АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/727/17 Справа № 192/83/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на постанову Солонянского районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у провадженні за поданням адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 про встановлення адміністративного нагляду,-

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вважає постанову суду незаконною та просить її скасувати.

Оскаржуваною постановою суду було задоволено частково подання начальника Солонянської ВК № 21 про встановлення адміністративного нагляду щодо ОСОБА_7 та встановлено останньому адміністративний нагляд строком на два роки, з встановленням заборон, передбачених Законом України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», у виді заборони виходу з будинку (квартири) з 22:00 до 5:00 годин та відвідування місць продажу спиртних напоїв на розлив.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що погоджується з доводами подання начальника Солонянської ВК № 21 щодо необхідності встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_7 зважаючи на те, що особа цього засудженого відповідає критеріям, визначеним п. «б» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», що є підставою для прийняття такого рішення, втім клопотання в частині зобов`язання ОСОБА_7 відмічатися в поліції задоволенню не підлягає, оскільки це не передбачене положеннями законодавства про адміністративний нагляд.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_7 зазначає, що незгоден з оскаржуваною постановою суду, оскільки за весь час відбування покарання, коли він перебував у різних установах виконання покарань, до нього ставилися упереджено як до особи, що вчинила злочин проти працівників поліції, та постійно безпідставно застосовували до нього стягнення.

Крім того вказує, що негативну характеристику адміністрацією СВК №21 було надано безпідставно, оскільки він у даній установі перебував короткий період часу і не вживав алкогольні напої, як це зазначено у характеристиці. Зазначає, що в нього на утриманні перебуває двоє дітей та він має батька інваліда. Також вказує, що з адміністративним наглядом він позбавлений можливості працевлаштуватися, оскільки жоден роботодавець не хоче його брати на роботу за таких обставин.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її безпідставною, а постанову суду законною та вмотивованою і просив залишити скаргу без задоволення, а постанову суду без змін; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновків, що апеляційна скарга ОСОБА_7 є безпідставною, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про адміністративний нагляд, за особами звільненими з місць позбавлення волі», адміністративний нагляд - це система тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами Національної поліції.
Згідно ст. 2 Закону України «Про адміністративний нагляд, за особами звільненими з місць позбавлення волі», адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню злочинів окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», адміністративний нагляд встановлюється щодо засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини, або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 є особою, раніше неодноразово засудженою до позбавлення волі за вчинення умисних злочинів, в тому числі з застосуванням положень ст. 71 КК України, та останній раз був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 грудня 2015 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Крім того, судом було встановлено, що ОСОБА_7 під час відбування покарання характеризувався негативно, заохочень не мав, був не працевлаштований за власним бажанням, за час перебування в колонії допустив 13 порушень режиму утримання.

З наведених обставин суд першої інстанції зробив грунтовний висновок про те, що відомості про особу ОСОБА_7 свідчать про схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, стійкість його злочинної та антисоціальної поведінки, у зв`язку з чим він є особою, за якою належить встановити відповідний контроль з боку держави.

Колегія суддів з правильністю цих висновків погоджується і вважає, що особа ОСОБА_7 визначеним законом критеріям відповідає, а отже для запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень встановлення адміністративного нагляду є законним, обґрунтованими та доцільним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 не можуть бути прийняті до уваги. Так, його посилання на упередженість з боку адміністрації установ відбування покарання та безпідставне накладення стягнень не мають будь-якого підтвердження, як не підтверджений і факт наявності на його утриманні двох дітей і батька - інваліда, який, крім того, не обгрунтовує і не спростовує правильності оскаржуваної постанови суду.

Що стосується доводів апелянта про неможливість його працевлаштування за умови встановлення за ним адміністративного нагляду, то вони є надуманими, оскільки не вбачається, що встановлені щодо апелянта заборони виходу з будинку (квартири) з 22:00 до 5:00 годин та відвідування місць продажу спиртних напоїв на розлив можуть у будь-який спосіб перешкодити йому у працевлаштуванні та виконанні трудових обов`язків.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення подання та встановлення ОСОБА_7 адміністративного нагляду строком на 2 роки, який відповідає вимогам ст. 6 Закону України «Про адміністративний нагляд, за особами звільненими з місць позбавлення волі», та обґрунтовано встановив заборони, передбачені згаданим Законом, які відповідають особі засудженого та будуть достатніми для досягнення мети адміністративного нагляду.

Під час апеляційного провадження будь-яких істотних порушень норм матеріального чи процесуального закону колегія суддів не встановила, а тому оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою і не підлягає зміні, а апеляційна скарга ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Керуючись п. «б» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про адміністративний нагляд, за особами звільненими з місць позбавлення волі», ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Постанову Солонянского районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_8 ОСОБА_4