АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 03 квітня 2017 року апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Луховиця Московської області Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою судді задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_9 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , до 02 квітня 2017 року з визначенням застави у розмірі 3 125 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5 000 000 грн.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя врахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, тяжкість та характер вчинених кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, оскільки незважаючи на значний обсяг проведених слідчих дій для повного, всебічного та неупередженого з`ясування всіх обставин вчинення злочинів, органом досудового розслідування необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, що потребує додаткового часу, також врахувавши наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що в разі застосування ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, він завдяки своєму становищу може негативно впливати на хід досудового розслідування у даному провадженні, а також переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашній арешт, вбачається недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_7 в своїх апеляційних скаргах, які за своїм змістом є ідентичними просять ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та відмовити у застосуванні до ОСОБА_7 будь-якого запобіжного заходу.
Посилаючись на рішення Європейського суду, вважають ухвалу слідчого судді невмотивованою, необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Зазначають, що відомості зазначені в оскаржуваній ухвалі в частині позиції сторони захисту щодо обґрунтованості підозри, щодо наявності ризиків, стосовно особи підозрюваного, та стосовно заявленого клопотання в цілому, та в частині прохальної частини - не відповідають тексту наведеному в оскаржуваній ухвалі, що підтверджується аудіозаписом судового засідання.

В своїх апеляційних скаргах захисник та підозрюваний зазначають, що в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді перелічено усі з можливих ризиків, передбачених у ст.177 КПК України, і весь цей перелік ризиків зазначався стороною обвинувачення раніше, та вказують на те, що не зазначено жодного нового ризику і відсутній виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися.

Зазначають, що жодного доказу на підтвердження будь-якого з ризиків до матеріалів клопотання не додано. Більше того процесуальна поведінка ОСОБА_7 свідчить про її належність яка відповідає вимогам КПК України та свідчить про процесуальну добросовісність, оскільки, ОСОБА_7 постійно з`являвся на усі виклики слідчого на допит, при проведенні допиту надав свідчення, а не відмовлявся надавати показання, не залишав території України, після сплину 72 годинного строку затримання, ОСОБА_7 не покинув приміщення суду після оголошення перерви та своєчасно повернувся до залу судового засідання на час котрий був визначений слідчим суддею.
Також вказують і про те, що продовжуючи строк тримання під вартою, слідчий суддя послався на виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, однак, на думку сторони захисту та підозрюваного, обставини у справі вказують, що справа розслідується повільно, чим грубо порушуються права ОСОБА_7 .

Захисник та підозрюваний в своїх апеляційних скаргах стверджують, що слідчий суддя не обґрунтував неможливість застосування альтернативних більш м`яких запобіжних заходів як домашній арешт та інших, також слідчим суддею достатньо не обґрунтовано визначено занадто великий розмір застави.

Автори апеляційних скарг вказують і на те, що слідчим суддею не було дотримано вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, та не з`ясовано даних про особу підозрюваного, а саме не враховано вік та стан здоров`я ОСОБА_7 , наявність хвороб, міцність соціальних зв`язків ОСОБА_7 в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців - малолітньої дитини, репутації ОСОБА_7 по місцю проживання, майнового стану, відсутності судимостей.
Крім того, апелянти посилаються на порушення правил підсудності, оскільки орган досудового розслідування ГСУ ФР ДФС України визначений прокурором - знаходиться за адресою: м. Київ, Шевченківський район, місцем затримання підозрюваного є місце його мешкання Київська область, Києво-Святошинський район, а відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а якщо це неможливо у строк, передбачений ч. 2 ст. 211 КПК України, - до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа була затримана. Таким чином, межами територіальної юрисдикції де знаходиться орган досудового розслідування є Шевченківський район м. Києва, а не Солом`янський районний суд м. Києва куди було подане клопотання.

Також сторона захисту та підозрюваний посилаються в своїх апеляційних скаргах на незаконність затримання ОСОБА_7 , так як на момент затримання ОСОБА_7 з урахуванням того, що злочин було вчинено ще у 2015 році, - таке затримання було без дотримання вимог ст.208 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 02 лютого 2017 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 .

Висновки суд про наявність підстав для продовження строку тримання під ватою сторона захисту вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки клопотання слідчого не містить жодних законних підстав та обставин з врахуванням яких може застосовуватись запобіжний захід, у відповідності до ст. 177 КПК України.
На думку захисника, слідчий суддя не врахував того, що жодних підстав вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватись від слідства, впливати на учасників кримінального провадження чи спробує вчинити інше кримінальне правопорушення немає. Спроб переховуватись від органів досудового розслідування ОСОБА_7 не чинив, так само як не має наміру чинити тиск на інших учасників кримінального провадження, тим більше вчиняти протиправні дії.

Захисник в своїй апеляційній скарзі посилається на затягування часу та процесу, оскільки дане кримінальне провадження зареєстроване 08 травня 2015 року, і з моменту реєстрації по теперішній час пройшло більше 1,5 року, а жодного процесуального рішення щодо проведених експертиз не прийнято.

Захист стверджує, що судом не в повному обсязі досліджено підстави для продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України не доведено, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 переховувався від органів досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які просили задовольнити їхні апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчою групою, яка складається зі слідчих управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України та слідчих слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 05 травня 2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000292, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 192, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ст. 205, ч. 5 ст. 191 КК України.

08 грудня 2016 року ОСОБА_11 вручено письмове повідомлення про підозру, в якому повідомлено про те, що він підозрюється в організації підготовки і вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину повторно, в особливо великих розмірах та організованою групою, а також організації підготовки і вчиненні, перебуваючи у складі організованої групи, фіктивного підприємництва, тобто створення суб`єктів господарської діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, кваліфікуючою ознакою якого є скоєння злочину повторно, що заподіяло велику матеріальну шкоду юридичним особам та громадянам, тобто вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205 КК України .

11 грудня 2016 року Солом`янським районним судом м. Києва до підозрюваного ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 2 178 мінімальних заробітних плат, що складає 3 001 284 гривень.
Апеляційним судом м. Києва 18 січня 2017 року апеляційну скаргу прокурора на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2016 року задоволено частково. Зокрема, в частині обрання міри запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою залишено без змін, а розмір застави збільшено до 5 000 000 000 грн.
31 січня 2017 року старший слідчий з ОВС ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_9 , за погодженням прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідуванням до 06 квітня 2017 року.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року вищевказане клопотання органу досудового розслідування задоволено.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обґрунтованою, що дає підстави для продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Слідчий суддя також дослідив доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення, а саме ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва від 18 січня 2017 року, якою застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 05 лютого 2017 року, з одночасним визначенням застави, та з урахуванням необхідності виконання ряду слідчих та процесуальних дій, а також з урахуванням існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою. Також судом з`ясовано, що у порядку, передбаченому законом, строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, а саме до 08 червня 2017 року .

Оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати та виправдовують тримання підозрюваного під вартою, клопотання слідчого задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 02 квітня 2017 року.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, суд, всупереч доводам апеляційних скарг, врахував дані, про особу підозрюваного та дійшов обґрунтованого висновку про те, що підозрюваному ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою до 15 квітня 2017 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_7 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Таким чином підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Наявність обставин, визначених ст. 178 КПК України, які на думку сторони захисту не враховані слідчим суддею, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, колегія судді вважає, що слідчий суддя правильно, з урахуванням виключного випадку, визначив відповідний розмір застави, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оцінюючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , застава у розмірі 3 125 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5 000 000 грн. належним чином забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків у випадку її внесення.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Доводи авторів апеляційних скарг щодо відсутності у матеріалах провадження доказів, які б вказували на існування заявлених слідчим ризиків та про недостатність застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, є безпідставними, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Надуманим колегія суддів вважає твердження в апеляційних скаргах про те, що межами територіальної юрисдикції де знаходиться орган досудового розслідування є Шевченківський район м. Києва, а не Солом`янський районний суд м. Києва куди було подане клопотання оскільки, відповідно до постанови в.о. начальника Головного слідчого управління фінансових розслідувань ОСОБА_12 про створення слідчої групи та визначення місця проведення досудового розслідування, місцем проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000292 визначено, зокрема, слідче управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Київській області, адреса якого: м. Київ, вул. Народного ополчення 5А, що знаходиться в Солом`янському районні м. Києва (а.с. 35-36).

Що стосується посилань в апеляційних скаргах на незаконність затримання ОСОБА_7 , а саме без дотримання вимог ст. 208 КПК України, то колегія суддів не вбачає їх достатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді, враховуючи при цьому те, що сторона захисту не позбавлена можливості оскаржити такі дії службових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких захисники підозрюваного просять скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 379, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_9 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , до 02 квітня 2017 року з визначенням застави у розмірі 3 125 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5 000 000 грн. - залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/1016/2016 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_13 Доповідач: ОСОБА_1