Ухвала
іменем україни
31 січня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів: при секретаріОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши касаційні скарги заступника прокурора Херсонської області, прокурорів, які брали участь у розгляді справи судами першої й апеляційної інстанцій, на вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 01 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 18 січня 2016 року у кримінальному провадженні № 0001268 щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Одрадівки Новотроїцього району Херсонської області та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 14 липня 2014 року Комсомольським районним судом м. Херсона за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком тривалістю 2 роки,

виправданого через недоведеність вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК.
в с т а н о в и в:

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у заздалегідь необіцяному придбанні та збуті майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, за таких обставин.

Так, у вересні 2013 року в мікрорайоні Житлоселищі в м. Херсоні ОСОБА_6 , достовірно знаючи про вчинення злочину, а саме про викрадення з квартири АДРЕСА_2 системного блоку комп`ютера, придбав за 800 грн у ОСОБА_7 майно, здобуте злочинним шляхом. У подальшому 26 березня 2014 року згаданий системний блок ОСОБА_6 заклав до ломбарду.
Крім того, у листопаді 2013 року в тому ж мікрорайоні ОСОБА_6 , достовірно знаючи про вчинення злочину, а саме про викрадення з квартири АДРЕСА_3 мобільного телефону «Айфон», придбав за 800 грн у ОСОБА_7 зазначене майно, здобуте злочинним шляхом. Після чого згаданий телефон ОСОБА_6 подарував ОСОБА_8 .
Вироком місцевого суду ОСОБА_6 виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК.
Вирішено питання про речові докази.
Апеляційним судом вирок суду першої інстанції залишено без змін.
У касаційних скаргах:

- заступник прокурора Запорізької області просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції через істотне порушення кримінального процесуального закону;

- прокурор, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, вважає за необхідне скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;
- прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_6 судові рішення і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції через істотне порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
На обґрунтування своїх вимог прокурори посилаються на невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК. Вважають, що в ухвалі не наведено мотивів, з яких визнано необґрунтованими доводи, викладені в апеляційній скарзі сторони обвинувачення, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині. На думку прокурорів, апеляційний суд залишив без належної оцінки показання свідка ОСОБА_7 , а також письмовий доказ вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 жовтня 2014 року, яким зазначеного свідка засуджено за ст. 198 КК саме за придбання та збут цих же викрадених речей.

Окрім зазначеного, прокурор, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, вважає, що цей суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про повторний допит свідка ОСОБА_7 та про дослідження вироку щодо останнього.

Прокурор, який брав участь у розгляді справи місцевим судом, стверджує, що зафіксована на технічному носії фонограма судового засідання від 30 вересня 2015 року частково не відтворюється. Вважає це безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не підтримав касаційних вимог сторони обвинувачення, вважаючи їх безпідставними, а судові рішення законними та обґрунтованими, перевіривши матеріали провадження й обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню на таких підставах.
Статтею 438 КПК передбачено, що при вирішенні питання про наявність підстав для скасування судових рішень суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 цього Кодексу.
За змістом ст. 373 КПК у разі, якщо стороною обвинувачення не доведено, що вчинено злочин, у якому обвинувачується особа, що злочин вчинено обвинуваченим або що в діянні обвинуваченого є склад злочину, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Відповідно до приписів ст. 94 КПК суд за своїм внутрішнім переконанням оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, при цьому жоден доказ не має наперед установленої сили.
Суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та свідка, проаналізувавши матеріали справи, давши належну оцінку доказам ,із точки зору їх належності, допустимості й достовірності, встановив, що висновок сторони обвинувачення про наявність у діях ОСОБА_6 ознак злочину, передбаченого ст. 198 КК, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, суд дійшов обґрунтованого висновку, що надані стороною обвинувачення докази не підтверджують того, що ОСОБА_6 достовірно знав або усвідомлював, що придбане ним у ОСОБА_7 майно здобуто злочинним шляхом.

При цьому суд першої інстанції навів обґрунтовані мотиви, з яких він відкинув докази, покладені в основу обвинувачення ОСОБА_6 , у тому числі й ті, на які посилаються прокурори у касаційних скаргах. Зокрема, суд, проаналізувавши показання свідка ОСОБА_7 , який повідомив суду про свої припущення щодо сумнівного походження згаданого майна, дійшов висновку, що його свідчення за відсутності інших достовірних доказів не можуть бути покладені в обґрунтування обвинувального вироку. Факт засудження ОСОБА_7 за ст. 198 КК суд правильно розцінив як неналежний доказ обізнаності ОСОБА_6 про незаконне походження придбаних ним речей.

Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. При цьому порушень процесуального порядку дослідження та оцінки доказів, наведених місцевим судом у вироку, апеляційний суд не встановив, а стосовно доводів прокурора, викладених в апеляції, аналогічних доводам у касаційних скаргах, навів відповідні мотиви їх необґрунтованості, з чим погоджується й колегія суддів.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Відмовивши у задоволенні клопотання прокурора про повторний допит свідка та дослідження вироку Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 жовтня 2014 року, апеляційний суд не порушив вимог ч. 3 ст. 404 КПК, оскільки зазначені докази були предметом перевірки суду першої інстанції. Отже, доводи, наведені в касаційній скарзі прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, не ґрунтуються на законі.
У результаті перевірки звукозапису, зафіксованому на наявному в матеріалах провадження технічному носії, було встановлено, що фонограма судового засідання від 30 вересня 2015 року відтворюється повністю в належній якості, а тому доводи прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, в цій частині також є неспроможними.
Істотних порушень вимог кримінального чи кримінального процесуального законів, які б давали безумовні підстави для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 433436 КПК, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд

п о с т а н о в и в:

Вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 01 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 18 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги прокурорів без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3