Провадження № 1-кп/520/1003/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.09.2017 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

при розгляді в приміщенні суду у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження №0003061 від 26.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кабул, Афганістан, афганця, громадянина Афганістану, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України

В с т а н о в и в:

В провадження до Київського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить суд призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст.291 КПК України.

Вислухавши думки сторін по справі, перевіривши обвинувальний акт з додатками на відповідність вимогам КПК України, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками не відповідають вимогам КПК України, так як досудове слідство допустило істотні порушення вимог чинного законодавства України.

Відповідно до положень ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно припису ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні, та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, на підставі п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Відповідно до положень ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК України та інших законів України.

Крім того, однією із основних засад кримінального провадження, згідно до п.13 ч.1 ст.7 КПК України, є забезпечення права на захист. Значення цієї засади відображено у ч.2 ст.20 цього Кодексу, яка передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Право підозрюваного, обвинуваченого на захист є конституційною гарантією, яка закріплена положеннями ст.ст. 59, 63 Конституції України, та є однією з основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Основного Закону.

Забезпечення права людини на захист від обвинувачення у вчиненні злочину закріплено у ст. 11 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року та у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року.

Відповідно до ст.29 КПК України особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, користуватися у разі необхідності послугами перекладача.
Зі змісту вказаної норми закону вбачається, що зазначена гарантія щодо забезпечення права на перекладача розповсюджується на осіб, відносно яких є достатні підстави вважати, що вони не володіють чи недостатньо володіють державною мовою.
Зазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, компетентні органи повинні задовольнити клопотання обвинуваченого про переклад висунутих щодо нього обвинувачень та участь у справі перекладача, крім випадків, коли встановлено, що обвинувачений насправді достатньою мірою володіє національною мовою (Рішення «Брозічек проти Італії»).
Крім того, п.4 ч.2 ст.52 КПК України передбачена обовязкова участь захисника у кримінальному провадженні щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження.
Відповідно до ч.3 ст.54 КПК України відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обовязковою. У такому випадку, якщо підозрюваний відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст.49 КПК України, для здійснення захисту за призначенням.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 є уродженцем Афганістану, являється громадянином Афганістану, тобто народився, виріс, отримав освіту та все життя проживав в Афганістані, що свідчить про те, що весь час перебував у тому мовному середовищі, де українська мова не є мовою спілкування.
В судовому засіданні з пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що обвинувачений українську мову не розуміє.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт складений тільки українською мовою, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування видно, що переклад обвинувального акту і матеріалів досудового розслідування на зрозумілу для обвинуваченого мову чи на рідну для обвинуваченого мову, органом досудового розслідування не здійснений. Також в період досудового розслідування ОСОБА_4 не був наданий перекладач, чим органом досудового розслідування порушено право обвинуваченого на захист.
Крім того, органом досудового розслідування в період досудового розслідування не дивлячись на те, що з моменту спілкування обвинуваченого зі слідчим, слідчий встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 за національністю є афганцем, слідчий, продовжуючи проводити досудове розслідування, в порушення вимог п.4 ч.2 ст.52, ч.3 ст.54 КПК України не залучив до участі у кримінальному провадженні захисника в порядку п.1ч.1 ст.49 КПК України з метою здійснення захисту зазначеної особи за призначенням.
Наведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акта вимогам положень ст.291 КПК України і істотні порушення норм кримінального процессуального законодавства України органом досудового розслідування, оскільки досудовим слідством також було порушено право обвинуваченого на його захист.
Згідно до вимог чинного законодавства України судом в стадії підготовчого судового засідання встановлені істотні порушення вимог норм КПК України та кримінального законодавства України і тому на підставі ч.1 ст.412 КПК України суд приходить до висновку про те, що вказані, як встановлені судом, істотні порушення чинного законодавства України, без їх належного усунення досудовим слідством, будуть перешкоджати суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення по даній справі і у випадку при викладених обставинах, призначення справи до судового розгляду по суті будуть вже істотними порушеннями, яке може допустити вже суд.
Тому, суд вважає, що наведені порушені права обвинуваченого на стадії досудового розслідування повинні бути усунуті органом досудового розслідування, а не судом, оскільки чинним КПК України не передбачена така компетенція суду чи обов`язок суду, на стадії судового провадження вчиняти дії, які вчиняються досудовим слідством в стадії досудового розслідування, які входять в обов`язок посадових осіб при досудовому слідстві.
Суд вважає, що органу досудового розслідування необхідно усунути всі недоліки встановлені судом в порушенні чинного законодавства, тобто усунути недоліки, пов`язані з порушенням прав обвинуваченої особи на захист.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 18, 29, ст.42, 45, 46, 48, 109, 291, 314-317, 369-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003061 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України для усунення недоліків обвинувального акта - повернути прокурору Одеської місцевої прокуратури № 1.

Зобов`язати прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 усунути недоліки зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1