МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/2516/16-к
Провадження № 1-кп/480/67/17
Вирок
Іменем України
03 липня 2017 року Миколаївський районний суд Миколаївській області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ;

потерпілого ОСОБА_7 ;

представника потерпілого ОСОБА_8 ;

обвинуваченого ОСОБА_9 ;

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000857 від 16 вересня 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою неповною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23.07.2008 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 06.08.2010 року умовно-достроково за постановою суду від 29.07.2010 з невідбутим строком покарання: 11 місяців 27 днів;

- 21.07.2011 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст.185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 30.12.2014 за відбуттям строку покарання;

- 03.06.2015 Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням тривалістю 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:

Судом визнано доведеним, що 15.09.2016 у ОСОБА_9 виник злочинний намір, на викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_9 маючи достовірну інформацію про наявність у домоволодінні ОСОБА_7 батарей пічного опалення, якими було обладнане домоволодіння потерпілої, реалізуючи свій злочинний намір у ніч з 15.09.2016 на 16.09.2016, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, прийшов до домоволодіння належного ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому взявши з собою металевий лом, пристосований для демонтажу чавунних батарей опалення.

ОСОБА_9 через віконний проріз потрапив до будинку та перебуваючи у приміщені будинку, за допомогою лому, демонтував три чавунні батареї.

Після цього, ОСОБА_9 розуміючи значну вагу вказаних предметів, що могло перешкодити останньому розпорядитись викраденим майном, тобто самостійно довести вчинення кримінального правопорушення до кінця, запропонував невстановленій у ході досудового розслідування особі перенести викрадене майно з місця вчинення злочину до території домоволодіння ОСОБА_11 , при цьому не повідомивши невстановлену особу про вчинення кримінального правопорушення. На пропозицію ОСОБА_9 невстановлена особа, не розуміючи, що своїми діями сприяє вчиненню злочину, надала свою згоду та разом з останнім вони перенесли викрадене майно до домоволодіння ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Після цього, перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_11 , ОСОБА_9 разом із невстановленою особою, попросили у останньої металевий молот, за допомогою якого в подальшому шляхом розбиття, подрібнили викрадене майно та для зручності подальшого транспортування помістили його до поліетиленових мішків.

З метою реалізації викраденого майна, ОСОБА_9 попросив свого знайомого ОСОБА_12 допомогти транспортувати майно до місцевого жителя ОСОБА_13 імова ОСОБА_14 , якому в подальшому і реалізував майно.

Своїми діями ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1600 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_9 , будучи допитаним у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 , показав суду, що приблизно 14 вересня 2016 року (більш точної дати він не пам`ятає) він заліз через вікно до приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 . Вікна у рамі вже не було, воно стояло поруч та його зняв хтось до нього. Проникши до будинку, ОСОБА_9 побачив три батареї, які вирішив зняти. ОСОБА_9 пішов до ОСОБА_11 та попросив лом. Отримавши лом, ОСОБА_9 повернувся до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , зняв три батареї та підтягнув їх до вікна. Пізніше, коли стемніло, ОСОБА_9 знову заліз до будинку, а людина, яку він взяв з собою - ОСОБА_15 (прізвище він не пам`ятає) стояв під вікном та приймав батарею, яку йому давав ОСОБА_9 . ОСОБА_9 виніс спочатку одну батарею, а ще дві наступного дня. ОСОБА_15 (прізвище якого ОСОБА_9 ) не пам`ятає не знав про вчинену крадіжку, оскільки ОСОБА_9 просив його тільки забрати ці батареї. Пізніше, коли стемніло, вказані батареї ОСОБА_9 переніс до приміщення ОСОБА_11 та згодом розпорядився ними на власним розсуд. Крадіжку чавунної плити, печі опалення та чавунного котла для підігріву води ОСОБА_9 не вчиняв.

Потерпілий ОСОБА_7 , будучи допитаною у судовому засіданні, надала суду такі показання. ОСОБА_7 знає обвинуваченого ОСОБА_9 вже протягом 26 років та перебуває з ним у поганих відносинах. Так, 15.09.2016 вона приїхала до свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та побачила, що вчинено крадіжку. Раніше їй зателефонувала її сусідка та повідомила, що у домоволодінні Короткових живе ОСОБА_9 , де вони пиячать та лазять до неї в хату. Коли ОСОБА_7 приїхала до свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , вона побачила, що вікно вибито наскрізь, відсутні усі труби, а це 15 секцій в 1 батареї та 2 батареї по 8 секції, а усього 50 секцій. У кухні був розбитий бойлер та розбита система, а гардини, портьєри та фіранки були викрадені. В цілому підтверджує обставини викладені в обвинувальному акті відносно ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_11 , будучи допитаною у судовому засіданні, надала суду такі показання. З ОСОБА_9 свідок ОСОБА_11 знайома з малечку, вони жили через вулицю, а з потерпілою ОСОБА_7 теж знайома, вони сусіди. Так, ОСОБА_11 пам`ятає, що у вересні 2016, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_16 приніс у її двір батарею та там вони її і залишили. Коли ОСОБА_11 сказала їм прибрати батарею з двору, вони її розбили ломом, який самі взяли вдома у ОСОБА_11 , і пішли здавати. Вранці коли вона прокинулася вона побачила ОСОБА_16 , ОСОБА_17 разом з ОСОБА_18 , які за хатою щось розбивали молотом. Усього свідок ОСОБА_11 бачила три батареї: одну батарею ОСОБА_18 приніс ввечері з ОСОБА_16 , звідки взялося ще дві вона не знає. Свідок ОСОБА_11 звернулася до ОСОБА_19 , яка і викликала поліцію.

Свідок ОСОБА_20 , будучи допитаним у судовому засіданні, надав суду такі показання. З ОСОБА_9 свідок ОСОБА_20 є односельцями, а з потерпілою ОСОБА_7 вони раніше були сусідами. Про обставини крадіжки йому нічого невідомо. Він прокинувся вранці та побачив у погребі батарею. Потім пішов на роботу на дві доби, а коли повернувся то батареї вже не було.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеною вину обвинуваченого в інкримінованому йому діянні. Це підтверджується наданими у судовому засіданні показаннями обвинуваченого, потерпілого та свідків, а також сукупністю таких доказів: протоколом огляду предмета від 17.09.2016 та фототаблиці до нього, об`єктом огляду є полімерні мішки білого кольору, у середині яких знаходяться розбиті фрагменти (секції) від чавунних батарей пофарбовані світлою фарбою. Оглядаємі фрагменти різного розміру, переважно продовгуватої форми. За допомогою металевих напольних ваг встановлено, що загальна вага фрагментів чавунних батарей складає 112 кг; протоколом огляду місця події від 16.09.2016 з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого, оглядом місця події є територія домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Вхід на територію домоволодіння здійснюється через двостворчасті металеві ворота зеленого кольору. З центральної сторони території домоволодіння огороджена кам`яною огорожею білого кольору: висотою 1м, з крайньої сторони огорожі мається отвір, у зв`язку з відсутністю огорожі, через який здійснюється вхід на територію домоволодіння. При вході, з правої сторони від входу (воріт), розташований одноповерховий кам`яний будинок, критий шифером, вхід в який здійснюються через одностворчасті дерев`яні двері блакитного кольору, які зачиняються на механічний врізний замок, без видимих пошкоджень. При вході розташоване приміщення № 1 коридор, з лівої сторони якого вздовж стіни чавунна батарея відсутня, проте мається металеве кріплення у вигляді прутів; над вище вказаним місцем на висоті 0,5 м від підлоги, розташоване вікно розміром 2 м на 1 м. З правої сторони в стіні розташований дверний прохід з дверима, через який здійснюється вхід до приміщення № 2 (житлова кімната №2), в якій з лівої сторони на висоті 0,5 м від підлоги розташоване вікно, розміром 1 м на 1,5 м, яке складається з віконних шибок, крайня шибка з ліва, розміром 30 см на 50 см відсутня, під вікном батарея відсутня. З правої сторони в стіні, розташований дверний прохід з дверима, через які здійснюється вхід до приміщення № 3 (житлова кімната № 2), в крайній дальній стіні на висоті 0,5 м, від підлоги розташоване вікно, розміром 1 м на 1,5 м, під вікнами батарея відсутня; довідкою, виданою фізичною особою підприємцем ОСОБА_21 , відповідно до якої, вартість 1 секції чавунної батареї б/у станом на 16.09.2016 складає 50 гривень; б/у чавунної плити від печі ручним опаленням твердим паливом складає 250 гривень; б/у чавунної плити для підігріву води складає 500 гривень; зберігальною розпискою ОСОБА_7 від 28.10.2016 про отримання на зберігання: побитих чавунних батарей, вагою 112 кг, які було викрадено з будинку АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами те, що поряд з іншим майном ОСОБА_7 , ОСОБА_9 заволодів також її майном, а саме: чавунною плитою з печі опалення та чавунним котлом для підігріву води. Наявна в матеріалах кримінального провадження довідка про вартість вищевказаних речей не є доказом наявності у ОСОБА_7 вказаних речей та заволодіння ними ОСОБА_9 . Будь-яких інших доказів на підтвердження вказаних обставин стороною обвинувачення суду не представлено.

Таким чином, оцінюючи у сукупності зібрані в ході судового засідання докази, які повністю узгоджуються між собою, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_9 за місцем проживання характеризується посередньо; на обліку у лікаря психіатра не перебуває; перебуває на обліку у Обласному наркологічному диспансері з 18.06.2008 з діагнозом зловживання каннабіноїдами; раніше неодноразово судимий, у тому числі, за злочин проти власності, судимість за який не знята і не погашена; вчинив злочин у період іспитового строку; визнав вину.

Обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання відсутні.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.
На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає, що для попередження вчинення нових злочинів ОСОБА_9 , а також для виправлення обвинуваченого, йому слід обрати покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України.

Крім цього, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 01.05.2016, яка діяла на час виникнення правовдіносин), ОСОБА_9 слід зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто строк тримання ОСОБА_9 під вартою, як запобіжний захід обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду даного кримінального провадження, з 16 вересня 2016 року по 20 червня 2017 року включно (у зв`язку з набранням чинності Закону України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення).
У кримінальному провадженні заявлений цивільний позов потерпілою ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2350 гривень та моральної шкоди у розмірі 25000 гривень.

У судовому засіданні встановлено, що потерпілій ОСОБА_22 діями ОСОБА_9 завдано матеріальних збитків на загальну суму 1600 гривень. Викрадене майно (побиті чавунні батареї вагою 112 кг) ОСОБА_7 повернуто. Оскільки у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами те, що поряд з іншим майном ОСОБА_7 , ОСОБА_9 заволодів також іншим її майном, зокрема: чавунною плитою з печі опалення, вартістю 250 гривень, а також чавунного котла для підігріву води, вартістю 500 гривень, то у задоволенні цивільного позову в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_7 в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов такого.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила.

Вирішуючи питання щодо наявності спричинення потерпілому моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь цивільного позивача, суд враховує роз`яснення пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У судовому засіданні встановлено, що шкода потерпілому ОСОБА_7 завдана внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_9 .

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із вимог ст. 23, 1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та приймає до уваги те, що ОСОБА_7 понесла моральні страждання через те, що була позбавлена можливості проживати у своєму будинку, оскільки там було відсутнє опалення в осінньо-зимовий період, а також те, що ОСОБА_7 вимушена докласти зусиль для відновлення опалення в будинку, і вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 гривень такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин при яких було спричинено моральну шкоду ОСОБА_7 , і яка на думку суду, буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку потерпілий отримав внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В решті позову ОСОБА_7 слід відмовити, як недоведеному в заявленому розмірі.

Речові докази у даному кримінальному провадженні слід вважати повернутими власнику ОСОБА_7 .

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили слід залишити попередній тримання під вартою, оскільки є підстави вважати, що ОСОБА_9 може продовжити злочинну діяльність, а також з метою запобігання вчинення ОСОБА_9 інших кримінальних правопорушень.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376 КПК України суд,-
ухвалив:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 03 червня 2015 року та остаточно до відбуття визначити ОСОБА_9 покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 16 вересня 2016 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_9 залишити - тримання під вартою.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 16 вересня 2016 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази у кримінальному провадженні - чавунні батареї вагою 112 кг, вважати повернутими власнику ОСОБА_7 .
Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 3000 (три тисячи) гривень на відкошування моральної шкоди.
В решті позову відмовити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1

03.07.2017