печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.03.2017 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0006101, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2015, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, маючого середню технічну освіту, працюючого керівником дільниці в ТОВ «ДДВ Груп», одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку 2004 року народження, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
19.09.2015 приблизно о 17 годині 49 хвилин ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ VITO», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по другій смузі руху проїзної частини Набережного шосе в напрямку від шляхопроводу мосту ім. Є.О. Патона в бік Паркової дороги в м. Києві, де дорога має чотири смуги руху в попутному напрямку. Наближаючись до четвертої електроопори міського освітлення ОСОБА_7 зупинив керований останнім автомобіль в другій смузі руху у зв`язку з виникненням перешкоди для руху, а саме тим, що зупинився автомобіль «TOYOTA RAV-4», д.н.з. НОМЕР_2 , керований ОСОБА_9 , який рухався в другій смузі руху попереду автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», д.н.з. НОМЕР_1 .

В цей час із порушенням вимог підпункту «а» пункту 4.14 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено, що пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, на другу смугу руху та в подальшому на третю смугу руху вийшов пішохід ОСОБА_9 .

В цей час ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ VITO», д.н.з. НОМЕР_1 , поблизу четвертої електроопори міського освітлення на проїзній частині Набережного шосе в м. Києві, намагаючись об`їхати перешкоду у вигляді автомобіля «TOYOTA RAV-4», д.н.з. НОМЕР_2 , розпочинаючи рух в бік Паркової дороги з одночасним маневром перестроювання із другої смуги руху в третю смугу руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, не переконався, що цей маневр буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам руху, розпочав рух, змінюючи напрямок свого руху в третю смугу для руху, передньою лівою частиною автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 який перебував поблизу передньої лівої частини вказаного автомобіля в третій смузі руху, продовжив рух та не дав дорогу автомобілю «DAFFT CF85.410», д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом «VPS-CN42-LPG-BN», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався по третій смузі руху, в попутному напрямку, внаслідок чого трапився одночасний контакт передньою правою частиною напівпричепа із пішоходом та пішохода із передньою лівою частиною автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», д.н.з. НОМЕР_1 .

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_7 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України:

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

- підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, правильно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі;

- п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 10.3: у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_9 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, закритої травми грудей, живота, тазу, відкритого перелому правої стегнової кістки в середній третині.

Порушення вимог п.п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що повністю визнає фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, проте вважає, що в дорожньо-транспортній пригоді також є вина потерпілого ОСОБА_9 . Так, зазначив, що 19.09.2015 року, повертаючись додому близько 18-00 год. рухався на розв`язці моста Патона та Набережного шосе. Вперше побачив автомобіль потерпілого «TOYOTA RAV-4», коли об`їжджав його під естакадою на перетині моста Патона і виїзду до Набережного шосе. Без порушення правил дорожнього руху випередив цей автомобіль, продовжив рух. При з`їзді з естакади зробив маневр об`зду його автомобіля і продовжив рух далі. Побачив що автомобіль «TOYOTA RAV-4» почав робити дії відгальмовування його автомобіля з потенційною зупинкою. Не придав цьому увагу, включив лівий поворот та виїхав на другу смугу. Тоді автомобіль «TOYOTA RAV-4» почав робити певні маневри перестроювання із смуги в смугу, зайнявши місце перед його автомобілем, відгальмовючи таким чином, що унеможливлював маневр об`їзду з будь-якої сторони. Їх автомобілі зупинились. Ці дії викликали в нього хвилювання, оскільки розумів, що це нестандартна ситуація. Включив передачу заднього ходу та здав декілька метрів назад, хотів об`їхати автомобіль потерпілого. Подивися в ліве дзеркало, потім в праве, був впевнений, що можна здійснювати маневр виїзду, і в цей час в лівій частині свого автомобіля побачив пішохода. Взагалі не зрозумів, як він там опинився. Одразу зупинився, із врахуванням часу, необхідного на реакцію, і в цей час побачив вантажний автомобіль, який зачепив пішохода, яким саме місцем не бачив. Одразу викликав швидку допомогу та працівників поліції. Дружина потерпілого, яка вийшла з автомобіля, дивлячись на потерпілого постійно повторювала: «Паша я говорила не треба, ОСОБА_11 я говорила не виходь з машини». Потім приїхала швидка допомога, потерпілого забрали, з ним поїхала його дружина.

Зазначив, що має категорії водійських прав B, C, ОСОБА_12 , стаж водіння з 1998 року. Перед тим як виконати маневр об`їзду перешкоди врахував, що з правої сторони були автомобілі, тобто можливості здійснити маневр об`їзду праворуч не було.

Просив врахувати, що при лікування потерпілого, перерахував певні гроші на його адресу (поштовий переказ за місцем реєстрації), проте підтвердження отримання переказу йому не надходило. Також просив врахувати, що контакту між автомобілями«TOYOTA RAV-4» та «MERCEDES-BENZ VITO» до їх зупинки не було, між ними була велика відстань, тому причина зупинки автомобіля «TOYOTA RAV-4» йому була незрозуміла та він вирішив його об`їхати. При цьому сигнал аварійної зупинки у автомобіля «TOYOTA RAV-4» ввімкнений не був. Вказав, що перед здійсненням маневру дивився в обидва дзеркала та вважав, що переконався в безпеці маневру, не бачив, що до його автомобіля прямує людина, а також не побачив автомобіль DAFFT, що рухався в сусідній смузі позаду, можливо той потрапив у сліпу зону. Родині потерпілого не пропонував будь-якої допомоги, оскільки не мав контакту з ними.

Наголошував, що не заперечує жодних обставин з викладених в обвинувальному акті, дуже жалкує про допущену неуважність та у скоєному щиро кається. В судовому засіданні попросив вибачення у потерпілого.

Цивільний позов потерпілого не визнав, оскільки вважав, що дії потерпілого сприяли виникненню дорожньо-транспортної пригоди.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні надав показання, що 19.09.2015 їхав зі сторони Дружби Народів на автомобілі «TOYOTA RAV-4», проїхав розв`язку та виїхав з з`їзду з мосту, перелаштувався в праву полосу. Перед ним рухалась колона автомобілів та, щоб їх випередити, він виїхав в третю полосу. В подальшому, зрозумівши, що швидкість руху не відповідає третій полосі, вирішив перелаштуватись назад в другу. Коли перелаштувався, почув скрежет, та йому здалось, що можливо мало місце зіткнення із іншим автомобілем, в дзеркало заднього виду побачив, що за ним знаходиться автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO». Він вирішив зупинитись та з`ясувати, що сталось, автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO» за ним також зупинився. Зупиняючись, він включив аварійну сигналізацію і вийшов з авто, після чого нічого не пам`ятає. Зазначив, що вперше побачив автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO» саме в той момент, коли почув скрежет, раніше протягом руху його не бачив.

В ході судового провадження звернувся із цивільним позовом до ОСОБА_7 , ПрАТ «СК «Еталон», в якому просив стягнути з ПрАТ «СК «Еталон» шкоду, пов`язану із здійсненням витрат на лікування в розмірі 73847,70 грн., шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 22459,91, моральну шкоду в розмірі 3692,39 грн., а з ОСОБА_7 шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 57538,82 грн, витрати, пов`язані із залученням спеціаліста в розмірі 1000 грн., моральну шкоду в розмірі 497427,61 грн.

При вирішенні цивільного позову просив врахувати, що йому спричинено дуже серйозні тілесні ушкодження, він майже не чує на праве вухо, протягом часу лікування дуже багато коштів було витрачено на проведення операцій, придбання медикаментів.

Вказав, що він приватний підприємець та заробляв на життя, здійснюючи ремонт комп`ютерної техніки, мав дохід приблизно 10-15 тис. грн. на місяць. Зміг відносно відновити працездатність тільки через рік після аварії, до цього тривалий час перебував в лежачому стані, після цього два тижні пересувався на інвалідному візку, потім місяць навчався ходити на милицях, після чого був довгий період реабілітації. Після аварії та до цього часу обмежений в пересуванні, що позбавляє його звичайного ритму життя, створює побутові труднощі, позбавляє можливості проводити час із сином, якому 4 роки. Просив врахувати, що обвинувачений добровільно не вживав заходів щодо погашення спричинених йому збитків.

Цивільний відповідач ПрАТ «СК «Еталон» в судове засідання представника не направив, будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду, та, з урахуванням думки учасників провадження, судом визнано можливим розглянути справу у відсутність представника цивільного відповідача.

Допитана в якості свідка у кримінальному провадженні дружина потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_13 , показала, що 19.09.2015 до дорожньо-транспортної пригоди перебувала разом із чоловіком в автомобілі, розмовляла по телефону. Зрозуміла, що щось травилось, коли чоловік зупинився і вийшов, і вона побачила, як чоловік летить у повітрі. Зазначила, що оскільки не була за кермом, то за дорожньою обстановкою не спостерігала, нічого підозрілого не бачила та не чула. Коли чоловік зупинив машину, включив сигнал аварійної зупинки та вийшов з автомобіля. Після дорожньо-транспортної пригоди вона зателефонувала у швидку та своєму батькові, намагалась зупинити кров у потерпілого. В подальшому поїхала разом із чоловіком до лікарні на машині швидкої медичної допомоги. Інших обставин дорожньо-транспортної пригоди вона не бачила та вони їй відомі зі слів чоловіка. Також вказала, що ОСОБА_7 з ними зв`язатися не намагався, загальна сума, витрачена ними на лікування, становила близько 15 тисяч доларів. Зазначила, що отримані її чоловіком травми кардинально вплинули на їх життя, оскільки до ДТП родину забезпечував чоловік, який заробляв приблизно 10-15 тис грн. на місяць, але після аварії він два місяці взагалі лежав та не міг встати, син ображався та не розумів, чому тато із ним не грає. Стан здоров`я чоловіка після аварії погіршився, зокрема він втратив слух на одне вухо на 80 %.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 зазначив, що є батьком ОСОБА_13 та відповідно тестем потерпілого ОСОБА_9 19.09.2015 близько 18-00 год йому зателефонувала донька, та повідомила що ОСОБА_9 збила машина, він спитав де та через хвилин 15-20 приїхав. Коли приїхав, автомобіль потерпілого «TOYOTA RAV-4» стояв на аварійній зупинці, ОСОБА_9 лежав на асфальті, в нього текла кров. Безпосередньо обставин ДТП не бачив та вони йому відомі зі слів ОСОБА_9 та доньки. Зазначив, що на лікування зятя було витрачено багато коштів, на час реабілітації ОСОБА_9 йому прийшлось переїхати жити разом із сім`єю доньки, щоб допомагати. Бізнес ОСОБА_9 прийшлось закрити, не могли сплачувати оренду офісу. Вказав, що до ДТП годувальником родини був ОСОБА_9 , проте на тепер грошей сім`ї доньки не вистачає та він змушений їм допомагати. Зазначив, що він забрав автомобіль «TOYOTA RAV-4» з місця ДТП, одразу його не оглядав, поставивши біля будинку, через тиждень приблизно подивився на автомобіль та побачив, що позаду автомобіля, де точно не пам`ятає, наявні подряпини, проте пояснити, за яких обставин та коли вони з`явились, він не може.

Свідок ОСОБА_10 зазначив, що з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не знайомий. У вересні 2015 року рухався по Набережній зі сторони моста Патона в сторону моста Метро. Попереду нього їхали два автомобіля в правій смузі. Його автомобіль рухався зі швидкістю приблизно 65 км/год, Інтенсивність руху на дорозі була великою. З передньої машини із тих, що зупинилися вийшов водій та направився до машини, яка стояла позаду, в цей час автомобіль, що стояв позаду, почав рухатися в ліву полосу руху, та відповідно пішохід також, а тому він змушений був здійснити маневр вліво, щоб уникнути зіткнення, проте контакту із пішоходом уникнути не вдалось. Також зазначив, що вогнів аварійної зупинки на автомобілях, що зупинились, він не пригадує.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, крім визнання ним фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, повністю підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими судом безпосередньо в судовому засіданні за участю сторін.

Так, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.09.2015, з долученою до нього схемою дорожньо-транспортної пригоди та фототаблицями, зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди, із зазначенням дорожньої розмітки та наявних дорожніх знаків, пошкодження транспортних засобів, взаємне розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди. Вказаним протоколом на автомобілі «MERCEDES-BENZ VITO» Бенз зафіксовано пошкодження у вигляді деформації переднього бампера, деформації переднього лівого крила, розбита передня ліва блок-фара, деформована кришка капота, деформована решітка радіатора. При цьому як вказано в протоколі на транспортному засобі Рав 4, номерний знак НОМЕР_2 , виявлено пошкодження у вигляді потертостей лакофарбового покриття на передньому бампері з лівої сторони, інших ушкоджень протоколом не зафіксовано. /а. м. 68-76, 77-90 т. 1/.

Вказані ушкодження узгоджуються із фотознімками з місця дорожньо-транспортної пригоди, що на стадії досудового розслідування надавались потерпілим та долучені стороною обвинувачення до матеріалів провадження в якості доказу /а. м. 124-127 т. 1/.

Згідно висновку експерта №2121/Е від 13.11.2015 за наслідками проведеної судово-медичної експертизи у ОСОБА_9 встановлено такі пошкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, перелому правої кістки з переходом на праву тім`яну кістку, латеральної стінки правої гайморової пазухи з горизонтальним рівнем рідини у ній, латеральної стінки правої орбіти, уламкового перелому правої виличної дуги з поширенням на скроневонижнє-щелеповий суглоб, забою м`яких тканин правої скроневої ділянки з міхурцями повітря у м`язах, забійної рани м`яких тканин скроневої ділянки справа; закрита травма правого передпліччя у вигляді переломів діафізу правої ліктьової кістки в дистальній третині зі зміщенням уламків, шиловидного відростка правої ліктьової кістки, забійної рани нижньої третини правого передпліччя; закрита травма хребта у вигляді перелому поперечних відростків 5 поперекового хребця з 2 сторін; закрита травма грудей, живота та тазу у вигляді забою обох легень, двобічного випоту у плевральній порожнині, множинних розривів правої частки печінки, сигмоподібної кишки, брижі тонкої та товстої кишки, крововиливу в черевну порпожнину (до 500 мл рідкої крові), переломів лонної та сідничної кісток зліва зі зміщенням уламків, правої вертлюгової западини зі зміщенням уламків, бокової маси крижі зліва; відкритий перелом правої стегнової кістки в середній третині (забійна рана по латеральній поверхні правого стегна в середній третині). Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони тупим предметом (ми), могли утворитись в термін вказаний у постанові, тобто 19.09.2015 при транспортній травмі (травма внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався з пішоходом). Визначено, що за ступенем тяжкості закриті черепно-мозкова травма, закрита травма грудей, живота та тазу, відкритий перелом правої стегнової кістки в середній третині відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. /а. м. 106-111 т. 1/.

Протоколом огляду відеозапису від 09.02.2016, та відповідним відеозаписом з ведеореєстратора, встановленого в автомобілі DAFFT, що досліджений безпосередньо в судовому засіданні, встановлено, що на відеозаписі зображено Набережне шосе м. Києві. Зафіксовано, що на другій смузі стоять чотири автомобіля: перший автомобіль сірою кольору, другий автомобіль чорного кольору, третій автомобіль сірого кольору та четвертий автомобіль чорного кольору типу «ДЖИП». З 1 хв. 23 сек. водійські двері четвертого автомобілю чорного кольору типа «ДЖИП» відкриваються та з автомобіля виходить людина та прямує до третього автомобіля сірого кольору та на 1 хв. 25 сек. намагається зупинити третій автомобіль сірого кольору впираючись руками об автомобіль, який почав виїжджати на третю смугу руху. На 1 хв. 26 сек. автомобіль з якого проводиться відеозапис змінює свій напрямок ліворуч в четверту смугу та після цього автомобіль повертається на смугу попереднього руху та зупиняться на 1 хв. 35 сек. На 3 хвилині даний відео файл закінчується. При цьому на відеозаписі вбачається, що потерпілий ОСОБА_15 , вийшовши з автомобіля, починає рух в другій смузі руху, потім виходить на третю смугу руху. При сповільненому перегляді встановлено, що аварійна сигналізація на автомобілі «TOYOTA RAV-4» не ввімкнена, тоді як включений покажчик правого повороту. При цьому ОСОБА_9 дивиться в бік автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO» та не дивиться на бампер власного автомобіля /а. м. 205, 206 т. 1/.

Висновком експерта №209ат від 31.03.2016 за наслідками проведення судової автотехнічної експертизи визначено, що в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед даною дорожньо - транспортною пригодою, водій автомобіля «Mercedes Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_7 повинен був керуватися вимогами пунктів: 10.1; 10.3 ПДР України. Водій автомобіля «Mercedes Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 , з моменту виникнення небезпеки для руху, мав технічну можливість уникнути зіткнення та наїзду, шляхом виконання вимог пунктів: 10.1; 10.3 ПДР України. В даній дорожній ситуації, експертом, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Mercedes Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1; 10.3 ПДР України.

Цим же висновком встановлено, що в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед даною дорожньо - транспортною пригодою, водій автомобіля «Toyota Rav 4» д.н.з. НОМЕР_6 ОСОБА_9 повинен був керуватися вимогами пунктів: 15.1., 15.2. ПДР України. Після виходу ОСОБА_9 з керованого ним автомобіля Toyota Rav 4» д.н.з. НОМЕР_6 та його руху по проїзній частині пішохід ОСОБА_9 повинен був керуватися вимогами пункту 4.14. а) ПДР України. В даній дорожній ситуації, експертом з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Toyota Rav 4» д.н.з. НОМЕР_6 ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 15.1; 15.2 ПДР України, в подальшому, в діях пішохода ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам пункту 4.14. а) ПДР України. З технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо транспортної пригоди зіткнення та наїзду є невідповідності дій водія автомобіля «Mercedes Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вимогам пунктів 10.1; 10.3 ПДР України та невідповідності дій пішохода ОСОБА_9 вимогам пункту 4.14. а) ПДР України.

Оцінюючи в сукупності всі фактичні обставини справи, встановлені на підставі допустимих, належних, та у своїй сукупності достатніх для відповідного висновку доказів, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненому злочині доведена повністю зібраними в ході досудового розслідування доказами, безпосередньо дослідженими та оціненими судом в ході судового розгляду.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При цьому суд не враховує як належні докази надані захисниками обвинуваченого та представником потерпілого висновки експертних досліджень висновок №1690 за результатами проведеного авто технічного дослідження від 07.04.2016 /а. м. 204-212 т.2 /, висновок експерта за результатами проведення авто технічного дослідження №079/12-16 від 02.12.2016 /а. м. 120127 т. 2/, оскільки вони спростовуються вищевикладеними встановленими обставинами та суперечать дослідженим в ході судового розгляду доказам у їх сукупності. Крім того, при складанні зазначених висновків експерти не були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта, а самі експертні висновки не були відкриті іншим сторонам провадження у відповідності до вимог ст. 290 КПК України, що відповідно до ч. 12 цієї ж статті тягне неможливість їх прийняття як доказів.

Крім того, у наданому представником потерпілого висновок експерта №079/12-16 від 02.12.2016 щодо відсутності в діях ОСОБА_9 порушення правил дорожнього руху, судом встановлено фактичну невідповідність даних, які вважались вихідними для експертного дослідження, обставинам, які судом встановлені в ході судового розгляду, а саме і частині ввімкнення аварійної сигналізації ОСОБА_9 , що спростовується дослідженим відеозаписом (посилання вище), а також в частині зупинки потерпілим автомобіля для з`ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди, оскільки факт контакту автомобілів не підтверджено як протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди, так і іншими доказами по справі, зокрема і показаннями свідка ОСОБА_13 , що перебувала в автомобілі разом із потерпілим.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

В якості обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд враховує визнання ним вини в обсязі пред`явленого обвинувачення, щире каяття.

Обставин, які у відповідності до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що він має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, не перебуває на обліку нарколога, психіатра, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності притягується вперше, має міцні соціальні зв`язки, а саме одружений, має на утриманні малолітню дитину 2004 року народження, підтримує міцні зв`язки із батьками, а також здійснює догляд за своєю родичкою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є одинокою особою та потребує сторонньої допомоги, вказані обставини підтверджуються довідкою Великополовецької сільської ради від 23.02.2016 /а. м. 302 т. 1/, обвинувачений працює та за місцем роботи, а також за місцем попередньої роботи, характеризується виключно позитивно.

Враховуючи викладене, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Поряд із тим, з урахуванням всіх даних про особу винного, конкретних обставин справи, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжуються, ставлення обвинуваченого до скоєного, поведінки потерпілого, що, як встановлено судом та викладено вище, сприяла настанню дорожньо-транспортної пригоди, а також поведінку обвинуваченого одразу після дорожньо-транспортної пригоди, а саме виклик ним працівників поліції та швидкої медичної допомоги /а. м. 303 т. 1/, суд вважає можливим виправлення засудженого без відбування покарання, а тому звільняє його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Також, беручи до уваги вказані вище конкретні обставини кримінального правопорушення, тяжкість наслідків від допущених обвинуваченим порушень, суд вважає, що навіть із врахуванням необережного характеру провини, наявності на утриманні ОСОБА_7 малолітньої дитини та інших даних про його особу, непризначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами буде явно несправедливим внаслідок його м`якості, та суд не вбачає обставин, за яких призначення додаткового покарання позбавить обвинуваченого джерел до існування чи інших виключних негативних наслідків для його родини.

Отже, суд надходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На переконання суду таке покарання, основне і додаткове в сукупності, буде справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого злочину та особою винного, відповідатиме особі обвинуваченого та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а звільнення від відбування основного покарання з випробуванням надасть обвинуваченому можливість працювати та здійснювати відшкодування потерпілому спричиненої кримінальним правопорушенням шкоди, враховуючи подання в провадженні цивільного позову.

На стадії судового провадження до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, протягом розгляду справи сторони із клопотаннями про його зміну чи скасування не звертались, тому до набрання вироком суду законної сили застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід слід залишити без змін.

Розподіл процесуальних витрат слід провести у відповідності до ст. 124 КПК України, питання речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_9 , суд виходить з наступного.

Судом під час судового розгляду встановлено, що в результаті дій ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, в тому числі і тяжкі, ним понесені витрати на лікування, пов`язані із хірургічним втручанням, купівлею лікарських засобів.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «MERCEDES-BENZ VITO» застрахована в ПрАТ «СК «Еталон»» згідно полісу №АС/9479613. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 100000 грн.

Понесені потерпілім витрати на лікування підтверджуються відповідними виписками із медичної документаціями, копіями квитанцій та накладних, копіях товарних чеків, долученими потерпілим до позовної заяви /а. м. 16-27, 43-50, 54-66/, та суд вважає позовні вимоги ОСОБА_9 в цій частині доведеними, а тому наявними підстави для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Еталон» на користь ОСОБА_9 шкоду, пов`язану із лікуванням ОСОБА_9 , в сумі 73 847, 70 грн.

Суд зазначає, що заявлена ОСОБА_9 позовна вимога про відшкодування ОСОБА_7 витрат на залучення спеціаліста соціальної психології Спілки фахівців соціологічних та психологічних досліджень за надання висновку соціально-психологічного дослідження № 10-05-16 від 10.05.16 для підтвердження у Позивача наявності моральної шкоди фактично є вимогою про відшкодування процесуальних витрат.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України до процесуальних витрат віднесено витрати, пов`язані із залученням спеціалістів.

Як передбачено ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Виходячи з викладеного, суд вбачає підстави для стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 зазначеної суми процесуальних витрат, оскільки вона підтверджується квитанцією №261199 від 05.05.2016 /а. м. 42/.

Виходячи з того, що відповідно до вимог ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування та того, що втрата працездатності особи підтверджується Листками тимчасової втрати працездатності, яких потерпілим та його представниками до цивільного позову не долучено, що позбавляє суд можливості достовірно встановити період втрати працездатності, вимоги з приводу відшкодування на користь потерпілого з цивільних відповідачів шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності, задоволенню не підлягають у зв`язку із їх недоведеністю.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_9 , судом враховується ступінь його фізичних страждань та моральних переживань за своє здоров`я, те, що подія 19.09.2015 змінила звичний темп його життя, вплинула на стосунки з близькими людьми, викликала переживання за стан здоров`я та у зв`язку з неможливістю потерпілого повернутися до роботи, тривалим перебуванням на лікуванні та реабілітації, а тому погоджується, що потерпілому спричинено моральна шкода.

Також суд враховує дані висновку соціально-психологічного дослідження №10-05-16 /а. м. 30-33 т. 2/, дані про майновий стан обвинуваченого, який, виходячи із довідки про отримані суми доходу №4Д від 22.02.2016, виданої ТОВ «ДДВ Груп», одержав загальну суму доходу з 01.08.2015 до 31.01.2016 - 8200,00 грн., тобто його середньомісячна заробітна плата за вказаний період становить 1366 грн. /а. м. 270 т. 1/.

При оцінці моральної шкоди суд звертається до вимог вимог ст. 1193 ЦК України та враховує встановлені судовим розглядом обставини, що настанню дорожньо-транспортної пригоди та спричиненню потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень сприяла груба необережність потерпілого.

Так, як вказано вище та вбачається із дослідженого в судовому засіданні відеофайлу із записом з ведеореєстратора автомобіля DAFFT, що узгоджується із даними, що містяться в протоколі огляду цього відеозапису та показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , водій ОСОБА_9 , зупинивши керований ним транспортний засіб в другій смузі руху, не ввімкнув при цьому аварійну сигналізацію (заперечення ОСОБА_9 , його представника та свідка ОСОБА_13 в частині спростовуються відповідним відеозаписом, з якого, при сповільненому перегляді, що здійснено в судовому засіданні, чітко вбачається, що в автомобілі «Toyota Rav 4» був ввімкнений покажчик правого повороту, але аварійна сигналізація ввімкнена не була. При цьому наявність контакту автомобілів «MERCEDES-BENZ VITO» та «Toyota Rav 4», із чим ОСОБА_15 пов`язує в своїх показаннях зупинку ним транспортного засобу та вихід із автомобіля на дорогу, спростовується протоколом огляду місця події, в якому, як зазначено вище, будь-які пошкодження заднього бамперу автомобіля «Toyota Rav 4» були відсутні.

З урахуванням вищенаведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням майнового стану обвинуваченого та конкретних обставин справи, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 підлягає стягненню моральна шкода в сумі 50 000 грн.

З відповідача ПрАТ «Еталон» у відповідності до ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на користь ОСОБА_15 підлягає стягненню моральна шкода в сумі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, тобто в сумі 3692,39 грн.

В іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.

Підстав для вжиття заходів до забезпечення цивільного позову судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань з пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до ОСОБА_7 до набрання вироком суду законної сили залишити без змін особисте зобов`язання.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Еталон» на користь ОСОБА_9 шкоду, пов`язану із лікуванням ОСОБА_9 , в сумі 73 847, 70 грн. та у відшкодування моральної шкоди 3692,39 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 1000 грн. у відшкодування процесуальних витрат за залучення спеціаліста та 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині в задоволенні цивільного позову відмовити.

Процесуальні витрати в сумі 880,40 грн. за залучення експерта на стадії досудового розслідування за проведення судової автотехнічної експертизи №209ат від 31.03.2016 стягнути з обвинуваченого.

Речові докази у справі відсутні.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його оголошення у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1