Справа № 544/556/16-к
Пров. № 1-кп/544/6/2017
В И Р О К
іменем України
27 cічня 2017 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Пирятинського районного суду Полтавської області на вул. Соборна, 41 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № від 06.02.2016, відносно

ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Яготинського району Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовозобов`язаного, одруженого, такого, що не має утриманців, не працюючого, освіта середня- спеціальна, участі у бойових діях не брав, урядових нагород, військових чи спеціальних звань не має, не депутата, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

який органами досудового розслідування обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України),

із участю сторін кримінального провадження: із боку обвинувачення прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , із боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 06.02.2016 близько 05 год 30 хв, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ - 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , перевозячи із собою пасажирів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , що знаходилися на задньому пасажирському сидінні і ОСОБА_11 , що знаходився на передньому пасажирському сидінні, рухався по автошляху Київ Харків у напрямку м. Києва та проїжджаючи 146 км + 675 м у с. Олександрівка Пирятинського району Полтавської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує швидкість та реакцію водія при стеженні за дорожнім рухом, на вказаній ділянці дороги у темний час доби перевищив допустиму швидкість руху транспортних засобів за умовами видимості дороги, перед зміною напрямку руху не переконався у безпеці маневру, виїхав праворуч за межі проїзної частини, чим створив небезпеку для свого руху та допустив зіткнення з напівпричепом «Шварцмюллер» державний номерний знак НОМЕР_2 автомобіля «РЕНО МАГНУМ» державний номерний знак НОМЕР_3 , який стояв на додатковій смузі руху з увімкненим освітленням, за кермом якого знаходився ОСОБА_12 , чим порушив вимоги п.п. 2.9 підпункт «а», 10.1, 12.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля неповнолітній ОСОБА_10 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тяжкі тілесні ушкодження у виді: обширної забитої - рваної рани обличчя та голови, багатоуламкового перелому кісток лицьового та мозкового черепу з розміщення речовини головного мозку, численних саден та кровопідтіків тіла, перелому лівого стегна на кордоні верхньої та середньої третини, перелому правої ключиці у внутрішній третині, перелому розриву груднини на рівні третього міжреберря, розриву серцевої сорочки з крайовим розривом серця, надривів легенів, розривів селезінки, поверхневих розривів розтріскувань правої долоні печінки з виливом крові в черевну порожнину, переломів першого та третього ребер зліва по ключичним лініям, перелому першого ребра з права по біля груднинної лінії, розгинального перелому хребта між шостим та сьомим шийними хребцями, надривом спинного мозку, від яких загинув на місці події. Інший пасажир цього автомобіля ОСОБА_13 отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, у вигляді: перелому 8 та 9 ребер справа, перелому поперечного відростку 5 справа, перелому бокових мас крижа, перелому лонної та сідничної кістки, розриву лобного зчленування, перелому правої вертлюгової западини, перелому латерально клиновидної і клубової кісток, основи 3-ї плюснової, діафіза і основи 2-ї плюснової кістки, вивих 4 та 5 плюсневої кістки правої стопи, травматичного шоку 2 ст., рани правого коліна, садини обличчя, тулубу, кінцівок, підшкірної гематоми калитки та був доставлений до Пирятинської ЦРЛ.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав частково, пояснив, що 05.02.2016 він та його рідний брат ОСОБА_9 у магазині с.Богданівка зустріли знайомих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Вони попросили обвинуваченого відвезти їх увечері до м.Яготин. Близько 10 год вечора вони всі, а також ОСОБА_16 , якого вони забрали на СТО, поїхали на автомобілі ВАЗ - 2101 до клубу м.Яготин, побули там пару годин та близько 3-4 год ночі вирішили повертатися назад. По дорозі ОСОБА_16 запропонував поїхати у м.Пирятин, після чого вони заїхали на заправку. Від`їжджаючи від заправки він виїхав на трасу Київ-Харків та перемкнув двигун на газове управління, проїхав метрів 500, після чого уже нічого не пам`ятає (допускає, що міг заснути за кермом). Зазначив, що по трасі рухався із швидкістю 80-85 км/год. Пригадує, що вже після аварії брат сказав йому, що вони розбилися. Заперечував, що в момент ДТП був у стані алкогольного сп`яніння, в той день спиртних напоїв не вживав. При його огляді на стан сп`яніння в ЦРЛ лікаря-нарколога не було, він продув алкотестер, який показав результат 0,2 проміле, коли продув вдруге алкотестер показав відсутність алкоголю в крові, після чого у нього взяли кров та відпустили.

Свідок ОСОБА_8 у суді показав, що 05.02.2016 разом із своїми знайомими Прохоренком та ОСОБА_9 відпочивали у кафе. Згодом до них під`їхав та підсів брат ОСОБА_9 - ОСОБА_3 , у нього був утомлений вигляд (свідок підозрював, що обвинувачений був або утомлений або «випивши»). Вони з ОСОБА_17 пили горілку, а ОСОБА_18 не пив. Після цього вони на забрали Купрієнка із СТО та на машині обвинуваченого поїхали на дискотеку у м.Яготин. У клубі ОСОБА_19 вони перебували близько 3 год, він та ОСОБА_16 пили пиво. Потім зібралися їхати додому, але ОСОБА_16 запропонував поїхати у м.Пирятин. Коли вони виїхали із ОСОБА_19 , свідок (який сидів на задньому сидінні посередині) в автомобілі заснув та прокинувся, почувши якийсь хлопок, наче лопнуло колесо. Коли прийшов тями то побачив, що він лежить на дорозі в 50 м від автомобіля. Він підбіг до автомобіля, допоміг піднятися ОСОБА_20 . ОСОБА_16 кричав, що у нього щось із нього, він підійшов до нього і вони разом з ОСОБА_9 допомагали йому вилізти з машини, ОСОБА_14 був без ознак життя ( йому знесло череп). У цей час повз проїхав автомобіль ОСОБА_21 , зачепивши їх автомобіль, від чого у нього відірвалося колесо.

Свідок ОСОБА_9 показав, що 05.02. 2016 вони проводили час у кафе з ОСОБА_15 та Прохоренком, потім до них підсів його брат ОСОБА_3 . Згодом вони поїхали на СТО, забрали Купрієнка та автомобіль брата і поїхали у клуб до ОСОБА_19 . У ОСОБА_19 пробули близько 2 годин, а потім ОСОБА_16 запропонував поїхати у ОСОБА_22 . Ні він, ні брат у ОСОБА_19 в кафе спиртного не вживали. По дорозі вони заїхали на заправку, коли від`їхали він заснув та прокинувся уже після ДТП. Після зіткнення він виліз з автомобіля, побачив брата, його обличчя було у крові, ОСОБА_14 не подавав ознак життя. ОСОБА_16 лежав на землі і вони з ОСОБА_15 відтягували його, після цього побачив, як повз них проїхав автомобіль Рено, зачепивши ВАЗ, від цього удару він впав.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні пояснила, що 06.02.2016 вони з чоловіком вранці біля 5 год ранку (на вулиці було ще темно) автомобілем Рено виїхали з м.Лубен у напрямку м.Києва. Вони рухалися із швидкістю 80-90 км/год., коли неочікувано побачили на дорозі якийсь темний предмет і чоловік намагався уникнути зіткнення, гальмував, після чого вони відчули удар в колесо з лівої сторони.

Свідок ОСОБА_24 також дав показання про те, що 06.02.2016 уранці вони із сім`єю власним автомобілем виїхали з м.Лубен до м.Києва. На місці події були близько 5-20 год чи 5-30 год. Його автомобіль рухався із швидкістю 80-90 км/год, минувши дорожній знак «Могилевщина», метрів за 100-150, він помітив у світлі фар силует фури, яка стояла на смузі розгону та ще один темний силует ( під`їхавши ближче зрозумів, що то був автомобіль). Він приклав зусилля, щоб уникнути зіткнення, але все ж зачепив автомобіль ВАЗ переднім колесом, його автомобіль від удару став на 2 колеса та проїхав так кілька метрів. Коли свідок вийшов з машини, побачив на місці аварії водія вантажівки, обвинуваченого, автомобіль ВАЗ, один чоловік лежав біля машини, далі накритий лежав труп. Фура стояла на полосі розгону. Обвинувачений говорив, що не пам`ятає як усе сталося.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що ніяких претензій до обвинуваченого не має, при обранні йому міри покарання поклалася на розсуд суду.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України підтверджується також іншими дослідженими у ході судового розгляду доказами.

За даними протоколу огляду дорожньо-транспортної події від 06.02.2016 року, встановлено, що 06.02.2016 року на 146 км+675 м автошляху Київ-Харків у с. Олександрівка Пирятинського району Полтавської області стався наїзд автомобіля ВАЗ - 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_3 , на напівпричеп «Шварцмюллер» автомобіля «РЕНО МАГНУМ» державний номерний знак НОМЕР_3 , який стояв на додатковій смузі руху з увімкненим освітленням, та у подальшому наїзд автомобіля Рено Кенго д.н.з НОМЕР_4 на автомобіль ВАЗ - 2101 ( а.п. 49-75). У протоколі огляду та схемах до нього зафіксовані дорожня обстановка, положення транспортних засобів на місці ДТП та наявні на транспортних засобах пошкодження, сліди контактної взаємодії та сліди юзу коліс автомобілів ВАЗ-2101 та Рено Кенго та інші сліди на дорожньому покритті, відомості про розташування трупа на місці ДТП. У протоколі огляду трупа ОСОБА_10 , який загинув на місці ДТП, зафіксовано його місцезнаходження на проїзній частині автодороги, його поза, видимі тілесні ушкодження (а.п.76-77).

Наявність у діях водія ОСОБА_3 порушень Правил дорожнього руху, причинний зв`язок між цими порушеннями та подією ДТП, внаслідок якої потерпілому ОСОБА_11 спричинені тяжкі тілесні ушкодження, а потерпілий ОСОБА_10 загинув на місці, підтверджені також даними висновків експертів:

Згідно висновку судово-медичного експерта № 009 від 01.03.2016 року, на тілі трупа ОСОБА_10 , 2000 року народження, виявлено тілесні ушкодження у вигляді: обширної забито-рваної рани обличчя та голови, багато уламкового перелому кісток лицьового та мозкового черепу з розміченням речовини головного мозку, чисельних саден та кровопідтіків тіла, перелому лівого стегна на кордоні верхньої та середньої третини, перелому правої ключиці у внутрішній третині, перелому лівої ключиці у внутрішній третині, перелому- розриву груднини на рівні третього міжреберря, розриву серцевої сорочки з крайовим розривом серця, надривів легенів, розривів селезінки, поверхневих розривів-розтріскувань правої долі печінки з виливом крові в черевну порожнину, переломів першого та третього ребер зліва по ключичним лініям, перелому першого ребра з права по біля груднинної лінії, розгинального перелому хребта між шостим та сьомим шийними хребцями, надривом спинного мозку, які утворилися від дії тупих твердих предметів та при ударі об такі, деталей автомобіля з послідуючим ударом об поверхню шляху при ДТП в якості пасажира заднього правого сидіння, можливо в строк та обставинах, вказаних у постанові слідчого, знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, ймовірно утворилися при первинному ДТП на протязі край короткого проміжку часу і за ступенем тяжкості відносно живої особи відповідають тяжкому ступеню тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення.

Смерть ОСОБА_10 настала від політравми: уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла і безпосередньою причиною смерті явилось розтрощення черепу (а.п.113-115).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 48/д від 20.04.2016 року на тілі ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому 8,9 ребер справа, перелому поперечного відростку 5 справа, перелому бокових мас крижа, перелому лонної та сідничної кістки, розриву лобного зчленування, перелому правої вертлюгової западини, перелому латерально клиновидної і клубової кісток, основи 3-ї плюснової, діафіза і основи 2-ї плюснової кістки, вивих 4,5 плюсневої кістки правої стопи, травматичного шоку 2 ст., рани правого коліна, садини обличчя, тулубу, кінцівок, підшкірної гематоми калитки, які характерні для дії тупого твердого предмету, отримані в час та при обставинах в якості пасажира легкового автомобіля і в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (а.п.117-119).

У відповідності до висновку судової автотехнічної експертизи № 38 від 08.04.2016 у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ВАЗ-2101 ОСОБА_3 вбачаються невідповідності з вимогами пп. 10.1, 12.2 Правил дорожнього руху України. Невідповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події. В умовах даної пригоди водій автомобіля ВАЗ-2101 ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути зіткнення, шляхом виконання ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод, які б дозволили йому виконати вимоги даних пунктів Правил ( а.п.141-144) .

Згідно висновку експертизи технічного стану транспортного засобу №22 від 17.03.2016 несправності робочої гальмівної системи, рульового управління та ходової частини автомобіля ВАЗ-2101 д.н.з НОМЕР_1 , носять аварійний характер і виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.п.121-126).

За довідкою Полтавського обласного центру з гідрометереології (а.п.103), вночі 06 лютого 2016 року опадів по території області не відмічалося, вітер був північно-східний, слабкий, температура повітря становила 2-5° морозу.
Під час дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений знаходився у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_3 від 06.02.2016 (а.п.81) та результат токсикологічного дослідження крові ОСОБА_3 за №386 від 26.02.2016, який показав наявність у крові обвинуваченого ОСОБА_25 0,4 % етанолу, при нормі 0,3 % ( а.п.104).

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого заявив клопотання про визнання недопустимими доказами, що підтверджують стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого ОСОБА_3 - акту медичного огляду ОСОБА_3 за №16 від 06.02.2016, висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_3 від 06.02.2016 та результату токсикологічного дослідження крові ОСОБА_3 за №386 від 29.02.2016. Вважає, що дані документи не відповідають вимогам чинного законодавства щодо порядку їх складання та порядку самого медичного огляду. В порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, медичного огляду, огляд ОСОБА_25 двічі з інтервалом у 20 хв проведений не був, а в акті медичного огляду дата та час складання та точного огляду водія співпадають. Крім того, зазначений час огляду 12-30 не відповідає фактичному часу огляду 12-00 год і це підтверджується показаннями свідка ОСОБА_24 .
Зазначив, що ОСОБА_25 зміст висновку не повідомлявся, про що свідчить відсутність його підпису у висновку. Викладене свідчить про те, що огляд ОСОБА_25 лікарем-наркологом не проводився. Також результати показників алкотестера у висновку мають виправлення, що вказує на його недопустимість. Крім того, результати лабораторного дослідження крові до акта медичного огляду не вносилися і висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_25 на стан сп`яніння на підставі лабораторного дослідження не складався та не видавався, так як відсутній у матеріалах провадження, а є в наявності сам бланк результатів токсикологічного дослідження крові. Оскільки серед учасників ДТП першим продув алкотестер ОСОБА_25 і у нього першого відбиралися зразки крові, то по цій причині номер реєстрації медичного огляду ОСОБА_25 повинен бути вказаний під №1, тобто зразок крові, який направлявся на дослідження під №1 повинен бути відібраний у нього. Зразок крові обвинуваченого був відібраний у медичний шприц і що далі було з цією кров`ю невідомо, як і невідомо чия кров була направлена на дослідження.
Суд вважає, що ці твердження захисту не відповідають фактичним обставинам справи, установленим судом, зібраним та дослідженим судом доказам по справі і розцінює їх як вибраний обвинуваченим спосіб захисту з метою пом`якшити відповідальність за вчинене.
В п.8 Розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" (далі Інструкції) зазначено, що у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я. В п.3 Розділу ІІІ Інструкції зазначено, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Згідно вимог п.16 Розділу ІІІ Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.
Лікар- нарколог ОСОБА_26 , допитаний у судовому засіданні як свідок, пояснив, що 06.02.2016 він проводив медичний огляд учасників ДТП, що сталася на автодорозі Київ-Харків, у тому числі ним був оглянутий і обвинувачений ОСОБА_25 , про що він склав акт медичного огляду, у якому були зафіксовані зовнішній вигляд, поведінка обстежуваного. В ході огляду був також застосований алкотестер, який після продуття показав результат 0,52 % проміле в крові, обвинувачений через 20 хв повторно продув алкостер, показники якого були зафіксовані на рівні 0,51% проміле, та у нього було взято кров для лабораторного обстеження. На підставі медичного огляду обвинуваченого був складений акт (а.п.244) та винесений висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_3 . Зазначив, що показники алкотестера зафіксовані в акті медичного огляду, які перенесені до висновку, складеного на підставі акту. ОСОБА_25 не підписався у висновку, так як у нього була травма руки.

Свідок ОСОБА_27 у судовому засіданні пояснив, що в день дорожньо- транспортної пригоди був черговим лікарем та здійснював медичний огляд учасників ДТП у приймальному відділенні Пирятинської ЦРЛ. Обвинувачений був у пригніченому стані, але спокійний. В цей день його також оглядав лікар -нарколог.

Свідок ОСОБА_28 дала пояснення про те, що вона була на чергуванні 06.02.2016 та безпосередньо в присутності лікаря нарколога проводила обстеження ОСОБА_25 на стан сп`яніння за допомогою алкотестера та відбирала кров для проведення лабораторних досліджень. Акт та висновок медичного огляду на стан сп`яніння писав сам лікар-нарколог ОСОБА_29 . Показники алкотестера вона продемонструвала ОСОБА_25 .

Свідок ОСОБА_30 пояснила суду, що працює молодшою медсестрою Пирятинської ЦРЛ. Підтвердила проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_25 у присутності лікаря- нарколога ОСОБА_29 .

Відповідно до ст. 86 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Суд зазначає, що помилкове зазначення у акті медичного огляду точного часу проведення огляду обстежуваної особи не може свідчити про фальсифікацію чи підробку цього документа. Крім того, свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні пояснив, що не був особисто присутній при проведенні огляду ОСОБА_25 та напевно стверджувати, що саме він перший пройшов огляд на стан сп`яніння не може. Доводи захисту про те, що лікар-нарколог у порушення вимог Інструкції не проводив повторного огляду ОСОБА_25 за допомогою алкотестера через 20 хв, суперечать даним які містяться у п.18 указаного вище акту медичного огляду, де зазначені показники алкотестера за результатами обстеження ОСОБА_25 з інтервалом у 20 хв.
Доводи захисту про те, що лікар в порушення вимог Інструкції, відібравши для дослідження на наявність вмісту алкоголю кров ОСОБА_3 , не дочекавшись результатів досліджень цієї крові, дійшов до передчасного висновку про перебування його в стані алкогольного сп`яніння, не заповнивши даних лабораторних тестів як того вимагають п.п. 21-22, на думку суду, не можуть впливати на правильність його висновку за результатами проведеного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_25 , у тому числі за допомогою алкотестера. Крім того, у п.21 акту зазначається, що метою лабораторного дослідження є уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Не встановлено судом також очевидних порушень при відібранні зразків крові обвинуваченого для направлення їх на дослідження. Допитані як свідки працівники ОСОБА_31 ЦРЛ - ОСОБА_29 , ОСОБА_32 , Примушко пояснили суду, що кров із шприца, відібрана у ОСОБА_25 , була поміщена у два флакони, які були закриті, опечатані та поміщені на зберігання у холодильник. Один флакон був направлений на зберігання, інший на дослідження в Полтавський обласний наркологічний диспансер з відповідним супровідним листом (направленням), де зазначається за підписом та печаткою лікаря номер зразка крові за журналом, прізвище, ім`я та по-батькові особи, чия кров відбиралася та прізвище медичного працівника, хто відбирав кров. ОСОБА_26 також пояснив, що кров відбирали у всіх учасників ДТП, а медсестра, заповнюючи журнал відбору зразків крові помилково написала номер реєстрації медичного огляду 27, який потім виправила на 2. Цей номер реєстрації відповідав номеру зразка крові, який був відібраний у ОСОБА_25 та відповідно цей номер був зазначений у направленні на дослідження зразка крові ОСОБА_25 , що було приклеєне до флакона з біологічним матеріалом, тому у суду не викликає сумніву, що надані на дослідження біологічні зразки належать саме ОСОБА_3 .
При цьому суд критично ставиться до показань у судовому засіданні свідка ОСОБА_33 в частині того, що обвинувачений був у тверезому стані, лікар-нарколог його не оглядав та при продутті ним алкотестера результат був негативний. Суд вважає в цій частині показання свідка такими, що суперечить іншим зібраним у справі доказам, даними нею з метою пом`якшення відповідальності її сина за вчинене.
Під час проведення досудового розслідування сам обвинувачений (а.п.109) не заперечував факт вживання ним в день ДТП слабоалкогольних спиртних напоїв (пива), а його доводи про те, що слідчий під психологічним тиском змусив давати його такі показання є безпідставними та нелогічними.

Таким чином, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт перебування обвинуваченого в момент вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає винуватість ОСОБА_3 в обсязі висунутого йому обвинувачення, доведеною.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд виходить із встановленої статтею 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи "Бакланов проти Росії" від 09.06.2005 р.; "Фрізен проти Росії" від 24.03.2005 р.; "Ізмайлов проти Росії" від 29.11.2007р.).
Вчинений обвинуваченим злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України належить до тяжкого злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності до п.1,2 ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків потерпілим.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_25 , відповідно до п.13 ст. 67 КК України є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховується особа обвинуваченого, який є молодим, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря психіатра та у наркологічному кабінеті на диспансерному обліку не перебуває.

Суд приймає до уваги також думку потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , які не наполягають на призначенні найсуворішого покарання обвинуваченому, претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не мають.

Ураховуючи викладене, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, конкретні обставини справи, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про обрання обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, та не вбачає підстав для звільнення його від покарання з випробуванням чи обрання більш м`якого покарання.
На думку суду, саме таке покарання необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_25 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило тяжкі наслідки, враховує також те, що останній раніше притягувався до відповідальності за порушення ним Правил дорожнього руху, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості, та приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк два роки.

Приписами ч. 2 ст. 124 КПК установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на залучення експерта в даному кримінальному провадженні становлять 4402 грн.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_25 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2016 року обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком два місяці, строк дії якого закінчився.
Прокурор просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою. Проте, суд уважає за можливе, ураховуючи позитивну репутацію обвинуваченого, його процесуальну поведінку під час судового розгляду, обрати йому запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили у виді домашнього арешту, заборонивши обвинуваченому залишати своє житло цілодобово, ураховуючи призначене покарання.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 375 КПК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Яготинського району Київської області, мешканця АДРЕСА_1 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши обвинуваченому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю і закріплення їх на тілі обвинуваченого.
Вирок про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання Яготинському ВП ГУНП в Київській області.
Строк дії вироку в частині запобіжного заходу обраховувати з 09 години 27 січня 2017 року.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , витрати на залучення експерта для проведення автотехнічної експертизи №22 від 17.03.2016 в сумі 1540 (одна тисяча п`ятсот сорок) грн. 70 коп, судової автотехнічної експертизи №23 від 21.03.2016 в сумі 1540 (одна тисяча п`ятсот сорок) грн 70 коп, судової авто технічної експертизи №38 від 08.04.2016 в сумі 1320 (одна тисяча триста двадцть) грн. 60 коп, а всього стягти 4402 ( 4402 (чотири тисячі чотириста дві) грн у кримінальному провадженні, унесеному до ЄРДР за № від 06.02.2016, на користь держави в УДКСУ у Пирятинському районі, код установи банку 831019, , банк одержувача ГУДКСУ у Полтавській області, розрахунковий рахунок 0379, код класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження».
Речові докази по справі: автомобіль ВАЗ-2101 д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на території Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області, пошкоджену блок-фару та пошкоджений відео-реєстратор, що знаходиться на зберіганні у камері речових доказів Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - повернути ОСОБА_3 як законному володільцю, автомобіль «РЕНО МАГНУМ» державний номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом «Шварцмюллер» державний номерний знак НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні ТОВ «Метсплав» - залишити йому як власнику, автомобіль Рено Кенго д.н.з. НОМЕР_6 , що знаходиться на зберіганні на території Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області повернути власнику ОСОБА_24 .

Зняти арешт, накладений на автомобіль марки ВАЗ-2101 д.н.з. НОМЕР_1 на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 09 лютого 2016 року.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий -