АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №615/1408/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/560/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України

УХВАЛА
19 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження №11кп/790/560/17 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Валківського районного суду Харківської області від 14 листопада 2016 року, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високопілля, Валківського району, Харківської області, громадянина, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-
- 29.08.1991 року Валківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.140 КК України (в редакції від 1960 року) до 2 років виправних робіт із утриманням 20 відсотків заробітку;
- 12.03.1993 року Валківським районним судом Харківської області за ч.3 ст.140, ч.2 ст.141, ст.ст.42, 43 КК України (в редакції від 1960 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.01.1997 року по відбуттю строку покарання;
- 07.03.2001 року Люботинським міським судом Харківської області за ч.2 ст.144 КК України (в редакції від 1960 року) до 5 років позбавлення волі. Звільнений 12.11.2005 року по відбуттю строку покарання;
- 19.03.2007 року Валківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.263 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;
- 18.03.2008 року Валківським районним судом Харківської області за ст.395 КК України до 2 місяців арешту. Звільнений 20.06.2008 року по відбуттю строку покарання;
- 18.12.2009 року Валківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ст.395, ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнений 20.06.2015 року по відбуттю строку покарання;
засуджено за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на 6 місяців арешту.
Кримінальне провадження було розглянуто у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КК України.
Як установив суд, 14.09.2016 року близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в домоволодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 , у стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, діючи повторно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, підійшов до ОСОБА_8 , та несподівано для останньої, шляхом ривка, витягнув із кишені її халату, грошові кошти в сумі 800 гривень та разом з ними втік з місця вчинення злочину, чим спричинив потерпілій матеріальних збитків на вищевказану суму.
В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, прокурор посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Указав, що суд безпідставно розглянув кримінальне провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, оскільки у судовому засіданні обвинувачений оспорив фактичні обставини кримінального правопорушення, заперечуючи наявність у нього умислу на викрадення належних потерпілій грошових коштів. Зазначив, що призначаючи покарання суд не в повній мірі врахував, що ОСОБА_7 раніше 6 разів судимий, в тому числі за злочини проти власності та знову вчинив умисний корисливий злочин за обтяжуючої покарання обставини - рецидив злочину, не вчинив дій, направлених на відшкодування завданої шкоди, судом не наведено обставин, які істотно знижуються ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину. Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого, який просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Із матеріалів кримінального провадження убачається, що суд першої інстанції відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Однак, як убачається з технічного запису судового засідання від 14 листопада 2016 року та змісту вироку, обвинувачений показав, що він вийняв з кишені халату ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 800 грн. для придбання пляшки горілки, оскільки вважав, що потерпіла йому винна грошові кошти за те, що він допоміг їх знайти. Решту грошей, після придбання горілки, він хотів повернути потерпілій, однак був затриманий працівниками поліції.
За змістом цих показань, обвинувачений стверджував про відсутність у нього корисливого мотиву та умислу на викрадення грошових коштів ОСОБА_8 .
Тобто, обвинувачений фактично не визнав свою провину в умисному викрадені чужого майна з корисливого мотиву, оскільки оспорив фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинуваченні.
За таких обставин суд не мав підстав розглядати кримінальне провадження в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, а повинен був повно, всебічно дослідити всі зібрані у провадженні докази, як на підтвердження, так і на спростування вини обвинуваченого, чого не було зроблено.
Ці порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ч.1 ст.412 КПК України, є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 того ж КПК - підставами для скасування вироку.
Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення процесуального закону шляхом повторного дослідження доказів та вищевказаних обставин кримінального провадження, оскільки відповідних клопотань про їх дослідження учасниками судового провадження не заявлено.
З огляду на наведене, колегія суддів керується приписами ч.6 ст.9 КПК України, які визначають, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, тоді застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Тому, виходячи із передбаченої п.13 ч.1 ст.7 КПК України загальної засади кримінального провадження щодо забезпечення обвинуваченим права на захист, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить усунути вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону, перевірити доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого при призначенні покарання і постановити рішення, яке б відповідало вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.
Вирок Валківського районного суду Харківської області від 14 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою продовжити на 60 днів, тобто до 18 березня 2017 року з правом внесення застави у сумі 82 680 грн. згідно ухвали Апеляційного суду Харківської області від 29 вересня 2016 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: