У Х В А Л А

23.06.2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участі слідчого ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ужгород клопотання заступника начальника слідчого відділу СУ прокуратури Закарпатської області старшого радника юстиції ОСОБА_2 про накладення арешту на майно,-
В С Т А Н О В И В :
Заступник начальника слідчого відділу СУ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_2 звернувся до суду з даним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.

Слідчим відділом СУ прокуратури Закарпатської області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.368 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000216 від 19.06.2017 за фактом вимагання неправомірної вигоди лікарем Хустської поліклініки ОСОБА_3 від громадянина ОСОБА_4 за сприяння йому у оформленні групи інвалідності.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР послужила заява громадянина ОСОБА_4 до УСБ України у Закарпатській області в якій він вказує на факти вимагання у нього неправомірної вигоди у сумі 400 доларів США лікарем Хустської поліклініки, та, одночасно членом Хустської МСЕК, ОСОБА_3 за сприяння у видачі йому довідки про надання йому груп и інвалідності у зв`язку із наявністю у нього захворювання слуху.

20.06.2017 отримано дозвіл апеляційного суду Закарпатської області на проведення стосовно ОСОБА_3 негласних слідчих розшукових дій, у тому числі аудіо, -відеоконтролю особи, спостереження за особою.

В ході проведення НСРД стосовно ОСОБА_3 20.06.2017 близько 17.00 години було зафіксовано зустріч між громадянином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 за місцем її проживання, в ході якої остання отримала від ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 400 доларів США у якості неправомірної вигоди.

Відразу після проведення НСРД, на підставі ч.3 ст.233 КПК України - відповідно до якої, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, у будинку АДРЕСА_1 , було проведено обшук, у ході якого ОСОБА_3 добровільно видала слідчому грошові кошти сумі 400 доларів США, які вона отримала у якості неправомірної вигоди.

Зокрема нею було видано купюри номінальною вартістю 50 доларів США:

-JD 14266798 A

-JA 03538047 A

-MA 23131929 A

-ML 11463410 A

-JB 36094921 A

-AE 73720671 A

-MB 70018811 A

Купюри номінальною вартістю 20 доларів США:

-MK 16936633 B

-ML 64742351 G

Купюра номінальною вартістю 20 доларів США:

- GF 70585123 A.

Вказані вище матеріальні об`єкти, відповідно до ст. 167 та ч.1 ст. 168 КПК України, є тимчасово вилученим майном у встановленому законом порядку.

Слідчий зазначає в клопотання, що виявлені та вилучені грошові кошти є речовими доказами у кримінальному провадженні, позаяк є об`єктом кримінально протиправних дій (предметом вчиненого злочину), зокрема предметом неправомірної вигоди, містять у собі відомості (нашарування спеціальної хімічної речовини, серійні номери тощо), що можуть бути використані як докази факту та обставин злочину.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю збереження його як речового доказу з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Власник майна та його представник в судове засідання не з`явилися, хоч були належним чином повідомлені про розгляд вказаного клопотання.
Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
В судовому засіданні на підставі доданих до матеріалів клопотання письмових доказів встановлено, що слідчим відділом СУ прокуратури Закарпатської області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.368 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000216 від 19.06.2017 за фактом вимагання неправомірної вигоди лікарем Хустської поліклініки ОСОБА_3 від громадянина ОСОБА_4 за сприяння йому у оформленні групи інвалідності.

Сторона кримінального провадження ставить питання про накладення арешту на вилучені під час обшуку після проведення НСРД 20.06.2017 у будинку АДРЕСА_1 грошові кошти, які ОСОБА_3 добровільно видала слідчому та які вона отримала у якості неправомірної вигоди.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру
щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.

За таких обставин, огляду на те, що вказані слідчим грошові кошти, вилучені під час обшуку громадянки ОСОБА_3 є предметом вчинення кримінального правопорушення, такі зберегли на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст., 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку домоволодіння громадянки ОСОБА_3 від 20.06.2017, а саме грошові кошти, які слугували предметом неправомірної вигоди та які ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_4 :

- купюри номінальною вартістю 50 доларів США:

JD 14266798 A

JA 03538047 A

MA 23131929 A

ML 11463410 A

JB 36094921 A

AE 73720671 A

MB 70018811 A

Купюри номінальною вартістю 20 доларів США:

MK 16936633 B

ML 64742351 G

Купюра номінальною вартістю 20 доларів США:

- GF 70585123 A.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонногосуду ОСОБА_1