Справа № 345/2647/16-к
Провадження № 11-кп/779/36/2017
Категорія ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,освіта середня-спеціальна, не працюючого, неодруженого, раніше судимого:

- 01.06.2005 року Рожнятівським районним судом за ст.186 ч.2, 185 ч.3 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На основі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 12.05.2006 року Калуським міськрайонним судом за ст.187 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. На основі ст.71 КК України частково приєднано 1 рік і 6 місяців позбавлення волі по вироку Рожнятівського районного суду від 01.06.2005 року. Всього 4 роки і 6 місяців відбуття покарання у колонії виховного режиму;

- 02.09.2011 року Калуським міськрайонним судом за ст.186 ч.2, 395, 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а :
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 15.00 год. 15 вересня 2016 року.

Вирішено питання про речові докази в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно.

Злочин вчинено при наступних обставинах.

03.05.2016 р., близько 04 год., перебуваючи неподалік ЗОШ № 7, що по вул. Б.Хмельницького, 8А в м. Калуші, побачив на землі мобільний телефон марки «ZTE», який випав з кишені штанів ОСОБА_8 . Усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав мобільний телефон марки «ZTE» вартістю 1850 гривень з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 10 гривень, чим завдав майнової шкоди ОСОБА_8 на загальну суму 1860 грн.

Продовжуючи злочинну діяльність 11.06.2016 близько 02.00 год., ОСОБА_7 прийшов до своєї знайомої ОСОБА_9 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 . Під час перебування у вказаній квартирі, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що ОСОБА_9 вийшла на балкон, повторно, таємно викрав із помешкання мобільний телефон марки «Lenovo Vibe P1M, вартістю 5900 гривень, в чохлі червоного кольору вартістю 100 гривень в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «МТС» вартістю 50 гривень на рахунку якої були кошти в сумі 17 гривень та сім-карта мобільного оператора «Київстар» вартістю 30 гривень на рахунку якої грошей не було, срібний браслет вагою 17 грам вартістю 230,69 гривень, наручний годинник марки «Касіо» вартістю 500 гривень, пневматичний пістолет марки «Байкал МП 654К» вартістю 1500 гривень, електрошокер марки «Скорпіо» вартістю 300 гривень, мультистайлер марки «Philips» вартістю 2800 гривень, міксер марки «Bosh вартістю 700 гривень, електрощипці марки «Vitek» вартістю 800 гривень, блендер марки «Kenwood» вартістю 2800 гривень, пристрій для випічки печива марки «Clatronic» вартістю 500 гривень.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 16227 гривень.

Продовжуючи злочинну діяльність, 14.07.2016 близько 15:30 год., ОСОБА_7 , перебуваючи на Площі Героїв у м. Калуші біля входу у магазин «Люкс» побачив велосипед марки «Страйкер», який залишив ОСОБА_10 . Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрав бувший у користуванні велосипед марки «Страйкер» вартістю 1300 гривень. Вказаний велосипед ОСОБА_7 цього ж дня продав ОСОБА_11 .

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 спричинено матеріалу шкоду на загальну суму 1300 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи встановлених судом фактичних обставин та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає призначене йому покарання надто суворим.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд першої інстанції не врахував ряд пом`якшуючих покарання обставин, зокрема: активне сприяння розкриттю злочину, визнання ним вини, щире каяття, добровільне відшкодування потерпілим завданої злочином шкоди. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити йому більш м`яке покарання.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги, вважає, що суд призначив обвинуваченому законне та обґрунтоване покарання, а тому просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оскаржує правильність встановлених судом фактичних обставин, правильність кваліфікації його дій та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим, в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого та є занадто суворим.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону України про кримінальну відповідальність, та призначаючи покарання ОСОБА_7 , врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання в силу ст. ст.66, 67 КК України.

Зокрема, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнав обставинами, які пом`якшують покарання щиросердечне каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне часткове відшкодування завданих збитків.

Водночас судом першої інстанції не встановлено обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому.

При цьому, як вбачається з вироку, судом першої інстанції враховано те, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку нарколога та психіатра, тяжких наслідків не наступило, частково добровільно відшкодував заподіяні збитки, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став.

Таким чином, суд першої інстанції врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого і призначив у межах санкції ч.2 ст.185 КК України не найсуворіший вид покарання у його мінімально можливих межах та не може вважатися надто суворим, є достатнім для виправлення обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

При цьому, слід врахувати і роз`яснення в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Колегія суддів вважає, що сукупність встановлених судом першої інстанції обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного,який раніше неодноразово був засуджений за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, не свідчить про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і не дає підстав для застосування ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі санкції ч.2 ст.185 КК України.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо суворості призначеного покарання є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів та підстав для його пом`якшення колегією суддів не вбачається.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів в порядку ч.2 ст. 404 КПК України, вважає необхідним виконати положення Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-УІІІ та зарахувати обвинуваченому строк його попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 15 вересня 2016 року до 09 лютого 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4