Номер провадження 11-кп/788/92/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю м. Суми, раніше неодноразово судимому, останній раз 06.08.2015р за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:
01.11.2016 року до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання звернувся засуджений ОСОБА_7 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ним відбуто 2/3 строку призначеного судом покарання та за час відбування покарання він довів своє виправлення.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 грудня 2016 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 було відмовлено в зв`язку з передчасністю у застосуванні до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання з огляду на те, що засуджений лише стає на шлях виправлення, в його особистості залишається рівень суспільної небезпеки, при цьому він потребує подальшої виховної роботи.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення від відбування покарання. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам даного кримінального провадження та наголошує на залишенні поза увагою суду факту упередженого ставлення представників колонії до його підзахисного, підтвердженням чого є характеристики від 16.11.2016р., 18.04.2016р., а також протокол №12 від 12.04.2016р., вважає безпідставними висновки суду з приводу небажання засудженим відшкодувати шкоду за вироком суду, оскільки в місцях відбування покарання йому не пропонувалась оплачувана робота, при цьому зауважує, що його підзахисний характеризується позитивно, сумлінно ставиться до праці, бере участь у суспільно-корисній праці, не порушував вимоги режиму тримання, не має стягнень, має два заохочення, проявляє зразкову поведінку, вину визнав та вирок суду вважає справедливим.

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі порушує питання про скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нової ухвали про задоволення його клопотання. Вказує, що пояснення представників колонії не відповідають дійсності та не підтверджуються матеріалами провадження, зокрема з приводу потреби спонукання його до праці, нагляду під час поставлених йому завдань та неякісного виконання роботи, а також його посередньої поведінки, зауважує, що наведені пояснення спростовуються матеріалами даного провадження, та наголошує на упередженому ставленні працівників колонії до нього. Зазначає, що в судовому засіданні суду першої інстанції йому не було надано останнє слово. Вважає, що більшу частину відбування покарання працевлаштований, сумлінно та відповідально ставиться до поставлених завдань, не порушував режиму відбування покарання, має два заохочення та жодного стягнення, навчається у навчальному центрі, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення».

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданих ними апеляційних скарг, думку прокурора про законність ухвали суду та відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, перевіривши і дослідивши матеріали провадження, особової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності із ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване судом, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув не менше установленого законом строку покарання.

Також, згідно роз`яснень, викладених у підпункті «а» п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише, зокрема, після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Разом з тим, такий висновок повинен базуватися на всебічному врахуванні як даних про поведінку засудженого, так і ставленням останнього до праці за весь період перебування у виправній установі.

При розгляді клопотання суд, у відповідності до вимог КПК України, повно і об`єктивно дослідив наявність підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого, в тому числі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, поведінку засудженого та ставлення до праці в процесі відбування покарання і прийшов до вірного висновку про передчасність застосування до ОСОБА_7 вимог ст.81 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, які були досліджені і апеляційним судом, ОСОБА_7 засуджений за вчинення тяжкого злочину, на даний час відбув 2/3 строку покарання, за час відбування покарання у ОСОБА_7 відсутні стягнення, та він має дві подяки від 12.04.2016р. та від 20.07.2016р. за сумлінне ставлення до праці (а.п.10), згідно характеристик на засудженого від 20.01.2016р. (а.о.с.119), від 24.02.2016р. (а.о.с.126), від 12.04.2016р. (а.о.с.136), від 16.11.2016р. (а.п. 9), характер поведінки засудженого змінювався з позитивної на посередню, а потім з посередньої на позитивну, що вказує на відсутність сталості позитивних змін, та згідно останньої характеристики від 16.11.2016р., засуджений потребує постійного спонукання до праці, не приймає участі у суспільному житті відділення, що підтверджується наданими під час судового розгляду в суді першої інстанції поясненнями заступника начальника відділення з соціально-психологічної роботи ОСОБА_9 та заступника начальника установи з виробництва ОСОБА_10 , програми диференційованого виховного впливу на засуджених ОСОБА_7 почав відвідувати нерегулярно, при цьому в особистості засудженого залишаються деякі ознаки суспільної небезпеки, окрім того за змістом наявних у матеріалах провадження характеристик на засудженого, протоколу №12 від 12.04.2016 року засідання комісії установи по розгляду матеріалів на засуджених про умовно-дострокове звільнення (а.п.20-21) та опитувальних листів (а.о.с.120,127), вбачається, що ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення та потребує подальшої виховної роботи.

Крім того, у матеріалах вказаного провадження маються рапорти у відношенні засудженого ОСОБА_7 щодо порушення ним 25.11.2016р. вимог режиму відбування покарання (а.п.33-35), на що останнім були надані письмові пояснення з приводу цього.

Таким чином, матеріалами кримінального провадження та особової справи повністю підтверджується висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, з огляду на ситуативність його поведінки та ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, які не дають безумовних підстав вважати, що він довів своє виправлення та цілі покарання були досягнуті, і виправлення засудженого настало раніше визначеного вироком суду.

Що ж стосується посилань захисника та засудженого з приводу позитивних даних на ОСОБА_7 , то при розгляді даного клопотання вказані доводи були враховані судом першої інстанції, при цьому самі по собі вказані дані не можуть характеризувати засудженого тільки з позитивного боку за весь період відбування покарання в місцях позбавлення волі та з врахуванням зазначених вище обставин не свідчать про наявність достатніх підстав для умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Також, на думку колегії суддів, безпідставними є доводи ОСОБА_8 та ОСОБА_7 щодо упередженого ставлення представників колонії до засудженого, оскільки переконливих доводів на рахунок цього в апеляційних скаргах не наведено.

Не заслуговують на увагу колегії суддів і твердження сторони захисту з приводу намірів його підзахисного у працевлаштуванні на оплачувану роботу в колонії з метою відшкодування завданих збитків, оскільки у матеріалах вказаного провадження наявна лише заява засудженого ОСОБА_7 про його зарахування на безоплатну роботу з благоустрою колонії або допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством.

Доводи засудженого ОСОБА_7 з приводу порушення судом першої інстанції його права на останнє слово, на переконання колегії суддів, є безпідставними, оскільки дане право надається обвинуваченому саме під час розгляду кримінального провадження по суті, а не під час вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг з приводу наявності достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

За таких обставин, ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 грудня 2016 року є обґрунтованою, відповідає вимогам КПК України, підстав для її скасування, як про це поставлено питання в апеляційних скаргах засудженого та захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 грудня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 та засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4