіданні показань не надав, тому відомості викладені в протоколі слідчого експерименту за його участю від 04.09.2015 року не можуть враховуватись судом як показання обвинуваченого та не мають доказового значення.

В судовому засіданні задоволено клопотання прокурорів про допит свідків зазначених в обвинувальному акті: ОСОБА_53 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 та надано сприяння і достатній час для забезпечення їхнього допиту, оскільки ч.3 ст. 23 КПК України обов`язок забезпечення присутності під час судового розгляду свідків обвинувачення покладено саме на сторону обвинувачення. Разом з тим, всупереч зазначеним вимогам закону, прокурором не було забезпечено явку цих свідків в судове засідання протягом розумного строку для їх допиту.
Судом багаторазово відкладався розгляд справи для виклику потерпілих, з метою забезпечення їх прав, проте, потерпілі ОСОБА_29 , ОСОБА_54 , ОСОБА_46 , ОСОБА_55 , ОСОБА_27 , ОСОБА_31 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_56 , ОСОБА_28 жодного разу в судові засідання не з`явились, хоча для належного їх повідомлення судом направлялись повістки поштою на адреси, вказані в обвинувальних актах, направлялись СМС-повідомлення на номери телефонів, вказаних в обвинувальних актах, з`ясовувалась адреса реєстрації потерпілих в секторі адресно-довідкової служби.
Інші докази, якими б поза розумним сумнівом підтверджувалась вина ОСОБА_15 у вчиненні крадіжок по вищевказаним епізодам, суду не надані.
Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Разом з тим, стороною обвинувачення не було конкретизовано обвинувачення, викладене по кримінальному провадженню №№0001132. Так, по епізоду викрадення мобільного телефону «Нокія Х1» у потерпілої ОСОБА_13 не вказана дата та час вчинення крадіжки, повна адреса Комунарської районної адміністрації, номер кабінету, з якого вчинена крадіжка; по епізоду викрадення барсетки з салону автомобіля у потерпілого ОСОБА_29 не зазначений номер будинку біля якого вчинена крадіжка, не вказаний державний номерний знак автомобіля, індивідуалізуючи ознаки барсетки, як то матеріал; по епізоду викрадення мобільного телефону «Sony ericson» у потерпілої ОСОБА_30 - не вказана повна адреса місця вчинення крадіжка, модель мобільного телефону; по епізоду крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_31 не зазначені марки та моделі інструментів, конкретне місце вчинення злочину; по епізоду викрадення мобільного телефону Bravis у потерпілого ОСОБА_57 не вказаний державний номерний знак автомобіля, з якого була вчинена крадіжка, індивідуалізуючи ознаки мобільного телефону, такі як колір та модель; по епізоду викрадення мобільного телефону Самсунг у потерпілого ОСОБА_47 не вказане конкретне місце вчинення злочину, індивідуалізуючи ознаки мобільного телефону, такі як колір та модель, невірно вказана дата вчинення крадіжки.

Крім того, сторона обвинувачення не надала доказів на підтвердження вартості цього майна. Надані чеки: товарний чек ПП ОСОБА_58 , відповідно до якого вартість мобільного телефону «Samsung» складає 700 грн. (т.2 а.с. 181) суд не приймає, оскільки не зазначено, яка модель мобільного телефону марки «Samsung» коштує саме 700 грн.; фіскальний чек від 21.05.2015 року, згідно якого вартість мобільного телефону Bravis складає 199 грн. (т.2 а.с. 177) суд не приймає, оскільки в обвинувальному акті вартість телефону вказана 1999 грн., також не зазначена модель цього телефону.
За правилами статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій пред`явлено обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.
При розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з частиною 3 статті 373 КПК обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши надані стороною обвинувачення докази, давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведена вина ОСОБА_15 у викраденні майна потерпілих ОСОБА_23 , ОСОБА_13 , ОСОБА_29 , ОСОБА_24 , ОСОБА_30 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_27 , ОСОБА_57 , ОСОБА_28 , ОСОБА_47 , тому необхідно виключити з обвинувачення ці епізоди. Крім того, обвинувачений ОСОБА_15 підлягає виправданню за ч.3 ст. 185 КК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_15 кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, відсутність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Суд враховує, що скоєні обвинуваченим кримінальні правопорушення є злочинами середньої тяжкості. ОСОБА_15 раніше неодноразово судимий, не знаходиться на обліку у лікаря психіатра, перебуває на обліку у лікаря нарколога, не працює, має малолітню дитину ОСОБА_59 , 2006 року народження, характеризується за місцем проживання позитивно.

Обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин суд не вбачає. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.

При призначенні покарання за даним вироком слід застосувати ч.4 ст. 70 КК України та врахувати призначене ОСОБА_15 29.09.2015 року вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч.3 ст. 185 КК України покарання у вигляді трьох років 7 місяців позбавлення волі.

У кримінальному провадженні не заявлений цивільний позов.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 ч.9 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_15 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_15 покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

ОСОБА_15 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та виправдати у зв`язку за недоведеністю вчинення ОСОБА_15 кримінального правопорушення.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_15 покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_15 остаточне покарання відповідно до ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2015 року у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_15 у вигляді тримання під вартою в слідчому ізоляторі № 10 м. Запоріжжя до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_15 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 20 серпня 2015 року по 30 березня 2017 року у співвідношенні 1 день утримання в слідчому ізоляторі за 2 днів покарання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Головуюча: ОСОБА_1