08.04.2017 Єдиний унікальний № 371/491/17
Провадження № 1-кс/371/174/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про арешт майна

08 квітня 2017 року м. Миронівка

Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю:

слідчого ОСОБА_2 ,

з секретарем ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000149, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 190 ч. 1 КК України,

У С Т А Н О В И В :
Клопотання про арешт майна подано слідчому судді 07 квітня 2017 року.

Слідчий суддя перевірив зміст клопотання та додані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання.

Клопотання обґрунтовано тими обставинами, що 04 квітня 2017 року у квартирі під номером АДРЕСА_1 ймовірно ОСОБА_4 шляхом обміну фальшивих (сувенірних) банкнот на справжні грошові кошти заволодів коштами громадянки ОСОБА_5 .

Фальшиві банкноти передані слідчому ОСОБА_5 та оглянуті ним, долучені до матеріалів кримінального провадження як речові докази. За позицією слідчого вилучені матеріальні об`єкти мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, підлягають арешту.
За положеннями ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, посилаючись на викладені в ньому доводи та долучені до матеріалів клопотання документи, виклав обставини кримінального правопорушення, вказав на майно, яке підлягає арешту, та спосіб його отримання.

Володілець майна, про арешт якого заявлено клопотання, про розгляд клопотання повідомлена телефонограмою, в судове засідання не з`явилася. Її неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Оцінка наданих матеріалів та доводи слідчого вказують на наявність підстав для задоволення клопотання.

Згідно положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 вказаної статті метою арешту майна є, в тому числі, забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 даної норми встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено наступні обставини.

Встановлено, що 04 квітня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 внесені відомості про кримінальне провадження за ст. 190 ч. 1 КК України.

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань була заява ОСОБА_5 про факт протиправного заволодіння належними їй коштами.

Дані обставини підтверджені Витягом з кримінального провадження.

В ході досудового розслідування встановлено, що 04 квітня 2017 року у квартирі під номером АДРЕСА_1 ймовірно ОСОБА_4 шляхом обміну фальшивих (сувенірних) банкнот на справжні грошові кошти обманним шляхом заволодів коштами громадянки ОСОБА_5 у сумі 1000 гривень.

Отримані потерпілою фальшиві банкноти добровільно передані слідчому на підставі заяви від 05 квітня 2017 року.

Передані матеріальні об`єкти були оглянуті слідчим, їх ознаки детально зафіксовані в протоколі огляду речей від 06 квітня 2017 року: два аркуші паперу, на які нанесено зображення, зовні схожі на купюри номіналом 500 гривень.

Вказані речі долучені до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути, в тому числі, майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно приписів ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість

використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Матеріальні об`єкти, які передано слідчому, оглянуто ним і долучено до матеріалів кримінального провадження, мають статус тимчасово вилученого майна, є такими, щодо яких існують достатні підстави вважати, що вони є предметами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в розумінні ст. 98 КПК України можуть бути використані як доказ вчинення злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України.

Вказане викрадене майно ймовірно належить ОСОБА_4 .

Як вбачається із матеріалів, доданих до клопотання, та пояснень представника сторони кримінального провадження з боку обвинувачення, власник тимчасово вилученого майна на час розгляду клопотання про арешт майна не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, оскільки не встановлено, що виявлені речі не є грошовими коштами.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування чи знищення.
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Встановленого даною нормою строку подання клопотання про арешт майна, вилученого під час обшуку, слідчим дотримано.
Обставини, які досліджені під час розгляду клопотання та оцінені відповідно до вимог статті 94 КПК України, свідчать про обґрунтованість клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Миронівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000149, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 190 ч. 1 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на добровільно передані слідчому громадянкою ОСОБА_5 матеріальні об`єкти : два аркуші паперу, на які нанесено зображення, зовні схожі на купюри номіналом 500 гривень, які знаходяться в опечатаному паперовому конверті.

Згідно положень статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Слідчий суддя ОСОБА_1