УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/5700/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретарів : ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8
прокурора: ОСОБА_9 ,
обвинувачених: ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
захисників: ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
потерпілого: ОСОБА_14 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 01 червня 2016 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. с. Ярмолинці Ярмолинського району Хмельницької області, гр-на України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, прож. за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , раніше судимого :
-31.10.2008 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч.1 ст. 115 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі.
був умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі Богунським районним судом м. Житомира ухвалою від 12.12.2014 року на 2 роки 15 днів, -
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, п.6, 13 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України та призначено покарання:
за п.п. 6, 13 ч.2 ст. 115 КК України - п`ятнадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому;
-за ч.4 ст. 187 КК України - десять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання - п`ятнадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому.
На підставі ч.ч 1, 2 ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області за ч.1 ст. 115 КК України від 31.10.2008 року, та призначено остаточне покарання - сімнадцять років 15 днів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з 07 січня 2015 року.
Запобіжний заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили ухвалено залишити попередній - тримання під вартою.
Ухвалено зарахувати ОСОБА_10 в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 07 січня 2015 року по 01 червня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродж. с. Гардишівка Бердичівського району Житомирської області, гр-на України, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні одну н/л дитину, непрацюючого, прож. та зареєстрованого: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
-08.02.2011 року Бердичівським міськрайсудом Житомирської області за ч.З ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
-17.05.2012 року Бердичівським міськрайсудом Житомирської області за ст.ст. 185 ч.3, 71 КК України до 3 років 1 міс. позбавлення волі; 15.01.2015 року ухвалою Богунського районного суду м.Житомира був умовно-достроково звільнений на 10 міс. 25 днів,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного цим вироком ухвалено частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області за ч.3 ст. 185 ст.71 КК України від 17.05.2012 року, та сотаточно призначено покарання - шість років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з 23 січня 2015 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили ухвалено залишено попередній - тримання під вартою.
Ухвалено зарахувати ОСОБА_11 в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 23 січня 2015 року по 01 червня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 по 8797 грн. 38 коп. з кожного процесуальних витрат за проведення судових експертиз.
Цивільний позов потерпілого ухвалено задовольнити частково.
Цивільний позов ОСОБА_14 до ОСОБА_11 ухвалено залишити без задоволення за його безпідставністю.
Речові докази по справі :
- Вісім слідів пальців рук. що перекопійовані на липкі стрічки; змиви з ручок дверей квартири, пластикова скоба, частина дроту, чотири сліди низу взуття, пакет з полімерного матеріалу, частина з відеокамери, плівка з мікрооб`єктами з шиї трупа ОСОБА_15 , жмут липкої стрічки, предмет, схожий на зуба; кабель з монітора, частина кабеля. Комп`ютерна мишка із пошкодженим кабелем - ухвалено знищити.
- Два халати, з лівої та правої рук зрізи нігтьових пластин із піднігтьовим вмістом, зразки волосся та дактилокарта ( залишена в матеріалах кримінального провадження)- знищити;
- Пара кросівок білого кольору із написом «AVIA» - ухвалено знищити;
- Блокнот (ОМП від 05.01.2015 р.), бланк Київської клінічної лікарні №1. записна книжка, сумочка, (вилучено за місцем проживання ОСОБА_16 ) ухвалено знищити;
- Чоловіча обручка у вигляді печатки невеликого розміру із вставкою білого золота, на якій розміщені два камінці прозорого кольору; перстень із металу жовтого кольору із нашаруванням речовини бурого кольору - ухвалено передати потерпілому за належністю;
- Три мобільні телефони «NOKІА Х2» типу моноблок в корпусі із вставками червоного та сірого кольорів, мобільний телефон марки -« NOKІА» типу «жабка» в корпусі сірого кольору, мобільний телефон марки «Samsung SGН-Х640» типу «жабка» в корпусі сірого кольору (ОМП від 05.01.2015р.) - повернути потерпілому, мобільний телефон марки «NOKІА СІ» типу моноблок в корпусі чорного кольору, навушники, гроші в сумі 1001 грн. - ухвалено звернути на користь держави;
- зв`язку ключів ( ОМП від 05.01.2015 р.)- ухвалено повернути потерпілому;
- паспорт гр. України на ім`я ОСОБА_10 , дублікат ідентифікаційного податкового коду (протокол затримання особи від 07.01.2015 р.) - ухвалено повернути ОСОБА_10 ;
- Книжка «Біблія» (ОМП від 05.01.2015 р.) - ухвалено повернути потерпілому;
- Кабель чорного кольору, на якому знаходиться блок живлення, пластмасова розетка чорного кольору, USB вилка, роз`єм жовтого та синього кольорів (ОМП від 28.01.2015 р.) - ухвалено знищити;
- Золотий ланцюжок. 14 каблучок. 3 браслети, 2 хрестики. 2 золоті підвіски, золота шпажка, 5 пар золотих сережок, 3 золоті каблучки (ОМП від 07.01.2015 р.)- ухвалено повернути потерпілому.
Згідно вироку суду, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визнані винними та засуджені за те, що ОСОБА_10 , відбуваючи покарання на дільниці соціальної реабілітації Житомирської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4) познайомився із засудженими ОСОБА_17 та ОСОБА_11 . ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зі слів ОСОБА_17 дізналися про те. що його звідна сестра ОСОБА_15 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , здійснює продаж якісного самогону.
У період з кінця грудня 2014 року по 04 січня 2015 року, більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена. ОСОБА_10 будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, з метою незаконного отримання грошей та іншого майна для власного збагачення, вирішив вчинити відкрите викрадення майна ОСОБА_15 , поєднане з проникненням у житло.
Для реалізації злочинного умислу ОСОБА_10 вирішив зібрати більш повну інформацію про сім`ю ОСОБА_15 , а тому спершу дізнався про цивільного чоловіка останньої ОСОБА_14 , який працював продавцем-консультантом в магазині «Бункер». Розташованого в приміщенні супермаркету «Фуршет», за адресою: м.Житомир. вул. Вітрука, 9-а. З метою встановлення графіку роботи ОСОБА_14 , на початку січня 2015 року. ОСОБА_10 прийшов до зазначеного магазину, де дізнався, що ОСОБА_18 звільнився з роботи та під час розмови з продавцями отримав номер мобільного телефону останнього.
Аналізуючи отриману інформацію, ОСОБА_10 вирішив, що під час вчинення даних злочинів йому потрібен буде напарник, а тому на початку січня 2015 року під час зустрічі з ОСОБА_11 , запропонував вчинити разом із ним грабіж, з метою заволодіння майном ОСОБА_15 , на що останній погодився.
Близько 09 години 05 січня 2015 року., ОСОБА_10 , зателефонував ОСОБА_11 та під час телефонної розмови запропонував зустрітися та вчинити заплановане ним заволодіння майном ОСОБА_15 . У ході телефонної розмови ОСОБА_11 та ОСОБА_10 домовилися та в подальшому близько 10 год. зустрілися на території Торгово-розважального центру «Глобал иА», розташованій в м.Житомирі по вул. Київській. 77.
У подальшому, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 прибули до будинку АДРЕСА_5 , що знаходиться поблизу будинку АДРЕСА_6 . де проживає ОСОБА_15 де домовились, що грабіж відносно ОСОБА_15 будуть здійснювати при відкритті вхідних дверей до квартири під приводом придбання самогону. Щоб не залишити відбитків пальців своїх рук, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 домовились одягнути рукавиці та спланували зв`язати потерпілу ОСОБА_15 за допомогою скотчу, заздатегідь придбаного ОСОБА_10 . У квартирі ОСОБА_11 повинен був обшукати місця можливого зберігання цінностей, грошових коштів та іншого майна, а ОСОБА_10 повинен був знаходитись біля ОСОБА_15 . При цьому, з метою виманювання із квартири ОСОБА_14 , який міг чинити їм фізичний опір. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 домовились зателефонувати останньому на раніше отриманий ОСОБА_10 номер мобільного телефону і викликати останнього на зустріч під виглядом його працевлаштування.
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 знаючи, що ОСОБА_18 може знаходиться за місцем проживання разом з ОСОБА_15 , та з метою подолання можливого фізичного опору останнього, шляхом його обману, знаходячись біля будинку АДРЕСА_5 . взяв у ОСОБА_11 належний раніше йому мобільний телефон, якого укомплектував заздалегідь придбаною сім-карткою із абонентським номером: НОМЕР_1 . з якого об 11 год. 54 хв. зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_14 . Під час телефонної розмови. ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 , виманив ОСОБА_14 з квартири до торгового центру «МЕТРО», розташованого по АДРЕСА_7 , нібито пропонуючи останньому роботу продавця, що дозволяло ОСОБА_10 та ОСОБА_11 мати достатньо часу для вчинення обумовлених злочинних дій.
Спостерігаючи за під`їздом будинку АДРЕСА_6 , де проживає ОСОБА_15 та очікуючи виходу ОСОБА_14 .. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вжили горілку, принесену з собою. ОСОБА_10 побачивши, що ОСОБА_18 , вийшов з під`їзду, прослідкував за останнім, провівши його до автобусної зупинки, після чого повернувся до ОСОБА_11 , який чекав на нього.
У подальшому, 05.01.2015, у період часу між 13-ою та 14-ою годинами, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 , з метою відкритого заволодіння майном ОСОБА_15 , піднялись до квартири АДРЕСА_8 , де під приводом придбання самогону, через вхідні двері, які їм відчинила ОСОБА_15 проникли всередину квартири. У квартирі, ОСОБА_10 згідно попередньої домовленості із ОСОБА_11 пройшов вслід за потерпілою до кухонної кімнати, а ОСОБА_11 у свою чергу став розглядати обстановку у квартирі з метою перевірити відсутність інших сторонніх осіб. Переконавшись, що у квартирі, окрім потерпілої нікого не має, ОСОБА_11 , згідно попередньої домовленості із ОСОБА_10 почав обшукувати кімнати квартири, в той час коли ОСОБА_10 із ОСОБА_15 знаходились в кухні, де остання наливала самогон.
ОСОБА_10 , будучи раніше судимим за умисне вбивство, не бажаючи бути викритим у вчинених злочинних діях, не повідомляючи ОСОБА_11 , який обшукував кімнати квартири, вирішив вчинити напад на ОСОБА_15 , поєднаний із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, поєднаний із проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та умисно вбити ОСОБА_15 з корисливих мотивів.
Продовжуючи свої злочинні дії та виходячи за рамки попередньої домовленості з ОСОБА_11 про вчинення відкритого заволодіння чужим майном (грабежу) за попередньою змовою групою осіб з проникненням до житла (ексцес виконавця), ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_15 , поєднаний із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, із проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та на умисне вбивство ОСОБА_15 з корисливих мотивів, знаходячись у кухонній кімнаті справа позаду потерпілої, накинув тупий предмет, схожий на провід, діаметром близько 5 мм., та прикладаючи значне зусилля, стиснув органи шиї ОСОБА_15 і таким чином умисно її вбив.
Смерть ОСОБА_15 настала внаслідок механічної асфіксії в результаті здавлення органів шиї тупим предметом (петлею) при задушенні.
Під час умисного вбивства ОСОБА_15 ОСОБА_10 , умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді прижиттєвої, одиночної, незамкненої, нерівномірно вираженої, косо-горизонтально розташованої странгуляційної борозни в верхній частині шиї у вигляді ділянки осадження шкіри щілиноподібної форми на передній та лівій боковій поверхні шиї з рівно заглибленими краями та червоно-рожевим, ущільненим дном; неправильно-трикутне садно вкрите червоно-коричневою кіркою, розташованою нижче рівня оточуючої шкіри відходяче від верхнього краю борозни на лівій боковій поверхні шиї в напрямку підборіддя; темно-червоні крововиливи в м`які тканини шиї на лівій боковій та передній поверхнях в проекції странгуляційної борозни, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю.
Також під час умисного вбивства ОСОБА_15 , ОСОБА_10 заподіяв потерпілій переломи 3,4,5,6,7,8,9 ребер по лівій середньо-ключичній лінії з незначними темно-червоними крововиливами в місцях переломів, що в сукупності складають закриту тупу травму грудної клітини і мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я і в прямому причинному зв`язку із настанням смерті не знаходяться.
Крім того, ОСОБА_10 , під час умисного вбивства заподіяв потерпілій ОСОБА_15 і легкі тілесні ушкодження, які в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться, а саме: чисельні смугасті садна вкриті червоно-коричневою кіркою розташованою нижче рівня оточуючої шкіри, що мають різні напрямки в завушній ділянці зліва, на лівій щоці, по зовнішній поверхні лівої вушної раковини, біля зовнішнього кута лівого ока; чотири неправильно-чотирикутні та овальні садна біля зовнішнього кута правого ока, на лобі справа та зліва: два подібні вищеописаним неправильно-овальне та чотирикутне садна на підборідді зліва; овальна рана в проекції лунки 4-го зуба на нижній щелепі зліва виповнена кров`яним згортком; щілиноподібна рана з нерівними краями, заокругленими кінцями, пологими стінками та дном виповненим м`якими тканинами на мушлі правого вуха; аналогічне вищеописаним неправильно-овальне садно на тильній поверхні лівої кисті в проекції основи мізинця.
Під час вказаних злочинних дій ОСОБА_10 із ОСОБА_11 заволоділи майном ОСОБА_15 , а саме:
- грошовими коштами в іноземній валюті - 100 доларів США. що становить 1576.85 грн.;
- грошовими коштами в іноземній валюті - 50 євро, що становить 961.64 грн.;
- набором столових приборі на 6 персон вартістю 700 грн.;
- двома пляшками вина «Портвейн», вартістю 70 грн. на суму 140 грн.;
- туристичним ножем «NAVY К623». вартістю 200 грн.;
- туристичним ножем «Епіап Г-01». вартістю 180 грн.;
- пневматичною зброєю калібру 177 (4.5 мм) револьвером під патрон Флобера «SAFARI РФ 440» серії та номер « НОМЕР_2 », вартістю 3660 грн.;
- браслетом, виготовленим із золота. 583 проби, вагою 22.44 грами, вартістю 8415 грн.;
- браслетом, виготовленим із золота. 583 проби, вагою 28.75 грами. в
- парою сережок з камінням, виготовлених із золота, 583 проби, вагою 14.55 грамів, вартістю5456, 25грн.;
- парою сережок з камінням, виготовлених із золота. 583 проби, вагою 10.94 грамів, вартістю 4102,50 грн.;
- парою сережок з камінням, виготовлених із золота. 583 проби, вагою 6.51 грамів, вартістю 2441,25грн.;
- парою сережок з камінням, виготовлених із золота, 583 проби, вагою 3.7 грамів, вартістю 1387,50 грн.;
- парою сережок, виготовлених із золота, 583 проби, вагою 7.82 грамів, вартістю 2932,50 грн.;
- хрестиком, виготовленим із золота, 583 проби, вагою 4.94 грамів, вартістю 1852, 50 грн.;
- хрестиком з камінням, виготовленим із золота. 583 проби, вагою 1,59 грамів, вартістю 596,25 грн.;
- підвіскою з камінням, виготовленою із золота, 583 проби, вагою 7.74 грамів, вартістю 2902, 50 грн.;
- підвіскою з камінням, виготовленою із золота, 583 проби, вагою 0.92 грамів, вартістю 345 грн.;
- каблучкою з камінням, виготовленою із золота. 583 проби, вагою 5.48 грамів, вартістю 2055 грн.;
- каблучкою з камінням, виготовленою із золота. 583 проби, вагою 3.54 грамів, вартістю 1327,50 грн.;
- каблучкою з камінням, виготовленою із золота, 583 проби, вагою 4.78 грамів, вартістю 1792,50 грн.;
- каблучкою з камінням, виготовленою із золота. 583 проби, вагою 2.24 грамів, вартістю 840 грн.;
- каблучкою з камінням, виготовленою із золота. 583 проби, вагою 4.71 грамів, вартістю 1766,25 грн.;
- каблучкою з камінням, виготовленою із золота, 583 проби, вагою 2.33 грамів, вартістю 873,75 грн.;
- каблучкою з камінням, виготовленою із золота, 583 проби, вагою 3.87 грамів, вартістю 1457,25 грн.;
- каблучкою, виготовленою із золота, 583 проби, вагою 4.57 грамів, вартістю 1713.75 грн.;
- каблучкою, виготовленою із золота. 583 проби, вагою 2.75 грамів, вартістю 1031.25 грн.;
- каблучкою, виготовленою із золота. 583 проби, вагою 2.3 грамів, вартістю 862.50 грн.;
- каблучкою, виготовленою із золота. 583 проби, вагою 3.99 грамів, вартістю 1496.25 грн.;
- каблучкою з камінням, виготовленою із золота. 583 проби, вагою 3.46 грамів, вартістю 1297,50 грн.;
- каблучкою з камінням, виготовленою із золота, 583 проби, вагою 1.52 грамів, вартістю 570 грн.;
- каблучкою з камінням, виготовленою із золота. 583 проби, вагою 5.2 грамів, вартістю 1950 грн.;
- каблучкою з камінням, виготовленою із золота. 583 проби, вагою 2.59 грамів, вартістю 971,25 грн.;
- каблучкою з камінням, виготовленою із золота, 583 проби, вагою 3.65 грамів, вартістю 1368,75 грн.;
- каблучкою з камінням, виготовленою із золота, 583 проби, вагою 7.09 грамів, вартістю2658,75 грн.;
- каблучкою з камінням, виготовленою із золота, 583 проби, вагою 4.78 грамів, вартістю 1792,50 грн.;
- шпилькою, виготовленою із золота. 583 проби, вагою 2.01 грамів, вартістю 753.75 грн.;
- каблучкою з камінням, виготовленою із золота, 585 проби, вагою 10.96 грамів, вартістю 4110 грн.;
- каблучкою, виготовленою із золота, 585 проби, вагою 7.99 грамів, вартістю 2996,25 грн.;
- підвіскою із зображенням ікони, виготовленою із золота, 585 проби, вагою 16.5 грамів, вартістю 6185,50 грн., а всього заволоділи майном та грошовими коштами на загальну суму 114 587 грн. 00 коп. та зникли з місця вчинення злочину.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні даних злочинів, правильності кваліфікації його дій та фактичних обставин провадження, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні злочинів, передбачених п.6, п.13 ч.2 ст. 115 КК України та призначити покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, за ч.4 ст. 187 КК України - 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, на підставі ст.70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у вигляді довічного позбавлення з конфіскацією всього майна та на підставі ст.71 КК України приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком та призначити остаточне покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Посилається на те, що вказаний вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до надто м`якого покарання, а покарання, яке призначено судом ОСОБА_10 , не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його наслідкам і є явно несправедливим за своєю м`якістю. Вказує, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 65 КК України, через яку реалізуються принципи законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та інші обставини, що впливають на призначення покарання. Зазначає, що обвинувачений будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за умисне вбивство і не відбувши повністю покарання, знову вчинив умисне вбивство з корисливих мотивів, яке відноситься до категорії особливо тяжких. Крім того, даний злочин ОСОБА_10 вчинив у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до п.13 ст.67 КК України є обтяжуючою обставиною. Стверджує, що наведені обставини у їх сукупності свідчать про те, що ОСОБА_10 , як особа представляє підвищену небезпеку для суспільства, що унеможливлює застосування покарання у виді позбавлення волі на певний строк і тому у відповідності до ст.64 КК України необхідно застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_10 покарання у вигляді довічного позбавлення волі.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок суду змінити в частині призначення покарання та призначити йому більш м`яке покарання, зарахувати ОСОБА_10 в строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 07.01.2015 року по день вибуття його з місць попереднього ув`язнення включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Визнати пом`якшуючою обставиною щире каяття ОСОБА_10 та сприяння ним встановленню істини у справі. Виключити з обвинувачення кваліфікуючу ознаку проникнення в житлове приміщення. Посилається на те, що при розгляді справи мало місце істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, недоведені певні обставини, які суд вважає доведеними, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що у мотивувальній частині вироку, суд не наводить мотивів з яких він не взяв до уваги води захисту про недопустимість цих доказів та чому він вважає дані докази допустимими. Вважає також недоведеною обставиною, яку суд вважає доведеною є обставина щодо переліку викраденого майна, оскільки жоден з обвинувачених та потерпілий не змогли назвати конкретно майно та речі які було викрадено. Вказує що суд неправильно визначив строк попереднього ув`язнення. Стверджує також, що у судовому засіданні не доведено, що обвинуваченні проникли, тобто доклали певних зусиль для незаконного переміщення до житла вбитої особи. Також вказує, що її підзахисний повністю усвідомив свою вину, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв встановленню істини у справі. Фактично обвинувачення, грунтується лише на показах самих обвинувачених, а всі інші докази, досліджені у судовому засіданні та покладені в основу вироку є непрямими доказами та доводять дише подію злочину, а не доводять вину її підзахисного в скоєнні даних злочинів, або ж взагалі не містять ніякої доказової бази. Вказує, що лише завдяки самим обвинуваченим, їх щирому розкаянню та зізнанню було взагалі розкрито дані злочини. Вважає, що цей факт заслуговує на увагу і на те, щоб покарання обвинуваченому, було пом`якшене.
Вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_11 не оскаржується.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_10 ОСОБА_13 підтримавши подану апеляційну скаргу, звернулася з її доповненнями та уточненнями, посилаючись на порушення слідчим органом при проведенні досудового слідства вимог ст..ст. 234, 237 КПК України, просила визнати недопустимими наступні докази: протокол огляду місця події від 07.01.2015 року, а саме кв. АДРЕСА_9 , в якій тимчасово проживав ОСОБА_10 , протокол огляду предметів від 11.01.2015 року, вилучених під час огляду місця події 07.01.2015 року, постанову про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів провадження вказаних предметів від 31.01.2015 року, постанову про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів провадження вказаних предметів від 11.02.2015 року, а також у зв`язку з порушенням вимог ст.. 242 КПК України лист Учбово-виробничого центру Житомирської міської асоціації інвалідів № 9 від 11.02.2015 року про вартість виробів, вагу та склад металу, з якого вони виготовлені, лист Учбово-виробничого центру Житомирської міської асоціації інвалідів № 35 від 27.04.2015 року про вартість виробів, вагу та склад металу, з якого вони виготовлені та довідку про вартість вина та столового посуду від 27.02.2015 року, оскільки вказане підприємство не є експертною установою та не має повноважень визначати вартість викраденого майна у відповідності до положень ст.. 242 КПК України. Крім того захисник посилалася на те, що кількість виробів, зазначених у рішенні суду більша кількості таких виробів, вилучених під час досудового слідства та визнаних речовими доказами, а вартість майна, визначена в вироку, також є недоведеною, оскільки визначена без проведення товарознавчої експертизи у зв`язку з чим висновок суду в цій частині не відповідає матеріалам справи. Крім того не відповідають матеріалам справи на думку захисника і висновки суду щодо неодноразового притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності, наведені в мотивувальній частині вироку, оскільки ОСОБА_10 був засуджений тільки один раз, в підтвердження чого в матеріалах провадження наявний один вирок суду. Просила дані доповнення розглядати разом з основною апеляційною скаргою.
Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримав доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі з доповненнями, просив призначити йому менш суворе покарання, разом з тим не заперечував проти обсягу обвинувачення, визначення вартості викраденого майна, підтримав свої пояснення, надані в суді першої інстанції щодо обставин вчинення ним та ОСОБА_11 злочинів, просив також здійснити перерахунок строку попереднього ув`язнення із врахуванням строку розгляду провадження в апеляційному суді.
Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_12 не заперечували проти апеляційної скарги захисника ОСОБА_13 , просили також зарахувати у строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_11 із врахуванням дати набрання вироком законної сили.
Прокурор в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями захисника ОСОБА_13 , посилаючись на необгрунтованість та недоведеність її доводів.
Зазначену позицію прокурора також підтримав і потерпілий ОСОБА_18 , додатково пояснивши, що у повному обсязі підтримує та визнає усі обставини, встановлені судом, та просить призначити обвинуваченому ОСОБА_10 найсуворіше покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 115 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення та доводи учасників судового розгляду, перевіривши висновки суду в межах доводів апеляційних скарг та дослідивши безпосереньо відповідні докази, а також обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого з доповненнями підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, п.13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.
До зазначених висновків суд першої інстанції прийшов із врахуванням пояснень обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , та на підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів, а саме :
- рапортом про реєстрацію повідомлення ОСОБА_22 в журнаті Єдиного обліку злочинів та правопорушень Житомирського MB УМВС за №429 від 05.01.2015 ,про погарбування квартири АДРЕСА_8 у сусідів;
- протоколом огляду місця події від 05.01.2015. - квартири АДРЕСА_8 , де виявлено труп ОСОБА_15 з ознаками насильницької смерті;
- протоколом огляду трупа ОСОБА_15 , від 06.01.2015;
- висновком експерта №15 від 02.02.2015. відповідно до якого смерть ОСОБА_15 настала внаслідок механічної асфіксії в результаті здавлення органів шиї тупим предметом (петлею) при задушенні та заподіяння їй тілесних ушкоджень;
- матеріалами тимчасового доступу до речей і документів інформації, яка належить ТОВ «Астеліт», ПрАТ «Київстар»;
- аналітичною довідкою УОТЗ УМВС України в Житомирській області про аналіз з`єднань та прив`язок до базових станцій мобільних терміналів якими користуватись підозрювані ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_18 протягом 05.01.2015 року;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.01.2015. відповідно до якого у підозрюваного ОСОБА_10 під час особистого обшуку вилучено мобільний телефон марки «НОКІА» ІМЕІ НОМЕР_3 , гроші в сумі 1001 грн.;
- протоколом огляду місця події від 07.01.2015 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_23 в приміщенні службового кабінету № 213 СУ УМВС України в Житомирській області, розташованому за адресою: м.Житомир, Старий Бульвар 5/37. добровільно видача працівникам міліції: квитанцію «Приватбанк» № 135034418 про здійснення валютної операції від 06.01.2014 (сума 100 ЄВРО, до видачі 1960 гривень), квитанцію «ГІриватбанк» про здійснення валютної зперації№ 1352837 від 06.01.2014 (сума 55 ЄВРО, до видачі 1078 грн.);
- протоколом огляду місця події від 07.01.2015 року, відповідно до якого оглянуто квартиру АДРЕСА_9 . Під час ОМП вилучено: три каблучки із металу жовтого кольору, блокнот із записами, каблучку з металу жовтого кольору з нашаруваннями речовини бурого кольору, сумочку, де зберігалися ювелірні прикраси, пошкоджений ланцюжок із металу жовтого кольору, аркуш паперу із записами, чотирнадцять саблучок, три браслети, два хрестики, один підвіс, із металу жовтого кольору;
- протоколом огляду місця події від 08.01.2015 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_24 в приміщенні кабінету №235 СУ УМВС України в Житомирській області добровільно видав ірацівникам міліції перстень з металу жовтого кольору, якого придбав 07.01.2015 року неподалік (Житнього ринку» в м. Житомирі у невідомого йому чоловіка;
- копією картки виїзду швидкої медичної допомоги №292 від 05.01.2015 року;
- протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_25 від 14.01.2015 року;
- протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_11 від 24.01.2015 року, із застосуванням відеозапису, відповідно до якого останній детально розповів про всі обставини вчинення ним та ОСОБА_10 інкримінованих їм злочинів. Вказані показання повністю співпадають із показаннями даного обвинуваченого у суді;
- протоколом огляду місця події від 28.01.2015 року, відповідно до якого під час обстеження дна русла р. Тетерів, неподалік домоволодіння АДРЕСА_10 ;
- протоколом огляду предметів від 31.01.2015 року, відповідно до якого оглянуто речі, вилучені під час ОМП 05.01.2015 квартири АДРЕСА_8 та під час затримання 07.01.2015 ОСОБА_10 в порядку ст. 208 КПК України;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09.02.2015 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_26 впізнав особу під №1 підозрюваного ОСОБА_10 , як ту особу, яка на початку січня 2015 року в магазині «Бункер» запитувала у нього номер мобільного телефону ОСОБА_27 та цікавився останнім;
- протоколом огляду предметів від 11.02.2015 року;
- довідкою від 11.02.2015 року, відповідно до якої встановлено вартість наданих на експертизу золотих прикрас, вилучених під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.02.2015 року;
- довідками про вартість речей, яким заволоділи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в інкримінованих їм злочинах;
- протоколом огляду предметів від 27.04.2015 року, відповідно до якого за участю спеціаліста оглянуто частину золотих прикрас, вилучених під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню;
- довідкою від 27.04.2015 року, відповідно до якої встановлено вартість частини золотих прикрас станом на 05.01.2015 року;
- висновком судово-трасологічної експертизи № 1/150 від 23.03.2015 року;
- висновком судової медико-криміналістичної експертизи №78-МК від 16.04.2015;
З вказаними висновками суду першої інстанстанції колегія суддів вважає за необхідне погодитися. Доводи захисника ОСОБА_13 щодо недопустимості окремих доказів та необгрунтованості обсягу обвинувачення, викладені в апеляційній скарзі з доповненнями та уточненнями, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду вироку суду.
Так в апеляційній скарзі та в доповненнях до неї захисник поставила питання про визнання недопустимими наступних доказів по справі:
- протокол огляду місця події від 07.01.2015 року, а саме кв. АДРЕСА_9 , в якій тимчасово проживав ОСОБА_10 ;
- протокол огляду предметів від 11.01.2015 року, вилучених під час огляду місця події 07.01.2015 року(а.п. 22-24 т.2);
- постанову про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів провадження вказаних предметів від 31.01.2015 року (а.п. 141 т.4);
- постанову про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів провадження вказаних предметів від 11.02.2015 року (а.п. 131 т.4);
- лист Учбово-виробничого центру Житомирської міської асоціації інвалідів № 9 від 11.02.2015 року про вартість виробів, вагу та склад металу, з якого вони виготовлені (а.п. 25-26 т.2);
- лист Учбово-виробничого центру Житомирської міської асоціації інвалідів № 35 від 27.04.2015 року про вартість виробів, вагу та склад металу, з якого вони виготовлені (а.п. 58 т.2);
- довідку про вартість вина та столового посуду від 27.02.2015 року (а.п. 55, т.2).
При цьому захисник зазначила, що 07.01.2015 року за адресою: АДРЕСА_1 проводився огляд житла, а не огляд місця події, як зазначено в протоколі, однак зазначений огляд житла проводився без попереднього дозволу суду, без ухвали слідчого судді в порушення вимог ст.ст. 237, 234 КПК України, що на її думку тягне за собою визнання цього доказу, а також і похідних від нього доказів, наведених вище, недопустимими.
Однак, безпосередньо дослідивши вказані докази в судовому засіданні в сукупності з поясненнями обвинувачених та потерпілого, колегія суддів не вбачає підстав для визнання їх недопустимими, враховучи також межі вимог апеляційної скарги захисника, а зазначені доводи вважає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції про встановлення обсягу та вартості викраденого обвинуваченими майна.

Так відповідно до положень ч.1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
При цьому істотне порушення прав та свобод людини це оціночне поняття кримінального процесуального права, яке уточнюється і конкретизується із врахуванням конкретних обставин кримінального провадження.

Зі змісту протоколу огляду місця події від 07.01.2015 року, а саме кв. АДРЕСА_9 дійсно вбачається, що в ході зазначеної слідчої дії було проведено не огляд місця події, яким згідно протоколу огляду місця події від 05.01.2015 року є квартира АДРЕСА_8 , а місце тимчасового проживання обвинуваченого ОСОБА_10 , і в порушення вимог ст.ст. 234, 237 КПК України дійсно такий огляд було проведено без попереднього дозволу суду. Разом з тим зазначений огляд було проведено безпосереньо після огляду місця події в результаті встановлення осіб, які підозрювалися у вчинення даних кримінальних правопорушень на підставі дозволу власниці даної квартири. В результаті такого огляду було вилучено ювелірні прикраси, викрадені з місця події, при цьому обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 як в суді першої інстанції, так і при розгляді апеляційної скарги підтвердили факт їх викрадення у потерпілої та не заперечували проти їх кількості та переліку. Крім того зазначаючи в мотивувальній частині апеляційної скарги про недопустимість вказаних доказів, захисником в її прохальній частині не ставилося питання про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_10 у зв`язку з даними обставинами. На підставі наведеного, колегія суддів, не вбачає в даному випадку істотного порушення прав та свобод обвинуваченого ОСОБА_10 , що було підтверджено ним в судовому засіданні, які б потягли визнання даного доказу, а також доказів, здобутих у зв`язку з проведенням вказаної слідчої дії, а саме протоколів огляду предметів та постанов про визнання їх речовими доказами, наведених вище, недопустимими.
Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду вироку суду також і доводи захисника про недопустимість таких доказів, як листів Учбово-виробничого центру Житомирської міської асоціації інвалідів № 9 від 11.02.2015 року та № 35 від 27.04.2015 року про вартість виробів, вагу та склад металу, з якого вони виготовлені (а.п. 25-26, 58 т.2) та довідки про вартість вина та столового посуду від 27.02.2015 року.
Слід зазначити, що захисником ставиться питання про їх недопустимість у зв`язку з порушенням положень ст.242 КПК України та проведення оцінки викраденого майна юридичною особою, яка не є експертною установою та не має права, на її думку здійснювати таку оцінку та визначати вагу та склад металу, з якого виготовлені викрадені ювелірні вироби.
З наведених документів дійсно вбачається, що вказане підприємство не є експертною установою, в ході досудового слідства не призначалося та не проводилося відповідних товарознавчих чи хімічних експертиз, орган досудового слідства обмежився відповідним дослідженням та оцінкою, здійсненою вказаним підприємством. В ході розгляду провадження як в суді першої, так і апеляційної інстанцій обвинуваченими та потерпілим не оспорювалися вказіні дослідження та висновки щодо вартості та складу викраденого майна, обвинувачені у повному обсязі погодилися з їх оцінкою. При цьому, піддаючи сумніву вказану оцінку та висновки щодо складу ювелірних виробів, захисником не заявлялося будь-яких клопотань про призначення відповідних експертиз ні в ході досудового слідства, ні в ході судового розгляду провадження, таким чином, враховучи факт незаперечення іншими учасниками судового розгляду належного встановлення вказаних обставин, судом першої інстанції цілком обгрунтовано було встановлено доведеність переліку, вартості та відповідних якісних характеристик викрадених речей. Крім того також слід зазначити, що встановлена органом досудового слідства та судом першої інстанції вартість та обсяг викраденого майна ніяким чином не впливають на кваліфікацію дій обвинувачених. Таким чином колегією суддів не встановлено істотного порушення прав та свобод обвинувачених, а наведені вище обставини не можуть бути безумовною підставою для визнання вказаних вище доказів недопустимими.
Не знайшли свого підствердження також і доводи захисника щодо невідповідності кількості викрадених ювелірних виробів, зазначених у мотивувальній частині вироку суду, кількості виробів, вилучених під час досудового слідства та визнаних речовими доказами.
Так дійсно відповідно до вироку суду, обвинувачені заволоділи ювелірними виробами, а саме 3 браслетами, 5 парами сережок, 2 хрестиками, 3 підвісками, золотою шпилькою, 20 каблучками. Зазначені висноки суду в повному обсязі підтверджуються дослідженими судом доказами. Так з постанов про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів провадження вказаних предметів від 31.01.2015 року та від 11.02.2015 року (а.п. 141, 131 т.4), які наведені вище, вбачається, що речовими доказами в кримінальному провадженні визнано 18 каблучок крім того з пояснень свідка ОСОБА_21 , допитаного в ході досудового слідства та судового розгляду в суді першої інстанції вбачається, що останній за проханням обвинувачених продав на Житньому ринку м.Житомира 2 золоті каблучки, а гроші передав обвинуваченим. Таким чином ніких невідповідностей щодо кількості викраденого майна, визначеного у вироку, дослідженим судом доказам не встановлено, а вказані доводи захисника є необгрутованими.
Безпідставними також є вимоги захисника ОСОБА_13 щодо виключення з обвинувачення ОСОБА_10 такої кваліфікуючої ознаки як проникнення в житлове приміщення, оскільки вказана обставина встановлена судом першої інстанції на підставі пояснень самих обвинувачених та потерпілого та на підставі досліджених в судовому засіданні наданих стороною обвинувачення доказів. Посилання захисника на сумнівність інформації телефонних операторів є тільки припущенням, які спростовані наведеними у вироку доказами.
Не можуть бути також задоволені і вимоги апеляційної скарги захисника щодо визнання обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 його щире каяття та сприяння ним встановлення істини по справі, оскільки з пояснень обвинуваченого вбачається лише часткове визнання ним своєї вини щодо вчинення розбійного нападу, але не визнання ним вини щодо умисного вбивста ОСОБА_15 , обставини вчинення кримінальних правопорушень встановлені не лише з пояснень обвинувачених, як то зазначається захисником, а і сукупністю інших доказів, наданих органом досудового слідства та наведених у вироку суду.
Разом з тим доводи захисника ОСОБА_13 щодо безпідставного зазначення в мотивувальній частині вироку вказівки суду на попереднє неодноразове притягнення обвинуваченого ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності та неправильне застосування судом ч.5 ст. 72 КК України знайшли своє підтвердження в ході перегляду вироку суду.
Так з матеріалів кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_10 , копії попереднього вироку суду та вступної частини оскаржуваного вироку суду вбачається, що ОСОБА_10 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень було засуджено один раз вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 31.10.2008 року за ч.1 ст. 115 КК України, таким чином ствердження суду щодо неодноразової судимості ОСОБА_10 є помилковими та підлягають виключенню з мотивувальної частини вироку.
Крім того судом при зарахуванні ОСОБА_28 у строк відбутого покарання строку тримання під вартою не в повному обсязі дотримано положення ч.5 ст. 72 КК України. Так за вироком суду ОСОБА_10 у строк відбутого покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання, тобто з 07.01.2015 року, по день постановлення вироку, а саме по 01.06.2016 року, із розрахунку : один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Разом з тим відповідно до ч.5 ст. 72 КК України у строк відбутого покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення, який обчислюється з моменту затримання особи по день набрання вироком законної сили. Таким чином вирок суду в частині зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_10 підлягає зміні, із зарахуванням обвинуваченому на підставі положень ч.5 ст. 72 КК України у строк відбутого покарання строку попереднього ув`язнення з моменту його затримання, тобто з 07.01.2015 року, по день набрання вироком законної сили, тобто по 28.03.2017 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цому вимоги захисника про зарахування у строк відбутого обвинуваченим покарання строку по день вибуття його з місць попереднього ув`язнення є безпідставними та такими, що суперечать вимогам наведеної норми КК України та положенням ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», а тому задоволенню в цій частині не підлягають.
Що ж стосуєтся доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_13 щодо необхідності пом`якшення покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_10 та доводів апеляційної скарги прокурора щодо м`якості визначеного судом даному обвинуваченому покарання та його невідповідності ступню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого ОСОБА_10 , то вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляціного розгляду кримінального провадження та задоволенню не підлягають.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, при изначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Перевіркою матеріалів провадження, в тому числі і матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_10 встановлено, що суд при призначенні йому покарання зазначених вимог закону дотримався у повному обсязі, і підстав для касування чи зміні вироку в цій частині як за доводами апеляційної скарги прокурора, так і за доводами апеляції захисника колегія суддів не вбачає.
Судом вірно встановлено, що ОСОБА_10 вчинив насильницький злочин проти життя людини та злочин проти власності, які відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, будучи раніше судимим за особливо тяжкий злочин та не відбувши покарання за попереднім вироком. Суд першої інстанції під час розгляду справи в повній мірі встановив та врахував пом`якшуючі покарання обставин часткове визнання вини. Обтяжуючу покарання обстави судом першої інстанції встановлено - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Покарання засудженому ОСОБА_10 судом першої інстанції призначено в межах санкції п.п.6, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України із врахуванням вимог ст.65 КК України та застосуванням ч.1 ст.70, ч.ч.1,2, ст.71 КК України. При його визначенні, як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, наслідки, які від нього настали смерть потерпілої, заподіяння матеріальної та моральної шкоди. Судом враховано особу винного, який за місцем відбування покарання характеризувався позитивно, за місцем проживання характеризується посередньо, після звільнення з місць позбавлення волі не працював, раніше судимий за умисне вбивство. Також суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_10 вчинив злочин, який кваліфікований за двома пунктами ч.2 ст. 115 КК України, характер та обставини вчинення даного злочину, під час якого потерпілій в тому числі були заподіяні чисельні тілесні ушкодження, молодий вік обвинуваченого, який відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи виявляє ознаки змішаного розладу особистості, які не досягають ступеню психічного захворювання, наявність психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, тому суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст. 115 КК України без призначення йому такого виняткового виду покарання, як довічне позбавлення волі

Доводи прокурора про те, що покарання, яке призначено судом ОСОБА_10 , не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його наслідкам і є явно несправедливим за своєю м`якістю з огляду на вищенаведене є безпідставними.
Разом з тим не грунтуються на матеріалах провадження і доводи захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та необхідності призначення більш м`якого покарання з огляду на наступне.
ОСОБА_10 є раніше судимою особою за вчинення саме умисного вбивства, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та не зважаючи на умовно-дострокове звільнення від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, знову через нетривалий проміжок часу після такого звільнення з місць позбавлення волі вчинив особливо тяжкі злочини з корисливих мотивів, позбавив вдруге життя людини, що свідчить про стійкість його протиправної поведінки та не бажання до нормальної адаптації у суспільстві. Санкція статті КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_10 передбачає довічне позбавлення волі, судом першої інстанції йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк. Твердження захисника про те, що ОСОБА_10 повністю усвідомив свою вину, щиро розкаявся, не було встановлено під час розгляду провадження в суді першої інстанції та пр. розгляді апеляційних скарг, не грунтуються на матеріалах кримінального провадження та на думку колегії суддів є голослівними та передчасними. Посилання захисника на віктимну поведінку потерпілої не може бути виправданням для обвинуваченого та пом`якшення йому покарання з урахуванням всіх обставин провадження, того, як обвинувачені готувалися до вчинення даних злочинів, характеру нанесення тілесних ушкоджень потерпілій та інших обставин провадження. Таким чином підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому судом покарання немає.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що досудове розслідування та судове слідство проведено з достатньою повнотою. Всі об`єктивні дані, які впливають на вид та розмір покарання, були враховані судом при призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання за вчинені ним злочині і наведені вище.
Інших підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, наведених в апеляційних скаргах , крім вказаних вище в даній ухвалі, колегією суддів не встановлено.
Разом з тим при перевірці правильності кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч.4 ст. 187 КК України колегією суддів поза межами доводів апеляційних скарг було встановлено, що судом першої інстанції, враховуючи факт ексцесу ОСОБА_10 як виконавця при вчиненні дій щодо розбійного нападу на потерпілу Червінську та виходу ним таким чином за межі попередньої домовленості з обвинуваченим ОСОБА_11 про вчинення грабежу потерпілої, поєднаним з проникненням в житло, помилково було визначену таку кваліфікуючу ознаку його дій як вчинення нападу за попередньою змовою групою осіб, тобто з обвинуваченим ОСОБА_11 .
Враховуючи наведене, а також те, що дії ОСОБА_11 в свою чергу було правильно кваліфіковано за ч.3 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, та в тому числі і за попередньою змовою групою осіб, а саме з обвинуваченим ОСОБА_10 ,колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч.2 ст. 404 КПК України, враховуючи те, що таким чином не погіршується становище обвинуваченого ОСОБА_10 , вийти за межі доводів апеляційної скарги його захисника та виключити з мотивувальної частини вироку суду кваліфікуючу ознаку його дій за ч.4 ст. 187 КК України - вчинення нападу за попередньою змовою групою осіб.
Крім того в на підставі тієї ж ч.2 ст. 404 КПК України, враховуючи те, що відносно обвинуваченого ОСОБА_11 вирок суду не оскаржувався, однак в ході апеляційного розгляду провадження встановлено, що судом йому також як і обвинуваченому ОСОБА_10 помилково на підставі ч.5 ст. 72 КК України не зараховано у строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з дня постановлення вироку до набрання ним законної сили, колегія судів вважає за необхідне зарахувати останньому у строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 01 червня 2016 року, тобто з дня постановлення вироку суду першої інстанції, по день набрання вироком суду законної сили, тобто по 28 березня 2017 року з розрахунку: одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
В решті вирок суду є законним та обґрунтованим, підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 01 червня 2016 року щодо обвинувачених ОСОБА_10 за ч.4 ст.187, п.6 , 13 ч.2 ст.115 КК України та ОСОБА_11 за ч.3 ст.186 КК України змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку суду вказівку про те, що ОСОБА_10 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_10 у строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 07 січня 2015 року по день набрання вироком суду законної сили, тобто по 28 березня 2017 року з розрахунку: одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
В порядку ст.404 КПК України виключити з мотивувальної частини вироку суду кваліфікуючу ознаку злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України - вчинення ОСОБА_10 нападу за попередньою змовою групою осіб.

В порядку ст.404 КПК України на підставі ЗУ «Про внесення змін до Кримінально кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення» від 26.11.2015 року та ч.5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_11 у строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 01 червня 2016 року по день набрання вироком суду законної сили, тобто по 28 березня 2017 року з розрахунку: одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в той же строк з дня отримання копії ухвали .

Судді: