Кримінальне провадження № 703/4223/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі кримінальне провадження №0001585 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 21 квітня 2010 року Бородянським районним судом Київської області за ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, покарання відбув повністю;

- 17 листопада 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2017 року вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року залишено без змін,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , маючи не зняту та непогашену судимість, повторно, 02 червня 2016 року близько 01 години, знаходячись на зупинці громадського транспорту, що розташована навпроти Смілянської школи №8 по вул. Соборна в м. Сміла Черкаської області, умисно, відкрито, з корисливих мотивів, зірвав з шиї ОСОБА_6 золотий ланцюжок 585 проби вагою 4 грама, вартістю 2120 гривень, із золотим хрестиком 585 проби, вагою 2,5 грама вартістю 1325 гривень, чим завдав останній матеріальної шкоди на загальну суму 3445 гривен, після чого зник з місця вчинення злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч.2 ст. 186 КК України

Обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні відповідного злочину визнав повністю, та надав показання, що на початку червня 2016 року, в нічний час разом зі своїм товаришем проходив повз автобусну зупинку, що по вул. Соборна в м. Сміла, де побачив невідому йому дівчину, в якої на шиї знаходився золотий ланцюжок з крестиком. Дівчина була не сама, та між ними і тією компанією виникла словесна сутичка, під час сварки він рукою зірвав ланцюжок з шиї дівчини та втік з місця скоєння злочину. Того ж дня ланцюжок та хрестик він повернув потерпілій через працівників поліції, до яких вона звернулась. В скоєному щиро розкаявся, пообіцяв у майбутньому не порушувати закон, та просив суворо не карати.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України суд, з`ясувавши що учасники судового провадження не оспорюють обставин пред`явленого обвинувачення, правильно розуміють їх зміст, та переконавшись в добровільності їх позиції, за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження тих доказів стосовно обставин справи що підтверджують вину обвинуваченого, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

В якості обставин що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття, добровільне повернення потерпілій викраденого майна, активне сприяння розкриттю злочину, а обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який хоча відповідно до вимог ст. 12 КК України і класифікується як тяжкий, проте тяжких наслідків в наслідок його вчинення не настало; особу винного, який за місцем реєстрації характеризується посередньо, проте має молодий вік, матеріальну шкоду потерпілій відшкодував та вона матеріальних претензій до нього не має, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжує його покарання, а тому приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише за умови ізоляції його від суспільства, що можливе лише при призначенні покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті за якою він притягується до відповідальності.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_5 вимог ст. 69, 75 КК України.

Дане кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив до постановлення відносно нього вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року, яким він засуджений за ч.2 ст.186 КК України, із призначенням покарання у виді 4 роки позбавлення волі, та який ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2017 року залишено без змін, а тому в даному випадку при призначенні остаточного покарання слід керуватись вимогами ч.4 ст. 70 КК України і призначати покарання за сукупністю злочинів з урахуванням відповідного вироку суду, із зарахуванням строку попереднього ув`язнення за попереднім вироком в період часу з 26 серпня 2016 року до 31 січня 2017 року за правилаим ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку: 1 день проведений в слідчому ізоляторі за 2 дні позбавлення волі.

Будь-яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого в межах даного кримінального провадження не застосовувалось, тому правила ч.5 ст. 72 КК України, щодо розрахування строків подальшого тримання обвинуваченого під вартою, на нього не розповсюджуються.

Цивільний позов у справі не заявлено, процесуальні витрати - відсутні. Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання 4 (чотири) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, врахувати покарання призначене вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року у вигляді 4 років позбавлення волі, та за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 26 серпня 2016 року.

Речовий доказ: золотий ланцюжок залишити ОСОБА_6 звільнивши її від зобов`язань по зберігальній розписці.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 26 серпня 2016 року по 31 січня 2017 року з розрахунку: 1 день проведений в слідчому ізоляторі за 2 дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав не пов`язаних із запереченням обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду.

Головуючий: ОСОБА_1