Справа № 463/298/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1 Провадження № 11-кп/783/425/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,

захисника засудженого адвоката: ОСОБА_8 ,

інспектора Личаківського РВ КВІ м. Львова: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу з поданням Личаківського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Львова про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , засудженого 10 червня 2016 р. Яворівським районним судом Львівської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням іспитовими строком тривалістю 1 рік та покладенням на нього у відповідності до ст.76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію

за апеляційною скаргою прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 02 березня 2017 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою суду відмовлено в задоволенні подання Личаківського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Львова про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_7 .

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що внесене кримінально-виконавчою інспекцією подання не містить достатніх доказів злісного ухилення засудженого від виконання покладених на нього судом обов`язків, а з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_7 за межі України не виїжджав, протягом іспитового строку не вчинив нового злочину, на реєстрацію у визначені терміни не з`явився у зв`язку з об`єктивними сімейно-побутовими обставинами.

Не погоджуючись з такими висновками суду, прокурор ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій стверджує, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, оскільки доводи, викладені в ній, не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт з тих самих підстав, що наведені у поданні кримінально-виконавчої інспекції, наполягає на необхідності врахування поведінки засудженого ОСОБА_7 , яка, на його думку, свідчить про неналежне виконання обов`язків, покладених судом. Зокрема зазначає, що ОСОБА_7 07 листопада 2016 р., 05 грудня 2016 р. та 03 січня 2017 р. без поважних причин не прибув на реєстрацію до органу кримінально-виконавчої інспекції, про причини своєї неявки не повідомив, а, крім цього, двічі 23 та 24 листопада 2016 р. притягався до адміністративної відповідальності. Прокурор вважає, що це свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення, а тому просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову ухвалу, якою задоволити подання Личаківського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Львова і направити засудженого для відбування призначеного покарання.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора ОСОБА_6 на підтримання поданої прокурором ОСОБА_10 апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 на її спростування, вивчивши матеріали судової справи, ознайомившись з особовою справою засудженого №49/2016 р., заведеною Личаківським РВ КВІ м. Львова, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 10 червня 2016 р. ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 1 рік. Відповідно до ст.76 КК України на засудженого покладено наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Розпорядженням суду від 14 липня 2016 р. вказаний вирок звернуто до виконання.

У зв`язку з цим засудженого ОСОБА_7 взято на облік Личаківським районним відділом кримінально-виконавчої інспекції м. Львова, як такого, що проживає у АДРЕСА_2 , і 26 вересня 2016 р. визначено йому дні явки для реєстрації перший понеділок кожного місяця.

Згідно листка реєстрації ОСОБА_7 прибув із цією метою до органу кримінально-виконавчої інспекції 03 жовтня 2016 р., а в подальшому 07 листопада 2016 р., 05 грудня 2016 р. та 03 січня 2017 р. для реєстрації не з`являвся (особова справа засудженого, а.с.40).

У своїх поясненнях від 20 січня 2017 р. засуджений ОСОБА_7 вказав, що у зазначені дні не з`явився у зв`язку із зайнятістю, бо змушений заробляти собі на прожиття (особова справа засудженого, а.с.95-97).

Наведене узгоджується з поясненнями засудженого, даними в судовому засіданні суду першої інстанції, про скрутні сімейно-побутові і матеріальні умови його життя, що належним чином враховано судом.

Додатково слід взяти до уваги те, що згідно рапортів працівників поліції від 28 липня 2016 р., 29 серпня 2016 р., 29 вересня 2016 р., 28 жовтня 2016 р., 29 листопада 2016 р. ОСОБА_7 по місцю проживання характеризується позитивно, громадський порядок не порушує, скарг і заяв з боку сусідів на нього не поступало (особова справа засудженого, а.с.46-48, 75, 76).

За таких обставин місцевим судом зроблено вірний висновок про відсутність достатніх підстав вважати, що засуджений злісно ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків. З таким висновком погоджується також апеляційна інстанція.

Що стосується доводів прокурора про вчинення засудженим під час іспитового строку адміністративних правопорушень, то слід зазначити таке.

У матеріалах особової справи засудженого наявний запит Личаківського РВ КВІ м. Львова №10/КВІ/12/121 від 18 січня 2017 р. щодо надання копій постанов про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності (особова справа засудженого, а.с.91). Однак, відповідь на запит, як і самі копії постанов, у наявній справі відсутні. У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником Личаківського РВ КВІ м. Львова представлено адміністративні матеріали щодо ОСОБА_7 . Згідно постанов від 23 та 24 листопада 2016 р. він притягався до відповідальності за ст.176 і ч.1 ст.178 КУпАП. Проте, в судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 , ознайомившись із представленими матеріалами, заявив, що пояснення у справах, які, як зазначено, він давав власноручно, він не міг викладати, оскільки не має освіти, до школи не ходив, читати і писати не вміє. Також ствердив, що один підпис дійсно є його, однак він просто підписав те, що йому дали, не розуміючи, за що він розписується. Доказів про розгляд адмністративної справи 24 листопада 2016 р. з його участю чи вручення йому копії постанови немає. З огляду на це колегія суддів вважає, що обставини складення адміністративних матеріалів щодо засудженого ОСОБА_7 викликають сумніви, а тому не можуть бути покладені в основу висновку про доведеність цим фактом його небажання стати на шлях виправлення.

Також колегія суддів приймає до уваги те, що 20 січня 2017 р. інспектором Личаківського РВ КВІ м. Львова засуджений ОСОБА_7 був письмово попереджений про те, що у разі подальшого невиконання покладених на нього обов`язків до суду може бути направлено матеріали про скасування звільнення від відбування покарання (особова справа засудженого, а.с.101). Отже, ОСОБА_7 вказувалось на можливі в майбутньому негативні для нього наслідки в разі продовження вчинення дій, які можуть трактуватися як ухилення від виконання обов`язків, покладених на нього судом. Тобто, за змістом попередження, орган кримінально-виконавчої інспекції востаннє застеріг засудженого про недопустимість відповідної його поведінки, давши йому останній шанс виправитися, хоча насправді сам же позбавив ОСОБА_7 такого шансу, адже того ж числа, тобто 20 січня 2017 р., звернувся до Личаківського районного суду м. Львова з поданням про скасування звільнення від відбування покарання засудженого (а.с.3).

З урахуванням встановлених обставин справи, викладених вище, засуджений ОСОБА_7 заслуговує мати шанс довести істинність своїх намірів належним чином в подальшому виконувати свої обов`язки за вироком суду, разом з тим розуміючи, що порушення встановленого порядку їх виконання матиме для нього негативні наслідки.

Наведене в сукупності вказує на відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_7 положень ч.2 ст.78 КК України.

Оскаржувана ухвала місцевого суду є законною та скасуванню не підлягає. Висновки суду ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, відповідають наявним матеріалам та фактичним обставинам справи. Доводи апеляційної скарги прокурора цих висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 02 березня 2017 р., якою відмовлено в задоволенні подання Личаківського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Львова про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4