№ 1-кп/755/106/16

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТАНОВИЛА:
В судовому засіданні прокурори ОСОБА_6 та ОСОБА_5 заявили клопотання про призначення комплексної судово-медичної експертизи стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 з метою з`ясування питання щодо можливості перебування обвинуваченого ОСОБА_8 в умовах Київського СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.
Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 заперечували проти заявленого клопотання.
Колегія суддів, заслухавши думку учасників провадження, дослідивши письмові доводи клопотання сторони обвинувачення, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Згідно ст.1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.
Частиною 1 статті 242 КПК України регламентовано, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
У судовому засіданні встановлено, що сторона обвинувачення, посилаючись на положення п.1 ч.2 ст.332 КПК України, просить призначити комплексну судово-медичну експертизу з метою усунення суперечностей між наявними у справі висновками експертів.
Разом з тим, дане кримінальне провадження не містить жодного висновку експертної установи щодо визначення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , а сторона обвинувачення фактично в якості таких висновків зазначає результати медичних обстежень стану здоров`я обвинуваченого.
Крім того, прокурор обґрунтовуючи клопотання посилається на необхідність призначення по справі судово-медичної експертизи з метою з`ясування можливості перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора.
Проте в пункті 16 Постанови пленуму Верховного Суду України № N 8 від 30.05.97 (зі ззмінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.98) « Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» звернуто увагу судів на те, що в компетенцію судово-медичного експерта не входить вирішення питань щодо можливості перебування підсудного під вартою чи його участі у слідчих діях у зв`язку зі станом здоров`я.
Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підстав яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Разом з тим висновок судово-медичної експертизи щодо стану здоров`я обвинуваченого в межах даного кримінального провадження не є доказом в розумінні положень ст.84 КПК України.
За таких умов, аналізуючи вище викладені доводи в їх сукупності колегія суддів, приходить до висновку, що дане клопотання про призначення комплексної судово-медичної експертизи задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.84, 242, 332, 350, 369-372, 376 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
В задоволенні клопотання прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про призначення комплексної судово-медичної експертизи стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Судді: 1.
2.