У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2.,

суддів: ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

розглянувши у судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_5. в інтересах засудженого ОСОБА_1 про перегляд судових рішень,

в с т а н о в и л а:

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2009 року ОСОБА_1 засуджено за сукупністю злочинів, передбачених частиною третьою статті 153, частиною другою статті 156 Кримінального кодексу України, до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ятнадцять років.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 грудня 2016 року вирок та ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без зміни.

У поданій до Верховного Суду України (далі - Суд) заяві захисник просить переглянути постановлені щодо ОСОБА_1 судові рішення з підстави, передбаченої пунктом 2 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК 2012 року), скасувати їх, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вважає, що суд касаційної інстанції у різних провадженнях неоднаково застосував норми кримінального процесуального закону, якими встановлено обов'язковість технічного запису на вимогу учасників судового розгляду, та визначено порядок його оформлення.

На підтвердження відмінності у правозастосуванні заявник долучив до заяви копії ухвал касаційного суду від 16 жовтня 2014 року, 15 липня і 20 серпня 2015 року, згідно з якими судові рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано у зв'язку з відсутністю в матеріалах провадження технічних носіїв інформації, на яких зафіксовано перебіг судового процесу, або ж такі неможливо відтворити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви і долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Підстава, передбачена пунктом 2 статті 445 КПК 2012 року, може бути застосована для перегляду Судом судових рішень, що набрали законної сили, за наявності наступних чинників у їх сукупності:

1) судом касаційної інстанції у різних справах (провадженнях) застосована одна й та сама норма (норми) чинного КПК 2012 року;

2) при застосуванні такої норми (норм) касаційний суд припустився неоднакового (різного, відмінного) їх застосування;

3) унаслідок застосування такої норми (норм) КПК 2012 року судом касаційної інстанції ухвалено судові рішення, які є різними за своїм змістом.

Як видно з копій ухвал касаційного суду, наданих захисником для порівняння, у них зроблено висновки щодо застосування норм частини п'ятої статті 27, частини четвертої статті 107 і пункту 7 частини другої статті 412 КПК 2012 року.

Водночас, захисник у своїй заяві оспорює правильність застосування судом касаційної інстанції норм статей 87, 87-1 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК 1960 року), оскільки судові рішення стосовно ОСОБА_1, в силу пунктів 11, 15 Перехідних положень КПК 2012 року, переглядались за нормами КПК 1960 року.

Відповідно до правових висновків Суду, викладених, зокрема, в постановах у справах № 5-55кс15, 5-112кс15, 5-125кс15, 5-124кс15 тощо, правовідносини, які виникають, розвиваються і припиняються у зв'язку з реалізацією права осіб на подання заяв про перегляд Судом рішень суду касаційної інстанції, ухвалених за процедурою КПК 1960 року, мають визначатися за КПК 1960 року. Пункт 2 статті 445 КПК 2012 року до таких правовідносин застосовуватися не може.

За таких обставин порівняння указаних норм є неможливим, отже відсутня й підстава для перегляду судових рішень, передбачена пунктом 2 статті 445 КПК 2012 року.

Керуючись статтею 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити захиснику ОСОБА_4. у допуску до провадження Верховного Суду України справи щодо ОСОБА_1 за його заявою про перегляд судових рішень.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4