АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4497/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 179 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 міста Києва ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 грудня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого відділу поліції № 4 Шевченківського УП ГУ НП України у місті Києві ОСОБА_10 , погодженого із прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 міста Києва ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, відносно
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Нетішин Хмельницької області, громадянина України, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання мотивовано тим, що слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, слідчий суддя визнав необґрунтованими доводи слідчого та прокурора, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків. Також слідчий суддя послався на врахування даних про особу підозрюваного, а тому вирішив застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 міста Києва ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зокрема, апелянт стверджує, що слідчим суддею при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не перевірено інформацію про постійне місце проживання та родину підозрюваного. Також прокурор вважає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не оцінено усі обставини в сукупності, в тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його можливого постійного проживання та наявність у нього родини. Крім того, апелянт зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурор звертає увагу, що ОСОБА_8 суспільно-корисною працею не займається, не працює, не одружений, не має сталих соціальних зв`язків, вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні відділу поліції № 4 Шевченківського УП ГУ НП України у місті Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015487 від 01 серпня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

05 грудня 2016 року о 01 год. 00 хв. ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.Того ж числа ОСОБА_8 було повідомленого про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

06 грудня 2016 року слідчий відділу поліції № 4 Шевченківського УП ГУ НП України у місті Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 міста Києва ОСОБА_6 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання мотивоване тим, щоОСОБА_8 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
07 грудня 2016 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва в задоволенні клопотання слідчого було відмовлено, а відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Також слідчий суддя, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, прийшов до правильного висновку, що жодним чином є недоведеними та необґрунтованими доводи слідчого і прокурора, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду або вчинення іншого кримінального правопорушення.
Зокрема, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про їх існування є обґрунтованим з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, однак для запобігання цим ризикам, як правильно визначив слідчий суддя, може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, оскільки жодних переконливих доказів, що ОСОБА_8 буде переховуватися від органів досудового розслідування чи суду або вчиняти інші злочини, в матеріалах провадження не міститься.

В сукупності із обставинами кримінального провадження та ризиками, приведеними у клопотанні слідчого, для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 , та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Таким чином, враховуючи вік ОСОБА_8 , міцність його соціальних зв`язків, визнання своєї вини та щире розкаяння у вчиненні кримінального правопорушення, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про можливість застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання.
Отже, доводи прокурора стосовно незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали, як і його доводи про невірну оцінку слідчим суддею міцності соціальних зв`язків підозрюваного та не перевірку інформації про постійне місце проживання ОСОБА_11 , є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, в тому числі і у вигляді особистого зобов`язання, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та належним чином мотивував своє рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 176 179, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого суддіШевченківського районного суду міста Києва від 07 грудня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого відділу поліції № 4 Шевченківського УП ГУ НП України у місті Києві ОСОБА_10 , погодженого із прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 міста Києва ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргупрокурора Київської місцевої прокуратури № 10 міста Києва ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4