Справа № 182/8837/15-к
Провадження № 1-кп/0182/74/2016
У Х В А Л А
Іменем України
01.11.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря ОСОБА_2

сторін провадження

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засідання в м.Нікополі матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ч.1,2,3 ст. 185 КК України та ОСОБА_5 за ч.3 ст. 185 КК України.

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченного ОСОБА_5 . За думкою прокурора існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду та може продовжити вчиняти злочини.

Обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про заміну йому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання його цивільної дружини.

Захисник ОСОБА_7 підтримав клопотання свого підзахисного, так як за його думкою прокурором клопотання не мотивоване, а його підзахисний потребує лікування.

Адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 залишили розгляд клопотання на розсуд суду.

Вислухавши думку сторін суд приходить до наступних висновків.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд бере до уваги наступне:

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177

КПК України.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Під час розгляду клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Оцінюючи сукупність обставин, а саме: тримання ОСОБА_5 під вартою протягом 3 місяців, наявність сім`ї, постійного місця реєстрації та проживання, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Проте суд вважає необхідним визначити місце знаходження ОСОБА_5 під домашнім арештом за місцем його реєстрації та місцем проживання його батька АДРЕСА_1 .

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 176-178, 181 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити

Клопотання обвинуваченого - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Застосувати у відношенні ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово з застосуванням електронного засобу контролю.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-заборонити цілодобово залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

-за першим викликом чи вимогою, з`являтися до суду.

-носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Встановити строк домашнього арешту ОСОБА_5 - до 31 грудня 2016 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити з під варти в залі суду.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання Нікопольському ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1