Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
02 серпня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Березнівського районного суду Рівненської області від 20 липня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000444 від 19 липня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, ?
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Березнівського районного суду Рівненської області від 20 липня 2017 року клопотання слідчого Березнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено. Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів.

Строк тримання під вартою постановлено рахувати з моменту затримання підозрюваного, а саме з 18 год. 00 хв. 19 липня 2017 року.
Строк дії ухвали визначено до 18 год. 00 хв. 16 серпня 2017 року.
На підставі п.1 ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначався.
В поданих апеляційних скаргах підозрюваний ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 покликаються на необґрунтованість ухвали слідчого судді. Вказують, що обраний запобіжний захід є несправедливим внаслідок своєї суворості, не відповідає обстановці вчинення злочину, особі винного та обставинам справи. Зазначають, що прокурор та слідчий не довели неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на його особу, більш м`якого запобіжного заходу, а застосований запобіжний захід є невмотивовано суворим. Вказують, що прокурором не доведено, що перебуваючи на волі підозрюваний переховуватиметься від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджатиме кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Не взято до уваги і ті обставини, що підозрюваний проживає в іншому населеному пункті ніж потерпіла, та не зможе продовжувати злочинну діяльність, в якій його підозрюють. Вказують, що ОСОБА_7 щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяє розкриттю цієї події, співпрацює з органом досудового розслідування, надав кошти на лікування своєї дружини, надав допомогу після вчинення діяння, а сам злочин вчинено після збігу тяжких особистих, сімейних обставин, пов`язаних із втручанням батьків потерпілої в їх спільне подружнє життя. Наголошують, що вказане діяння вчинене ОСОБА_7 через особливий психічний стан (гострий психотичний розлад), обумовлений неправомірною поведінкою самої потерпілої. Має на утриманні малолітню дитину та батьків-пенсіонерів.
Просять скасувати ухвалу слідчого судді суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з 18 год. до 06 год. з можливістю у світлу пору доби звернутися до лікувальної установи для надання кваліфікованої медичної допомоги.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг підозрюваного та захисника, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 не підлягають до задоволення з таких підстав.
У ч.1 ст.131 КПК України вказано, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу. Пунктом 4 ч.2 даної статті передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
З матеріалів провадження вбачається, що 20 липня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні незакінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.
Під час розгляду клопотання слідчого у відповідності до вимог ст. 194 КПК України слідчий суддя суду першої інстанції правомірно встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 вказаного злочину, що підтверджується долученими матеріалами кримінального провадження, а також існування ризиків: перешкоджання кримінальному провадженню; переховування від органів досудового розслідування або суду; незаконний вплив на потерпілу та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення, що на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатнім для застосування щодо підозрюваного такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою.
Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею також враховано вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, вік та стан здоров`я підозрюваного (даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваного застосовного запобіжного заходу не встановлено), відсутність судимостей, відсутність офіційного місця роботи, на підставі чого слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Наведені в апеляційній скарзі та судовому засіданні апеляційної інстанції підозрюваним та його захисником характеризуючі дані відносно підозрюваного ОСОБА_7 щодо вчинення злочину останнім в стані сильного душевного хвилювання через особливий психічний стан (гострий психотичний розлад), щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, надання коштів на лікування дружини, відсутність судимостей, міцні соціальні зв`язки, наявність на утриманні малолітньої дитини та батьків-пенсіонерів, наявність постійного місця проживання, позитивна характеристика по місцю проживання, потреба постійного професійного нагляду лікарів-психіатрів, враховуються апеляційним судом, однак вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.
Судом першої інстанції вивченням особи підозрюваного встановлено, що він працездатний, не похилого віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, не перебуває на «Д» обліках у лікаря-психіатра, відповідно до довідки № 346 від 20 липня 2017 року та лікаря-нарколога, відповідно до довідки № 342 від 20 липня 2017 року (а.с.19), не встановлено належними та допустимими доказами факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби у підозрюваного (а.с.29).
В судовому засіданні апеляційної інстанції підозрюваний ОСОБА_7 вказав, що він зазвичай поводиться адекватно, спокійно.
При апеляційному розгляді прокурором та слідчим підтверджено актуальність і на даний час застосованого судом першої інстанції стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказали, на існування і на даний час ризиків, зазначених у клопотанні та судовому засіданні суду першої інстанції. Прокурор вказала, що свідками по даному кримінальному провадженню є рідні сестри та матір потерпілої, на яких може підозрюваним чинитися вплив. Стосовно заяви потерпілої щодо закриття провадження за даним фактом у зв`язку з її відмовою від обвинувачення та відсутністю події зазначила, що згідно пояснень потерпілої дана заява підписана нею не усвідомлюючи значення дій, оскільки остання перебувала в післяопераційному стані; на даний час ОСОБА_7 перебуває по місцю свого проживання. Покликання захисника щодо проживання підозрюваного в іншому населеному пункті як на підставу відсутності ризику продовження кримінального правопорушення, заперечила, вказавши, що відстань між населеними пунктами, де проживають потерпіла та підозрюваний декілька кілометрів, а у власності останнього перебуває автомобіль.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 офіційно ніде не працевлаштований, на життя заробляє сезонними заробітками за кордоном, а саме в республіці Польща, що не виключає той факт, що перебуваючи на волі останній може ухилятися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинене. Дана обставина також врахована судом першої інстанції.
За наведеного слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та виключає собою можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.
Доказів на спростування висновків слідчого судді підозрюваним та захисником в апеляційних скаргах не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Ухвала слідчого судді є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Березнівського районного суду Рівненської області від 20 липня 2017 року про задоволення клопотання слідчого Березнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів залишити без зміни, а апеляційні скарги ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3