У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.12.2016 Справа №607/13589/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002924 від 25 серпня 2016 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Товстолуг Тернопільського району, Тернопільської області, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, з вищою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2016 року близько 10.10 год. обвинувачений ОСОБА_3 , керував технічно-справним автомобілем "OPEL Combo", р.н. НОМЕР_1 , рухався заднім ходом на прилеглій території до будинку №11 вулиці Живова в м. Тернополі у напрямку вул. Шептицького.

Під час руху обвинувачений ОСОБА_3 , в порушення вимог пунктів 1.5, 1.10 (в частині визначення поняття «безпечна швидкість», «дати дорогу», «дорожня обстановка»), 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, належно не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, неправильно вибрав безпечну швидкість руху і такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями, не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, не завдавати матеріальних збитків.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 під`їхавши заднім ходом до проїзної частини дороги вул. Шептицького повністю зупинився. Перед початком руху, в порушення п.п. 10.1 та 10.9 ПДР України, ОСОБА_3 , не переконався, що це буде безпечним, розпочав рух заднім ходом, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території та повинен був не створювати небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху. У той час пішохід потерпілий ОСОБА_5 рухався біля правого краю проїзної частини по вул. Шептицького в напрямку вул. Живова. Обвинувачений ОСОБА_3 , виїжджаючи на дорогу із прилеглої території, був зобов`язаний, згідно п. 10.2 ПДР України, дати дорогу пішоходу ОСОБА_5 , який рухався по дорозі.

Унаслідок порушення вище перелічених пунктів Правил дорожнього руху, обвинувачений ОСОБА_3 , змусив пішохода повністю зупинитись та, рухаючись заднім ходом, створив йому небезпеку для руху, поставивши себе в такі умови, що не зміг забезпечити безпеку дорожнього руху, скоївши наїзд середньою частиною лівого крила, автомобіля під його керуванням, на пішохода потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , який стояв в момент первинного контакту з автомобілем "OPEL Combo", р.н. НОМЕР_1 .

У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому тіла лівої стегнової кістки у верхній третині, яке за ознакою тривалого (більше 21 доби) розладу здоров`я належить до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Дорожньо-транспортна пригода перебуває у прямому причинному зв`язку із порушенням обвинуваченим ОСОБА_3 вимог пунктів 1.5, 1.10 (в частині визначення поняття «безпечна швидкість», «дати дорогу», «дорожня обстановка»), 2.3 «б», 10.1, 10, 2, 10.9, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, і спричиненням потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Допитаний як обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав повністю за обставин, що наведені в обвинувальному акті, щиро розкаявся та в судовому засіданні пояснив, що 25 серпня 2016 року близько 10.00 год. керуючи автомобілем марки "OPEL Combo", р.н.з. НОМЕР_1 , рухався заднім ходом на прилеглій території до будинку №11 вулиці Живова в м. Тернополі у напрямку вул. Шептицького. Під`їхавши заднім ходом до проїзної частини дороги вул. Шептицького він повністю зупинився та перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, розпочав рух заднім ходом, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території не дав дорогу пішоходу ОСОБА_5 , у наслідок чого в`їхав в потерпілого ОСОБА_5 лівим крилом, від чого останній отримав тілесні ушкодження, з якими він повністю погоджується.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують та цивільним позовом, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, а також розміром цивільного позову, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час судового засідання потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим та закриття кримінального провадження, внесеного 25 серпня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002924. При цьому зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає.

Суд, заслухавши потерпілого ОСОБА_5 , який своє клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням винного з потерпілим підтримав, думку прокурора, який не заперечив проти задоволення даного клопотання, обвинуваченого ОСОБА_3 , який просив клопотання потерпілого задовольнити, вважає, що ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим та закрити кримінальне провадження, виходячи з наступних підстав.

Як слідує з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

У процесі судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, завдану кримінальним правопорушенням шкоду потерпілому ОСОБА_5 та витрати на його лікування на суму 7892, 65 грн. повністю відшкодував.

Відповідно до ст.ст. 12, 25 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , що передбачене ч.1 ст.286 КК України класифікується, як необережний злочин невеликої тяжкості.

Таким чином, суд проаналізувавши дані обставини вважає, що обвинуваченого ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України з закриттям кримінального провадженням щодо нього у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Прокурором Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління Тернопільської міської ради до обвинуваченого ОСОБА_3 заявлено цивільний позов на суму 7892, 65 грн. коштів затрачених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 . Однак, вказані витрати повністю добровільно відшкодовані обвинуваченим, тому позовну заяву, суд вважає, слід залишити без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 46 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст.285, ч.1 ст.286, ст.288, п.3 ч.1 ст.392, п.2 ч.2 ст.395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, а кримінальне провадження №0002924, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 серпня 2016 року за даним фактом закрити у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим.

Цивільний позов прокурора Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління Тернопільської міської ради до обвинуваченого ОСОБА_3 - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяОСОБА_1