Справа № 199/5690/13-к
В И Р О К
іменем України
13 квітня 2017 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

При секретарі ОСОБА_4

За участю прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7

ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9

ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001560, за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вольнянську, Запорізької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, такого, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпро, громадянина України, з середньою освітою, холостого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:
09 березня 2013 року близько 05:00 години ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибули на автомобілі марки «DАЕWОО», модель «NЕХІА DОНC Е 93», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ж/м Фрунзенський м. Дніпра (на той час м. Дніпропетровська) в район Ломовської насосної станції, яка розташована за адресою: вул. Широка, 173, для подальшого вживання алкогольних напоїв. На вказаному місці під час спільного вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з одного боку, та ОСОБА_13 з іншого, розпочався конфлікт, що ґрунтувався на таких, що раніше виникли, неприязних відносинах між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 . Під час зазначеного конфлікту ОСОБА_10 і ОСОБА_9 вступили в злочинну змову з метою вбивства ОСОБА_13 .

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_9 завдав ОСОБА_13 удар електрошокером у шию, від чого останній втратив рівновагу, після чого ОСОБА_9 схопив ОСОБА_13 за одяг, нахилив до землі, та ногами почав наносити удари по голові та обличчю останнього. Від завданих ударів потерпілий впав на коліна, і в цей момент до ОСОБА_13 підбіг ОСОБА_10 , який також почав наносити останньому взутою ногою удари по голові та в ділянку ребер з правої сторони. Від отриманих ударів ОСОБА_13 впав на землю. Коли потерпілий намагався підвестись на ноги, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_9 продовжили наносити багаточисленні удари ногами та руками по тілу та голові ОСОБА_13 . В цей момент ОСОБА_13 , намагаючись втекти від них, почав повзти та впав у яму. Коли ОСОБА_13 намагався вилізти з ями, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обидва нанесли цеглою, яка знаходилась на землі, по голові ОСОБА_13 не менше 7 ударів в потиличну частину голови. Внаслідок ударів, нанесених потерпілому ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у загальній кількості не менше 14-15 ударів, останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: в лобно-скронево-виличній ділянці, праворуч, синець на тлі якого численні садна. На передній поверхні лобної ділянки, праворуч, численні садна. В лобній ділянці численні садна. В лобно-скроневій ділянці, ліворуч, синець на тлі якого поодинокі дрібні, крапкові садна. В ділянці правої верхньої та нижньої повіки синець. В ділянці спинки носа, у верхній та середній третині, синець. З поверхні та у товщі шкіряних покровів правої вушної раковини синець на тлі якого розташовані численні дрібні, крапкові садна. На внутрішній поверхні правої вушної раковини, у середній третині, забійна рана. У біля вушній ділянці праворуч, позаду вушної раковини дві забійні рани. На внутрішній поверхні губи, посередині, крововилив. На шкіряних покровах голови, у тім`яних, скроневих, потиличних ділянках сім забійних ран. На передній поверхні правого передпліччя, у середній та нижній третині, синець. На зовнішній бічній поверхні лівого плечового суглобу, синець на тлі якого розташовані численні садна. Вдавлений уламковий перелом скроневої кістки, праворуч та перелом кісток основи черепа, уламковий перелом кісткової частини та хрящової частини спинки носа. Крововиливи зі слабко вираженою лейкоцитарною реакцією; дрібні крововиливи у речовині мозку, нерівномірне кровонаповнення судин речовини мозку; набряк мозку. Крововиливи зі слабко вираженою лейкоцитарною реакцією у ділянці верхньої губи, у ділянці скроневого м`яза з ділянки перелому праворуч; у м`яких тканинах тім`яно-скронево-потиличної ділянки голови ліворуч та у м`яких тканинах з ділянки перелому носа. Крововиливи з помірно вираженою лейкоцитарною реакцією у м`яких тканинах голови зі скронево-потиличної ділянки праворуч та у м`яких тканинах з лобно-тім`яно-скроневої ділянки праворуч.

Внаслідок спричиненої діями ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відкритої черепно-мозкової травми: численних забійних ран, синців та саден на шкіряних покровах голови; переломів кісток склепіння та основи черепа; крововиливів під м`які оболонки головного мозку та у його речовину, яка ускладнилася набряком головного мозку, приблизно через 20-40 хвилин після нанесення тілесних ушкоджень на місці події настала смерть ОСОБА_13 .

Переконавшись, що ОСОБА_13 не подає ознак життя, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 прикидали труп останнього будівельним сміттям, після чого залишили місце скоєння злочину.

ОСОБА_10 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення заперечив та показав, що він зустрічався з ОСОБА_14 , яка була від нього вагітна. Він мешкав з останньою в її будинку на третьому поверсі, а на другому поверсі мешкав ОСОБА_13 . Останній не хотів, щоб він жив з ОСОБА_14 і з цього приводу між ними іноді виникали конфлікти. 08 березня 2013 року він разом з ОСОБА_14 привітали зі святом своїх матерів і надвечір захотіли приготувати шашлик. Дров вдома не було і він попросив свого товариша ОСОБА_9 принести дрова. Останній приніс дрова і залишився у них. Пізніше прийшов ОСОБА_13 і запропонував поїхати святкувати далі. Він викликав свого знайомого таксиста ОСОБА_15 , який надалі возив його разом з ОСОБА_9 і ОСОБА_13 на автомобілі «Деу». Спочатку вони намагалися знайти жінок «легкої поведінки», як того хотів ОСОБА_13 , але нікого не знайшли. Вже під ранок вони їхали додому і їм треба було зупинитися та справити природні потреби. Це було вже близько п`ятої години ранку 09 березня 2013 року. За Кайдацьким мостом на пустирі таксист зупинив автомобіль і вони всі втрьох вийшли з машини. Коли справили природні потреби, ОСОБА_13 почав присікатися до нього та висувати претензії щодо ОСОБА_14 . Між ними почався словесний конфлікт, під час якого потерпілий спробував його вдарити, але не влучив. ОСОБА_9 мабуть вирішив втрутитися і вдарив ОСОБА_13 електрошокером. Звідки взявся цей електрошокер, він не знає. Після удару електрошокером потерпілий став вести себе агресивніше, і вони з ОСОБА_9 почали наносити останньому удари руками і ногами в область голови і тулуба. Він особисто наніс 4-5 ударів. Після того, як ОСОБА_13 упав, вони відтягли його до дерева та посадили. Потерпілий був у свідомості і висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою. Вони разом з ОСОБА_9 сіли в таксі і поїхали додому. Стверджує, що під час поїздки до описаних подій на пустирі біля Кайдацького мосту, між ними та потерпілим конфлікту не було. Він з ОСОБА_9 перебували у стані легкого алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_13 був більш п`яним за них. Камінням та цеглою вони потерпілого не били. Яким чином потерпілий опинився в ямі прикиданий будівельним сміттям, пояснити не може, однак стверджує, що вони з ОСОБА_9 до цього не причетні. Не може однозначно ані підтвердити, ані спростувати ту обставину, що наявні у ОСОБА_13 тілесні ушкодження в області голови є наслідком його з ОСОБА_9 ударів. Таксисту він не погрожував. Що саме казав ОСОБА_14 з приводу причини відсутності потерпілого, пригадати не може. Заперечує факт попередньої змови з ОСОБА_9 на вбивство потерпілого, а також заперечив наявність будь-яких боргових зобов`язань як між ним і ОСОБА_9 , та і між ним та потерпілим.
ОСОБА_9 в суді свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі зміненого прокурором обвинувачення також заперечив в повному обсязі. Від надання свідчень по суті пред`явленого обвинувачення відмовився, скориставшись правом, гарантованим ст. 63 Конституції України.

Попри повне заперечення своєї вини в зазначеному кримінальному правопорушенні, винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_9 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_6 показала суду, що загиблий ОСОБА_16 був її рідним братом. Він до вбивства десь за тиждень приходив до неї та жалівся, що він з дружиною свариться, що вона подала заяву про розлучення, завела нового співмешканця, а він хоче, щоб той залишив їх будинок. Зі слів ОСОБА_17 їй стало відомо, що він постійно сварився з ОСОБА_18 . Стосовно обставин смерті брата їй нічого не відомо.

Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала суду, що з обвинуваченим ОСОБА_18 вона з січня 2013 року проживала разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В цей же час вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_19 , однак фактичні шлюбні відносини з останнім не підтримувала. Всі разом вони жили за адресою: м. Дніпро, вул. Роздільна, 9. 07 березня 2013 року між ОСОБА_20 та ОСОБА_17 стався конфлікт та бійка через те, що ОСОБА_17 приводив до додому сторонніх людей. Після того, як конфлікт було залагоджено, 08 березня 2013 року ввечері вони почали святкувати. Спочатку до ОСОБА_20 прийшов ОСОБА_21 , а пізніше з роботи прийшов ОСОБА_17 . Вони разом розпивали алкогольні напої. Пізніше близько 23 години хтось із них запропонував піти ще десь погуляти. Десь о 2 годині ночі ОСОБА_20 дзвонив їй, запитував номер телефону одного хлопця. По телефону вона чула, що вони всі разом розмовляють між собою. Вранці ОСОБА_20 з ОСОБА_22 повернувся вже без ОСОБА_17 на таксі бордового кольору «Деу». На її запитання щодо того, де ОСОБА_17 , відповіли, що той залишився з дівчатами і ОСОБА_20 пізніше їй все розкаже. ОСОБА_20 просив у неї грошей, заплатити водієві таксі. Так як у неї грошей не було, вони поїхали до її матері, взяли гроші і розрахувалися. Коли наступного дня ОСОБА_17 так і не з`явився, вона запропонувала ОСОБА_20 звернутися до поліції, але той заперечив, оскільки ще не пройшло три доби. Про те що знайшли ОСОБА_13 , вона дізналася в міліції. Щодо відносин між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , пояснила, що ОСОБА_17 реагував погано на те, що вона проживала з ОСОБА_20 . Він постійно намагався вигнати ОСОБА_20 , казав що він її «розведе на будинок», обдурить і вона залишиться без будинку і машини. Між ними постійно були конфлікти. ОСОБА_20 при цьому намагався з ОСОБА_17 не конфліктувати, намагався завжди з ним спокійно розмовляти тому, що ОСОБА_17 завжди казав, що він напише на нього заяву в міліцію. ОСОБА_17 не хотів з нею розлучатися і хотів з нею помиритися, а ОСОБА_20 про це знав.

Допитаний судом у якості свідка ОСОБА_15 показав суду, що станом на березень 2013 року він працював водієм таксі на орендованому автомобілі «Деу Нексія». Обвинувачені йому були знайомі до описаних подій, оскільки вони всі проживають на одному районі і під час таксування познайомився з ними. 08 березня 2013 року увечері його викликав по мобільному телефону ОСОБА_10 . Він приїхав на виклик і на вулиці ОСОБА_23 забрав ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і потерпілого. Всі троє були у стані сильного алкогольного сп`яніння. Спочатку вони поїхали на Донецьке шосе для того, щоб знайти повій. Коли повій не знайшли, вирішили їхати в селище Губиниха, Новомосковського району. Там також все об`їздили, шукали сауну, дівчат, але також нічого не знайшли. По дорозі сварок між ними не було. Дорогою пасажири купували алкогольні напої і вживали їх в машині. Потерпілий майже весь час мовчав і на думку свідка був самим п`яним. Потім вони купили ще алкогольних напоїв, поїхали в посадку перед Кайдацьким мостом. Приїхали на місце, коли вже почало світати. Він з машини не виходив, а його пасажири вийшли з машини, розклали випивку позаду на капоті і продовжили розпивання алкогольних напоїв. Потім він в дзеркало заднього виду побачив, що обвинувачені б`ють потерпілого. Той спочатку чинив опір, а потім перестав. Все це тривало близько 5 хвилин. Пізніше всі вони з його поля зору пропали. Він на це ніяк не відреагував. Чому так вчинив, сказати не може. Через деякий час, коли він вже збирався їхати, ОСОБА_10 і ОСОБА_9 підійшли до машини. Потерпілого з ними не було і де він дівся йому не відомо, у обвинувачених про нього він не цікавився, а самі обвинувачені йому про це нічого не казали. Бачив, що у одного з обвинувачених була зчесана рука. Хтось із них, коли вони сіли в машину, сказав йому, що він нічого не бачив. Після цього він відвіз їх додому, на місце події не повертався. Інших людей на тому місці, де відбувалися всі ці події, він не бачив. Про смерть потерпілого він довідався вже від працівників міліції.

За протоколом огляду місця події від 12 березня 2013 року (т. 2 а.с. 3-4), в період часу з 18:00 год. до 18:30 год. слідчим міліції оглянута ділянка місцевості, розташована у лісопосадці на відстані близько 2 км від Кайдацького мосту, розмірами близько 10 х 10 м, має ґрунтове покриття. На ній розташована бетонна дорога, на відстані від якої близько 20 м розташована яма, всередині якої знаходиться будівельне сміття та уламки шиферу. Із під будівельного сміття виглядає нога людини, обута у чорний черевик. На момент огляду проводилося відкопування трупа із ями, в ході якого було вилучено фрагмент леза від ножа, фрагмент поліетиленової плівки з речовиною бурого кольору, мікрочастки з долонь, піднігтьова речовина, зразок ґрунту, 2 куртки чорного кольору, штани, ключ з брелоком.
У відповідності до протоколу огляду трупа (т. 2 а.с. 7, т. 8 а.с. 55), 12 березня 2013 року в період часу з 21:00 год. до 21:30 год. слідчим міліції за участі судово-медичного експерта ОСОБА_24 проведено огляд трупа невстановленого чоловіка, вилученого з вищеописаної за протоколом огляду місця події ями. На час огляду під трупом знаходиться шкіряна куртка та спортивна куртка з синтетичного матеріалу. На трупі одягнута сорочка, на котрій розстебнуті ґудзики і яка, як зазначено в протоколі «одягнута лише в області шиї».
Згідно протоколу огляду місця події від 12 березня 2013 року (т. 2 а.с. 5-6), в період часу з 21:00 год. до 21:40 год. слідчим міліції оглянуті речі, вилучені з вищеописаної ями, в якій знаходився труп невідомого чоловіка. Зокрема, були оглянуті та вилучені спортивна кофта, шкіряна куртка зі слідами речовини бурого кольору, два кросівка, два носка, труси, сорочка темного кольору зі слідами речовини бурого кольору. На час огляду трупа встановлені ознаки насильницької смерті (патологічна рухливість кісток носу, на голові не менше семи ран щелевидної лучистої форми з тканинними перетинками).
13 березня 2013 року слідчим міліції проведено додаткових огляд вказаного трупа, що підтверджується відповідним протоколом (т. 2 а.с. 26). Під час додаткового огляду було повторно встановлено наявність ознак насильницької смерті та описано наявні у трупа тілесні ушкодження.

Також, 13 березня 2013 року слідчим міліції в період часу з 14:30 год. до 15:00 год. проведено додатковий огляд ділянки місцевості, де було виявлено труп невідомого чоловіка, під час якого було виявлено та вилучено сокиру з металевою рукояткою (т. 2 а.с. 56-57).

За протоколом пред`явлення трупа для впізнання (т. 2 а.с. 28), 18 березня 2013 року ОСОБА_14 в трупі невідомого чоловіка, виявленого 12 березня 2013 року в лісосмузі по вул. Широка м. Дніпро, впізнала свого чоловіка ОСОБА_13 .

До матеріалів кримінального провадження долучена копія паспорту ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 2 а.с. 29).

З довідки ГУДМС України в Дніпропетровській області (т. 2 а.с. 35) вбачається, що ОСОБА_13 з 29 січня 2013 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно довідки квартального комітету № 10 (т. 2 а.с. 37), за вказаною адресою ОСОБА_13 проживав разом з дружиною ОСОБА_14 та дітьми: ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .

За висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 № 476/97-Е від 16 квітня 2013 року (т. 3 а.с. 31-34), при судово-медичній експертизі трупа виявлено відкриту черепно-мозкову травму: в лобно-скронево-виличній ділянці, праворуч, синець на тлі якого численні садна. На передній поверхні лобної ділянки, праворуч, численні садна. В лобній ділянці численні садна. В лобно-скроневій ділянці, ліворуч, синець на тлі якого поодинокі дрібні, крапкові садна. В ділянці правої верхньої та нижньої повіки синець. В ділянці спинки носа, у верхній та середній третині, синець. З поверхні та у товщі шкіряних покровів правої вушної раковини синець на тлі якого розташовані численні дрібні, крапкові садна. На внутрішній поверхні правої вушної раковини, у середній третині, забійна рана. У біля вушній ділянці праворуч, позаду вушної раковини дві забійні рани. На внутрішній поверхні верхньої губи, посередині, крововилив. На шкіряних покровах голови, у тім`яних, скроневих, потиличних ділянках сім забійних ран. На передній поверхні правого передпліччя, у середній та нижній третині, синець. На зовнішній бічній поверхні лівого плечового суглобу, синець на тлі якого розташовані численні садна. Вдавлений уламковий перелом скроневої кістки, праворуч та перелом кісток основи черепа. Уламковий перелом кісткової частини та хрящової частини спинки носа. Крововиливи зі слабко вираженою лейкоцитарною реакцією; дрібні крововиливи у речовині мозку; нерівномірне кровонаповнення судин речовини мозку; набряк мозку. Крововиливи зі слабко вираженою лейкоцитарною реакцією у ділянці верхньої губи, у ділянці скроневого м`яза з ділянки перелому праворуч; у м`яких тканинах тьмяно-скронево-потиличної ділянки голови ліворуч та у м`яких тканинах з ділянки перелому носа. Крововилив з помірно вираженою лейкоцитарною реакцією у м`яких тканинах голови зі скронево-потиличної ділянки праворуч та у м`яких тканинах з лобно-тім`яно-скроневої ділянки праворуч. Виявлені при дослідженні трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі), спричинені дією тупого твердого предмета (або його частиною) контактуюча поверхня якого (яких) - лінійні ребра з упором на площину, довжиною 49 мм та 20 мм (№ 1); 21 мм (№ 2); 27 мм (№ 3); 41 мм та 33 мм (№ 4); 21 мм та 14 мм (№ 5); 30 мм та 16 мм (№ 6); 44 мм та 60 мм (№ 7). Пошкодження нанесені при неодноразовій дії. Примітка: довжина контактуючої поверхні пошкоджуючого предмета приведена без урахування скорочувальних властивостей шкіри. Не виключена можливість, що виявлені тілесні ушкодження були спричинені тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути цегла, рука стиснута в кулак, нога взута в взуття.

Смерть його наступила від відкритої черепно-мозкової травми: численних забійних ран, синців та саден на шкіряних покровах голови; переломів кісток склепіння та основи черепа; крововиливів під м`які оболонки головного мозку та у його речовину, яка ускладнилася набряком головного мозку, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа та даними додаткових методів дослідження.

Між отриманими потерпілим тілесними ушкодженнями у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: переломів кісток склепіння та основи черепа; крововиливів під м`які оболонки головного мозку та у його речовину та смертю потерпілого існує прямий причинний зв`язок.

Не виключена можливість, що на протязі короткого проміжку часу до втрати свідомості, потерпілий міг здійснювати які не будь самостійні дії. Визначити їх характер, об`єм та цілеспрямованість неможливо у зв`язку з відсутністю експертних даних.

Враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень, потерпілому було спричинено не менше 14-15 контактних механічних дій. Вказати їх послідовність неможливо через відсутність експертних даних.

Всі виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження згідно даних судово-медичного дослідження трупа та даних додаткових методів дослідження прижиттєві, спричинені за короткий проміжок часу, який може дорівнювати декільком десяткам хвилин.

Виявлені при судово-медичній експертизі трупа тілесні ушкодження у ділянці голови у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: переломів кісток склепіння та основи черепа; крововиливів під м`які оболонки головного мозку та у його речовину, забійних ран, синців та саден на шкіряних покровах голови розділенню не підлягають і у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню і є небезпечними для життя та здоров`я у момент спричинення.

В момент отримання тілесних ушкоджень положення потерпілого могло бути різним та змінювалося.

Враховуючи дані копії протоколу огляду трупа, умови перебування трупа, вираженість трупних явищ при дослідження трупа у морзі, смерть потерпілого настала більше однієї доби до моменту огляду трупа на місці події.

При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі з трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 2,67 %о у крові, 4,14%о у сечі, що може відповідати сильному алкогольному сп`янінню стосовно живих осіб. Не виявлені: метиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти. При судово-токсикологічному дослідженні жовчі, печінки, нирки, шлунку з вмістом, тонкого кишковика з трупа не виявлені: похідні 1,4-бенздіазепіну, барбітуратів, фенотіазінів, піразолонів, морфін, кодеїн, трамадол, димедрол, промедол, амітриптилін, ефедрин, ефедрон.

На стадії досудового розслідування свідком ОСОБА_15 було надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на якому свідок привіз обвинувачених і потерпілого на місце події. За копією вказаного свідоцтва (т. 2 а.с. 109) транспортний засіб марки «DАЕWОО», модель «NЕХІА DОНC Е 93», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_27 .

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (т. 2 а.с. 132-133) вбачається, що під час затримання 14 березня 2013 року ОСОБА_10 у останнього була вилучена куртка чоловіча чорного кольору.

Згідно протоколу обшуку (т. 2 а.с. 168-170), 19 березня 2013 року слідчим міліції під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , в житловому будинку було виявлено та вилучено спортивну кошту помаранчевого кольору.
У відповідності до протоколу обшуку від 14 березня 2013 року (т. 2 а.с. 173-176), під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_3 , були виявлені та вилучені два чоловічих кросівка, білий чоловічий светр, чорні штани.
За протоколом вилучення зразків для порівняльного дослідження (т. 2 а.с. 192), 27 березня 2013 року у ОСОБА_9 були відібрані зразки крові.
Висновком судово-імунологічної експертизи № 161к від 28 березня 2013 року визначено, що кров ОСОБА_9 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т. 2 а.с. 198).

За протоколом вилучення зразків для порівняльного дослідження (т. 2 а.с. 195), 27 березня 2013 року були відібрані зразки крові у ОСОБА_10 .
Висновком судово-імунологічної експертизи № 160к від 28 березня 2013 року визначено, що кров ОСОБА_10 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т. 2 а.с. 201).

За результатами судово-імунологічної експертизи речей ОСОБА_13 , вилучених під час огляду місця події: двох курток, кросівок, сорочки та брюк (висновок № 315 від 17 квітня 2013 року т. 2 а.с. 216-218) встановлено, що на доставленій на дослідження чоловічій сорочці (об. № 23, 24) знайдена кров людини, на 2-х куртках, парі кросівок та брюках наявність крові не встановлена. При серологічному дослідженні даних слідів виявлений антиген А, що не виключає можливості походження слідів крові на сорочці від особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В. Отриманий результат дослідження не виключає можливості походження слідів крові на сорочці від потерпілого ОСОБА_13 , або підозрюваного ОСОБА_10 , крові яких властивий групоспеціфічний антиген А. Походження даних слідів за рахунок крові ОСОБА_9 , якому властивий тільки антиген Н, виключено.

З висновку судово-імунологічної експертизи № 314 від 11 квітня 2013 року (т. 2 а.с. 244-247) вбачається, що на вилученому під час огляду місця події мішку з поліетиленової плівки наявність крові не встановлена. В слідах на фрагменті вилучених під час огляду місця події полімерного матеріалу (целофані) - об. №1, на двох частинах поліетиленової плівки об. №№ 2, 3, 4, 5, 6 встановлена наявність крові. При встановленні видової приналежності крові в об. №№ 1-6 виявлений білок крові людини. В результаті серологічного дослідження крові в об. № 1- на фрагменті полімерного матеріалу (целофані), в об. №№ 2-6 на двох частинах поліетиленової плівки виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0. Отриманий результат не виключає можливість походження крові, у вказаних слідах, від однієї особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В і супутнім антигеном Н, або вона може бути змішаною від кількох осіб з будь-яким сполученням виявлених антигенів. Отримані результати серологічного дослідження не виключають можливість походження крові в об. №№ 1-6 від потерпілого ОСОБА_13 і підозрюваного ОСОБА_10 , так як обидва виявлені антигени, а саме антиген А і антиген Н властиві крові їх обох. Присутність крові підозрюваного ОСОБА_9 в об. №№ 1-6 не виключається тільки у разі домішку до крові ОСОБА_13 чи ОСОБА_10 , так як тільки один із виявлених антигенів, а саме антиген Н, властивий його крові.
За висновком судово-імунологічної експертизи № 313 від 09 квітня 2013 року (т. 2 а.с. 224-227) речей ОСОБА_10 , вилучених під час затримання та під час обшуку за місцем його проживання: кросівок, штанів, светру та куртки, встановлено, що на зазначених речах наявність крові не встановлена.

У відповідності до висновку експерта № 312 від 05 квітня 2013 року (т. 2 а.с. 232-233), за результатами судово-імунологічної експертизи кофти, вилученої під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 на вказаній кофті наявність крові не встановлена.

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 311 від 04 квітня 2013 року, на наданому на дослідження ґрунті, вилученому під час огляду місця події, наявність крові людини не встановлена (т. 2 а.с. 238-239).

Як встановлено висновком судово-цитологічної експертизи № 265 від 08 квітня 2013 року (т. 3 а.с. 5-7), на вилучених під час огляду місця події клинку ножа та під час додаткового огляду місця події сокирі наявність крові не встановлено, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не виявлені.

Під час проведення судово-цитологічної експертизи зрізів нігтьових пластин ОСОБА_13 (висновок № 264 від 08 квітня 2013 року - т. 3 а.с. 12-13) в піднігтьовому вмісті обох рук трупа ОСОБА_13 , що було надане на дослідження, наявність крові не встановлено, знайдені клітини поверхневого шару епідермісу, які непридатні для цитологічного дослідження.

З висновку експертизи волокнистих матеріалів № 70/13/701 від 01 квітня 2013 року (т. 3 а.с. 17-19) вбачається, що на представлених на дослідження фрагментах дактилоскопічної плівки, вилучених с долонь трупа ОСОБА_13 , мікрооб`єкти з ознаками текстильних волокон не виявлені, виявлена велика кількість нашарування речовини з ознаками кварцу, рослинних залишків бежевого, коричневого кольорів.

Під час судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , згідно відповідного висновку № 1237е від 28 березня 2013 року (т. 2 а.с. 205-206), встановлено, що при його огляді будь-яких тілесних ушкоджень в області голови, обличчя, тулуба, верхніх та правої нижньої кінцівки не виявлено. У нього виявлений рубець на задній поверхні лівої гомілки у верхній третині, що є наслідком загоєння різаної рани (кінці рубця гострі, щільний на дотик, дещо злучений з підлеглими тканинами), яка утворилася понад один рік на момент огляду.
За результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_10 , згідно відповідного висновку № 1238е від 28 березня 2013 року (т. 2 а.с. 210-211), у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді: двох синців на зовнішній поверхні правого стегна у середній та нижній третині, які не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, ступінь ознак їх загоєння (синці сіро-жовтого кольору, без чітких меж), можливо вказати, що термін їх утворення становить біля 6-8 діб до моменту огляду.
У відповідності до протоколу проведення слідчого експерименту від 15 березня 2013 року за участі обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_28 , понятих ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , судово-медичного експерта ОСОБА_31 (т. 2 а.с. 150-153), під час проведення вказаної слідчої дії ОСОБА_9 на місці вчинення злочину, а саме на ж/м Фрунзенському м. Дніпропетровська, показав і розповів яким чином він, сумісно з ОСОБА_10 , наносили потерпілому ОСОБА_13 ногами та руками тілесні ушкодження по голові та тілу; як потерпілий, намагаючись відповзти від них, впав у яму, спробував вилізти з ями, та він разом з ОСОБА_10 били ОСОБА_13 ногами по голові, перешкоджаючи вилізти з ями. Потім ОСОБА_9 вказав як він взяв камінь з кучі цегли та, тримаючи обома руками, наніс удар по потиличній частині голови потерпілого, ще один камінь кинув на лежачого ОСОБА_13 , так само ОСОБА_10 почав брати каміння та кидати на потерпілого в область голови.
За протоколом проведення слідчого експерименту від 15 березня 2013 року за участі обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника ОСОБА_32 , понятих ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , судово-медичного експерта ОСОБА_31 (т. 2 а.с. 154-157), під час вказаної слідчої дії ОСОБА_10 на місці вчинення злочину, а саме на ж/м Фрунзенському м. Дніпропетровська, показав і розповів яким чином він сумісно з ОСОБА_9 наносили потерпілому ОСОБА_13 ногами тілесні ушкодження по голові та тілу, як потерпілий, намагаючись відповзти від них, впав у яму, спробував вилізти з ями, та він разом з ОСОБА_9 били ОСОБА_13 ногами по голові, перешкоджаючи вилізти з ями. Потім ОСОБА_10 вказав як він взяв камінь з кучі цегли і каміння та почав кидати його в область голови потерпілого.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 476/110-Е від 22 квітня 2013 року (т. 3 а.с. 38-39), враховуючи локалізацію та механізм утворення виявлених при експертизі трупа тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми: численних забійних ран, синців та саден на шкіряних покровах голови; переломів кісток склепіння та основи черепа; крововиливів під м`які оболонки головного мозку та у його речовину і ускладнилася набряком головного мозку, могли утворитися за умов та обставин вказаних підозрюваним ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , в ході слідчого експерименту 15 березня 2013 року.

Допитаний в судовому засіданні судмедексперт ОСОБА_33 підтвердив здійснені ним висновки судово-медичних експертиз № 476/97-Е від 16 квітня 2013 року та № 476/110-Е від 22 квітня 2013 року та показав, що всі контактні механічні дії, тобто удари, в ділянках голови ОСОБА_13 були небезпечні так як вони привели до відкритої черепно-мозкової травми, яка є небезпечною для життя потерпілого в момент отримання даних тілесних ушкоджень. Під час судово-медичного дослідження трупа було взято шматки шкіри з ран для судового медико-криміналістичного дослідження і згідно цього висновку ушкодження були спричинені дією тупого твердого предмета (або його частиною), контактуюча поверхня якого (яких) - лінійні ребра. Але деякі тілесні ушкодження наприклад крововиливи, синці, могли утворитися від ударів контактуючою поверхнею твердого тупого предмета, яким може бути рука стиснута в кулак. Тобто ці дії можуть бути спричинені кулаком і якимись тупими твердими предметами. Будь який крововилив хоч під м`які оболонки, хоч в речовину мозку викликає запалення та набряк. В даному випадку набряк був обтяжений тим, що потерпілий знаходився в алкогольному сп`янінні, яке саме по собі вже викликає набряк. Чим більші тілесні ушкодження, тим швидше наступить набряк. Потерпілий після травми, згідно вираженої лейкоцитарної реакції, міг жити приблизно 20-40 хвилин. Якщо враховувати тілесні ушкодження, враховувати сильний ступінь алкогольного сп`яніння, малоймовірно що потерпілий після таких тілесних пошкоджень вчиняв якісь дії. Потерпілий втратив свідомість і більше не прийшов до тями. Той факт, що смерть могла наступити від асфіксії, виключено, оскільки при судово-медичному дослідженні не були знайдені ознаки асфіксії і не були знайдені сторонні тіла в дихальних шляхах. Оскільки при огляді трупа на місці події було встановлено, що трупні плями свої характеристики не змінюють, це свідчить про те, що на час огляду після смерті пройшло не менше доби. Враховуючи місце перебування трупа та причину смерті, не виключає момент настання смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . Підтвердив, що він приймав участь у слідчому експерименті за участі обвинувачених. Під час слідчого експерименту обвинувачені самі показували механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, який співпадав з тими тілесними ушкодженнями, які були виявлені у потерпілого.

Допитана судом у якості свідка ОСОБА_34 показала суду, що станом на 2013 рік вона мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_35 » і обіймала посаду слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Вона була у складі слідчо-оперативної групи з розслідування цього кримінального провадження. Проводила слідчий експеримент за участі ОСОБА_9 . Вказана слідча дія проводилась за участі захисника. Вона роз`яснювала під час слідчої дії права та обов`язки підозрюваному, йому перед початком слідчої дії було вручено пам`ятку, присутній був і його захисник, чим не було порушене його право на захист. Понятим і експертам які приймали участь у слідчому експерименті вона також роз`яснила права та обов`язки. Вона, крім цього, роз`яснювала учасникам слідчої дії про умови застосування аудіо- фото- відеозйомки. Всі відомості, зазначені у протоколі слідчого експерименту, відповідають дійсності. На місце події вона їхала в одному автомобілі разом з водієм, конвоїром, обвинуваченим та одним понятим. Решта учасників їхали іншим автомобілем, крім захисника, який їхав своїм транспортом. Події ОСОБА_9 впевнено без будь якого стороннього тиску показував і зазначав навіть ті обставини, які він не вказував під час допиту. Перебіг слідчого експерименту фіксувався на відеозапис. По завершенню слідчої дії відеозапис був переглянутий на відеокамері.

Оцінюючи наявні докази, суд виходить з того, що свідок ОСОБА_14 показала, що обвинувачені ОСОБА_9 і ОСОБА_10 08 березня 2013 року ввечері поїхали разом з потерпілим ОСОБА_13 продовжувати святкування.

Такі покази узгоджуються з показами допитаного в якості свідка таксиста ОСОБА_15 , який возив ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 в ніч з 08 на 09 березня 2013 року.

Зазначене цим свідком місце, де зранку 09 березня 2013 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_13 на багажнику автомобіля розпивали алкогольні напої, узгоджується з тим місцем, де під час огляду місця події було виявлено труп ОСОБА_13 .

Покази свідка ОСОБА_15 про те, що обвинувачені почали бити ОСОБА_13 а потім зникли з поля його зору, узгоджуються з механізмом переміщення учасників вбивства, зазначеним обома обвинуваченими під час слідчих експериментів за їх участі.

Покази свідка ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_9 і ОСОБА_10 повернулися до його машини без ОСОБА_13 узгоджуються з показами свідка ОСОБА_14 , про те, що ОСОБА_10 і ОСОБА_9 повернулися до неї додому без ОСОБА_13 і сказали, що останній залишився десь у дівчат з відмовою у конкретизації цієї інформації.

При цьому, встановлена під час судово-медичної експертизи причина смерті ОСОБА_13 - відкрита черепно-мозкова травма: численні забійні рани, синці та садна на шкіряних покровах голови; переломи кісток склепіння та основи черепа; крововиливи під м`які оболонки головного мозку та у його речовину, яка ускладнилася набряком головного мозку, узгоджується з тим механізмом спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, який був продемонстрований обвинуваченими під час слідчих експериментів.

Час залишення обвинуваченими потерпілого на місці події узгоджується з показами судмедексперта ОСОБА_31 про те, що він не виключає можливість настання смерті потерпілого ІНФОРМАЦІЯ_4 , та наявністю у потерпілого на час смерті сильного алкогольного сп`яніння, яке було наслідком спільного з ОСОБА_9 і ОСОБА_10 вживання алкогольних напоїв.

Зазначений обома обвинуваченими під час слідчих експериментів механізм початку нанесення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, а саме: натягнення потерпілому на голову куртки, яка внаслідок цих дій впала на землю і в подальшому була кинута в яму до трупа ОСОБА_13 , узгоджується з результатами огляду місця події та трупа ОСОБА_13 , за якими куртка загиблого не була одягнена на ньому, а знаходилася окремо, а сорочка загиблого була піднята на рівень шиї і трималася лише на верхньому ґудзику.

Висновок судово-медичної експертизи ОСОБА_13 в тій частині, що наявні у потерпілого в області голови тілесні ушкодження спричинені дією тупого твердого предмета (або його частиною) контактуюча поверхня якого (яких) - лінійні ребра з упором на площину, узгоджується як з результатами огляду місця події, під час якого на місці події було виявлене будівельне сміття, та слідчими експериментами за участі обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під час яких вони показували, як брали з вказаної купи будівельного сміття каміння та уламки цегли, якими наносили тілесні ушкодження в область голови потерпілого.
Наведені докази в своїй сукупності поза всяким розумним сумнівом доводять факт того, що смерть ОСОБА_13 є наслідком спільних дій ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та настала за фактичних обставин, зазначених судом вище.

Оцінюючи наявність у обвинувачених умислу на вбивство, суд, оцінивши доводи сторони захисту та співставивши їх з матеріалами кримінального провадження та наявними доказами, приходить до наступних висновків.
Згідно з частиною другою статті 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
При відмежуванні умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Судова практика для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів їм необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки (пункт 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»).
Для того, щоб встановити направленість умислу, необхідно враховувати зовнішній прояв діяння, який розкриває внутрішній (психічний) його процес, окреслює суб`єктивне ставлення особи до вчинюваних нею дій, які в сукупності з іншими обставинами визначають кримінально-правовий зміст суспільно небезпечного діяння.
Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_13 та обвинувачений ОСОБА_10 перебували в стійких неприязних відносинах у зв`язку з сімейними обставинами, що склалися між ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 а також побутовими проблемами, про що зазначали потерпіла ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_14 .
Крім того, свідок ОСОБА_15 пояснив, що ОСОБА_13 був в стані сильного алкогольного сп`яніння, що підтверджується і висновком експерта № 476/97-Е від 16 квітня 2013 року, у зв`язку з чим потерпілий не міг активно чинити опір обвинуваченим.
За таких обставин, враховуючи стійкі неприязні відносини між ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_10 , а також, в день подій, з обвинуваченим ОСОБА_9 , враховуючи кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень у потерпілого (згідно висновків судово-медичних № 476/97-Е від 16 квітня 2013 року, № 476/110-Е від 22 квітня 2013 року), які могли утворитися за умов та обставин, вказаних ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в ході слідчого експерименту 15 березня 2013 року; те, що обвинувачені, згідно протоколів проведення слідчих експериментів, наносили удари руками і ногами в область голови, що є життєво важливим органом, при цьому застосовували каміння, і такі їх показання узгоджується з висновками експертиз, показаннями свідка ОСОБА_15 та протоколом огляду місця події від 12 березня 2013 року, а також враховуючи причини, через які обвинувачені припинили наносити удари потерпілому ОСОБА_13 , а саме - втрата останнім свідомості, у суду, враховуючи все вищевикладене, не виникає сумнівів, що обвинувачені усвідомлювали суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачали їх суспільно небезпечні наслідки у виді смерті ОСОБА_13 і бажали її настання.
На наявність попередньої змови між ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на вбивство ОСОБА_13 вказує узгоджений характер їх дій, які вчинялися одночасно, доповнювали один одного і були об`єктивно спрямовані на досягнення єдиного злочинного результату.
З огляду на викладене, суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_10 в тій частині, що саме потерпілий ОСОБА_13 , спровокувавши конфлікт, намагався вдарити ОСОБА_10 , і запобігти цьому могло лише фізичне насилля до потерпілого, оскільки, як встановлено судом вище, потерпілий перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим не міг активно чинити опір обвинуваченим, що не перешкоджало самим обвинуваченим залишити його наодинці на місті вчинення кримінального правопорушення та на таксі повернутися до дому.
Невизнання обвинуваченими своєї вини суд розцінює як усталену модель захисту від пред`явленого обвинувачення, форму реалізації права на захист і бажання уникнути кримінальної відповідальності і покарання за вчинений злочин.
Суд також враховує, що згідно повідомлення прокурора речові докази не можуть бути надані суду для дослідження у зв`язку з їх втратою, що підтверджується письмовою інформацією Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, де вони знаходилися на зберіганні (т. 8 а.с. 30-32).

Разом з цим, оскільки такі речові докази були на відповідній стадії відкриті стороні захисту, раніше досліджувалися судом, були втрачені вже після набрання законної сили вироком суду, за яким вони підлягали знищенню, їх відсутність не впливає як на належність та допустимість решти досліджених судом доказів, так і на доведеність винуватості обвинувачених в цілому.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо недопустимості доказів протоколів слідчих експериментів за участі обох обвинувачених від 15 березня 2013 року оскільки в протоколах вказаних слідчих дій відсутні підписи понятих про роз`яснення їм прав та через те, що учасники вказаних слідчих дій протягом їх проведення переміщались в різних автомобілях, та похідного від них доказу висновку судово-медичної експертизи № 476/110-Е від 22 квітня 2013 року, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 6 ст. 240 КПК України про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.
Доводи захисту про те, що протоколи слідчих експериментів є недопустимим доказом, оскільки вони не містять підписів понятих про роз`яснення їх прав, на думку суду, не ґрунтуються на вимогах закону.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 104 КПК України, яка встановлює зміст такого процесуального документу як протокол і, відповідно до якої, вимога про наявність у протоколі підписів понятих про роз`яснення їх прав, - відсутня. Разом з тим, протокол містить підписи понятих про достовірність даних, викладених в протоколі, таким чином протокол відповідає вимогам до його складання, передбачених вказаною статтею.
Доводи захисників про порушення права на захист обвинувачених під час проведення слідчих експериментів, а саме, що в ході проведення даної слідчої дії при переміщенні підзахисні знаходилися в автомобілях з водієм, конвоїром, одним з понятих та слідчим і був відсутній захисник, а тому обвинувачені були позбавлені права на захист, суд розцінює як надумані виходячи з наступного.
З об`єктивних причин на вказаному автомобілі не могли переміщатись всі учасники даної слідчої дії. Доводи захисників є власною точкою зору і ґрунтуються на власному тлумачення норм кримінального процесуального закону. Такі доводи не можуть свідчити про порушення права обвинувачених на захист ще й тому, що окрім слідчих в автомобілях перебували водій, конвоїр та один з понятих. Крім того під час переміщення, обвинувачені не давали, і не могли давати жодних показань чи відтворювати їх на місці події, а всі їх дії чи висловлювання під час переміщення в ході слідчого експерименту не могли бути занесені до протоколу і не мають доказового значення.
Як встановлено судом, слідчі експерименти як за участю обвинуваченого ОСОБА_9 , так і обвинуваченого ОСОБА_10 проводився із їх захисниками, двома понятими, судово-медичним експертом ОСОБА_36 а також були присутні водій та конвоїр, тобто фактично слідчий експеримент проводився за обставин, за яких неможливе застосування будь-якого тиску на обвинувачених.
Під час проведення вказаної слідчої дії були залучені двоє понятих, у зв`язку з чим і відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України, посилання захисників, як на порушення вимог КПК України, на те, що відеозапис ходу проведення слідчої дії переривався, є безпідставним.
В судовому засіданні були переглянуті відеозаписи обох слідчих експериментів. За результатами перегляду судом було встановлено, що зазначені слідчими у відповідних протоколах фактичні обставини відповідають зафіксованим на відеозаписі. Поведінка як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_10 під час слідчих експериментів була невимушеною. Останні вільно орієнтувалися на місцевості, самостійно уточнювали деталі події, не шукаючи підказок у присутніх під час слідчих дій.
Дослідивши протоколи слідчих експериментів за участю обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 від 15 березня 2013 року, суд встановив, що вони відповідають вимогам ст.ст. 104, 240 КПК України і є належними, достовірними і допустимими доказами, які узгоджуються з іншими доказами провадження, у зв`язку з чим відповідні доводи захисників є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
З огляду на вищевикладене, відповідні доводи сторони захисту судом відхиляються, оскільки покладені судом в обґрунтування винуватості обвинувачених докази є належними та допустимими, узгоджуються між собою та не містять невирішених суперечностей.
Доводи сторони захисту щодо недоведеності вини обвинувачених в іншій частині зводяться до особистого тлумачення обвинуваченими та захисниками норм матеріального та процесуального закону і хибній оцінці одиничних доказів. При цьому, вказані учасники провадження, оцінюють і тлумачать такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.
З урахуванням викладеного, оцінивши вищенаведені докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку що вони поза всяким розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_9 і ОСОБА_10 у вчиненні за попередньою змовою групою осіб вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, і кваліфікує дії кожного з обвинувачених окремо за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Одночасно, суд приходить до висновку про необхідність виключення формулювання обвинувачення ОСОБА_9 , визнаного судом доведеним, зазначеної в зміненому прокурором обвинуваченні останнього передбаченої п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України кваліфікуючої ознаки - корисливого мотиву.
Зокрема, суд виходить з того, що умисне вбивство з корисливих мотивів (п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України) має місце у разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків, або досягти іншої матеріальної вигоди.
Однак, доказів у порядку ст.ст. 85-86 КПК України наявності у ОСОБА_9 корисливого мотиву стороною обвинувачення не надано (ст. 22 КПК України), наявність цього мотиву в діях ОСОБА_9 за результатами судового розгляду також не встановлена.
З формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження відповідних фактичних обставин, також виключені вступ ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в злочинну змову на вбивство ОСОБА_13 ще до поїздки на таксі.

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що при вирішенні питання про закінчення судового розгляду та перевірки обставин доказами, судом з`ясовано думку учасників судового розгляду про необхідність дослідження інших доказів, про можливість закінчення судового розгляду та переходу до судових дебатів. Всі учасники судового розгляду, в тому числі і сторона захисту, відповідних клопотань не заявляли та не заперечували щодо переходу в наступну стадію судового розгляду.
Визначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, є умисним закінченим злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості невідворотних наслідків правопорушення, відомості про особу обвинувачених.

ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності притягується вперше (т. 3 а.с. 64), має зареєстроване місце проживання (т. 3 а.с. 57) та стійки соціальні зв`язки (т. 3 а.с. 61), на обліку лікаря-психіатра не перебуває (т. 3 а.с. 60), разом з тим перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання інших стимуляторів, включно з кофеїном, вживання з шкідливими наслідками» (т. 3 а.с. 62), за місцем реєстрації характеризується позитивно (т. 3 а.с. 65, т. 1 а.с. 249-251), за місцем навчання в школі також характеризується позитивно (т. 1 а.с. 248), у вчиненому не розкаявся та неправдивими свідченнями намагався уникнути відповідальності за вчинені діяння.

За актом стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 79 від 30 квітня 2013 року (т. 3 а.с. 47-49), ОСОБА_10 будь-яким хронічним психічним захворюванням раніше не страждав та на теперішній час не страждає. Виявляє соціалізований розлад поведінки. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, досліджуваний не виявляв та не виявляє ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, коли б він не міг віддавати собі звіт у своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час досліджуваний також може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) та керувати ними, може перебувати під слідством та судом та нести кримінальну відповідальність. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності притягується вперше (т. 3 а.с. 76), має зареєстроване місце проживання (т. 3 а.с. 66, 73) та стійки соціальні зв`язки (т. 3 а.с. 69), має на утриманні дитину ОСОБА_37 , 2009 року народження (т. 4 а.с. 74), на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т. 3 а.с. 74, 75), є військовозобов`язаним (т. 3 а.с. 72), за місцем реєстрації квартальним комітетом № 10 характеризується негативно (т. 3 а.с. 68), а квартальним комітетом № 11 - задовільно (т. 3 а.с. 70), у вчиненому не розкаявся.

З акту стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 80 від 30 квітня 2013 року (т. 3 а.с. 50-52) вбачається, що ОСОБА_9 будь-яким хронічним психічним захворюванням раніше не страждав та на теперішній час не страждає. Виявляє соціалізований розлад поведінки. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, досліджуваний не виявляв та не виявляє ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, коли б він не міг віддавати собі звіт у своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час досліджуваний також може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) та керувати ними, може перебувати під слідством та судом та нести кримінальну відповідальність. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
До обставин, що обтяжують покарання обох обвинувачених, суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
На підставі викладеного, з урахуванням відсутності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_10 та попередження нових кримінальних правопорушень як самими обвинуваченими, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі для кожного, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, виправлення обвинувачених можливе лише в умовах ізоляції останніх від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. За цих же обставин суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченим покарання більш м`якого, ніж передбачено законом.
Запобіжний захід обвинуваченим у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, оскільки тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, встановлені судом відомості про особу обвинувачених дають підстави вважати можливими ухилення від суду та перешкоджання встановленню істини по даному провадженню.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинувачених на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта (т. 3 а.с. 16) в рівній частці з кожного.

Питання щодо речових доказів згідно вимог ст. 100 КПК України судом не вирішується за відсутністю таких доказів на час постановлення вироку.

Керуючись ст. 374 КПК України,

П Р И С У Д И В:
ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років.

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 і ОСОБА_10 обраховувати з 14 березня 2013 року.

До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Дніпропетровській установі виконання покарань УДПтС України у Дніпропетровській області (№ 4).

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) в строк покарання ОСОБА_9 і ОСОБА_10 зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі по 195 (сто дев`яносто п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок з кожного.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою з дня вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

13.04.2017