АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/332/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/412/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 05 вересня 2017 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області з урахуванням доповнень на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року за кримінальним провадженням №0000083 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, українця, одруженого, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , освіта середньо-спеціальна, працюючого помічником машиніста тепловозу оборотного ДЕПО м. Нікополь Дніпропетровської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, якого визнано винним та засуджено за ст.125 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 1000 гривень.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_6 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 документально підтверджені судові витрати у виді сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_10

потерпіла ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі з урахуванням доповнень перший заступник прокурора Дніпропетровської області, просить вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року відносно ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання, вважати засудженим ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Крім того, виключити рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 судового збору на користь потерпілої ОСОБА_8 в розмірі 640 гривень. Сплачений судовий збір повернути потерпілій ОСОБА_8 . В іншій частині вирок залишити без змін.

Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року у Дніпропетровської області ОСОБА_6 був визнаний винним та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за наступних обставин.

18 січня 2017 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходився в коридорі квартири за адресою свого мешкання АДРЕСА_2 , де під час словесного конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у нього виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_8 .

В цей же день і час, знаходячись там же, і, реалізуючі свій злочинний намір, ОСОБА_6 з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, кулаком своєї правої руки, умисно наніс один удар в обличчя ОСОБА_8 , а саме в область верхньої губи, чим спричинив останній тілесне ушкодження у виді крововиливу слизової верхньої губи. Після чого, потерпіла ОСОБА_8 з метою припинення злочинних дій ОСОБА_6 і обмеження себе від спричинення останнім тілесних ушкоджень, взяла на руки малолітню доньку ОСОБА_7 та вийшла до спальної кімнати вищевказаної квартири. В цей же день та час, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , переслідуючи останню, зайшов до спальної кімнати, та з метою спричинення тілесних ушкоджень підійшов до ОСОБА_8 , яка в цей момент тримала на руках малолітню доньку. Намагаючись відвернутися від ОСОБА_6 з метою захисту малолітньої доньки від спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 повернулась до ОСОБА_6 спиною, а останній підійшовши до ОСОБА_8 умисно наніс не менше шести ударів кулаком своєї правої руки в область бокової поверхні грудної клітини зліва та один удар правою ногою в область грудної клітини ОСОБА_8 зліва, а саме в ділянці під лівою лопаткою, чим спричинив останній тілесне ушкодження у вигляді синця грудної клітини.

Від отриманих ударів ОСОБА_8 присіла на ліжко, а ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, умисно наніс один удар кулаком своєї правої руки в ліве стегно ОСОБА_8 , чим спричинив останній тілесне ушкодження у вигляді синця лівого стегна. Після чого, ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, тримаючи в правій руці частину пластикового совка, наніс один удар в лівий колінний суглоб ОСОБА_8 , чим спричинив останній тілесне ушкодження у вигляді садна лівого колінного суглобу.

Згідно висновку експерта № 54 від 07.02.2017 року тілесні ушкодження у вигляді крововиливу слизової верхньої губи, синця грудної клітини, синця лівого стегна, садна лівого колінного суглобу згідно пункту 2.3.5. Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з урахуванням доповнень перший заступник прокурора Дніпропетровської області, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого за ст.125 ч.1 КК України, посилається на ті обставини, що суд першої інстанції, задовольняючи заявлений у справі цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 також стягнув з обвинуваченого судовий збір. Але, відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Тому судове рішення у цій частині слід змінити, виключивши рішення про стягнення з обвинуваченого судового збору в розмірі 640 гривень.

Крім того, суд першої інстанції, хоча і призначив ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., у твердій грошовій сумі, проте не визначив його у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор підтримав апеляційну скаргу з урахуванням доповнень першого заступника прокурора Дніпропетровської області, просив задовольнити її та змінити оскаржуваний вирок.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні під час апеляційного розгляду кримінального провадження підтримала апеляційну скаргу прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_10 в судовому засіданні під час апеляційного розгляду не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника прокурора Дніпропетровської області підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, тому апеляційним судом не переглядаються.

За змістом ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є вирок, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пункт 10 ч.1 ст.56 КПК України передбачає, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому Законом.
Згідно з положеннями ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом , цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як видно з матеріалів кримінального провадження потерпілою ОСОБА_8 в межах даного кримінального провадження подано цивільний позов з вимогами про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, в зв`язку з чим нею сплачено судовий збір в сумі 640 гривень (а.кп.63 том 2).
Згідно вимог ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються з: витрат на правову допомогу;витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.
Тобто, кримінальним процесуальним законом судовий збір не віднесено до процесуальних витрат.
Так, п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З вищевказаного вбачається, що позивачі звільняються від сплати судового збору при відшкодуванні саме матеріальних збитків. Від сплати судового збору при відшкодуванні нематеріальних збитків, вказані особи не звільняються.

Як видно із оскаржуваного вироку, суд першої інстанції приймаючи рішення про задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 ухвалив рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої 640 гривень судового збору, з дотриманням вимог ч.3 ст.88 ЦПК України (том 2 а.кп.69-71).
На підставі викладеного, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області про те, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення цивільного позову потерпілої, помилково стягнув з обвинуваченого ОСОБА_6 судовий збір на її користь. А тому в цій частині вимоги апеляційної скарги прокурора не підлягають задоволенню.
Що стосується вимог апеляційної скарги прокурора з приводу того, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, судом не було визначено його розмір у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, згідно положень ч.2 ст.53 КК України, розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
Як видно з оскаржуваного вироку, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., у твердій грошовій сумі, судом не було визначеного його у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, про о вірно зазначає в своїй апеляційній скарзі прокурор (том 1 а.кп.102-105).
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційних вимог прокурора в цій частині та зміни оскаржуваного вироку на підставі вимог ст.413 КПК України.

Керуючись ст.ст.405, 408, 409, 413 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області з урахуванням доповнень задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року за кримінальним провадженням відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогост.125 ч.1 КК України змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4