Номер провадження: 11-сс/785/1848/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю

прокурора: ОСОБА_6

слідчого: ОСОБА_7

представника третьої

особи адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 13 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна, -

встановила:
У провадженні слідчого управління ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000715 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

У рамках розслідування кримінального провадження 13 грудня 2016 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеській області ОСОБА_11 та накладено арешт на речі, які були вилучені під час обшуку 17 жовтня 2016 року за адресою: Одеська області, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 21, а саме на: дев`яносто один мішок, а саме 15 мішків з маркуванням К-80 з написом 25 шт., 15 мішків з маркуванням К-100 з написом 25 шт., 19 мішків з маркування К-90 з написом 25 шт., 9 мішків з маркуванням К-55 з написом 40 шт., 25 мішків з маркуванням К-120 з написом 25 шт., 8 мішків з маркуванням К-110 з написом 25 шт., в яких знаходяться сітки, засоби добування об`єктів тваринного світу, які заборонені Законом.

Будучи не згодним з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року, так як вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням закону, не обґрунтована на матеріалах клопотання слідчого, а тому підлягає скасуванню.

Звертає увагу на те, що власником арештованого майна є гр-ка КНР ОСОБА_9 , яка не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, так як повідомлення про підозру їй не вручалося.

Також посилається на те, що дозвіл на обшук, проведений 17.10.2016 року, на підставі якого було вилучено майно і подано клопотання про його арешт, надавалось ухвалою Приморського районного суду м. Одеси і стосувалося контейнеру №Н10-04, тоді як майно, яке належить ОСОБА_9 , було вилучено з контейнеру №Н10-4.

Крім того адвокат, з посиланням на висновки експертів доводить, що вилучене та арештоване майно, не підпадає під перелік майна, яке заборонено до обігу в України, внаслідок чого його вилучення та арешт є незаконним.

На підставі цього адвокат просить після скасування ухвали слідчого судді постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна та збов`язати слідчого та прокурора повернути вилучене майно гр-ну ОСОБА_9 , або уповноваженій ним особі.

Заслухавши доповідача, адвоката, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, слідчого, який підтримав клопотання та наполягав на арешті майна, дослідивши матеріали судової справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.370 КПК України , судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ч.3, 4 ст.370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України . Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак слідчий суддя, приймаючи рішення про накладення арешту на майно порушив вимоги вищевказаних нормі закону, оскільки його ухвала є невмотивованою та не ґрунтується на законі.

Слідчий суддя, зазначив в оскарженій ухвалі, аналогічно клопотанню слідчого, що власник вилученого майна не встановлений.

При цьому слідчий суддя не взяв до уваги ті обставини, що встановлений користувач контейнера, з якого вилучалось майно, - громадянин КНР ОСОБА_9 , його представник - адвокат ОСОБА_8 брав участь в проведенні обшуку, що вбачається з протоколу обшуку (а.с. 7), і висловлював свої зауваження (а.с.9). Також слідчий суддя не дав належної оцінки тому факту, що слідчий в клопотанні стверджує про те, що власник вилученого майна не встановлений, однак з незрозумілих причин допустив адвоката ОСОБА_8 до участі в проведенні обшуку.

Крім того, в ході апеляційного розгляду встановлено, що обшук, в процесі якого вилучено майно, проводився 17.10.2016 року на підставі ухвали слідчого судді, від 13.10.2016 року.

Однак, із зазначеної ухвали вбачається, що дозвіл був наданий слідчим суддею на проведення обшуку контейнера Н 10-04, розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 , однак з матеріалів судової справи видно, що обшук фактично проводився в контейнері Н 10-4, розміщеному затією ж адресою.

Таким чином слід визнати, що обшук та вилучення майна, фактично проводився не в тому контейнері, дозвіл на проведення якого дав слідчий суддя, що дає підстави стверджувати, що обшук був проведений незаконно, всупереч вимогам ч.2 ст.234 КПК України, яка передбачає, що обшук проводиться виключно на підставі ухвали слідчого судді.

Судове колегія вважає, що подальше уточнення слідчим суддею номера контейнера у якому необхідно провести обшук не може служити підставою для визнання його проведення законним, так як він вже фактично відбувся.

Також сдіж визначити, що обшук та вилучення майна було проведено з порушенням ч.1 ст.233 КПК України, що передбачає можливість проникнення в контейнер лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або у її відсутності лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, що передбачено ч.3 ст.233 КПК України.

Однак в даному випадку добровільної згоди володільця на проникнення до контейнеру не було, а також не було інших передбачених законом підстав передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак в даному випадку слідчий звертається з клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні відкритому за ознаками ч. 2 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, а саме підробка документів та скоєння шахрайських дій, в зв`язку з чим слід визнати, що арештоване майно, а саме мішки з сіточним полотном не можуть бути знаряддям вчинення кримінальних правопорушень передбачених цими статтями КК України, внаслідок чого не можуть нести на собі сліди вказаних правопорушень та не можуть бути використані як докази підробки документів або скоєння шахрайських дій.

Невзираючи на відхилення органами досудового слідства висновку експерта ОСОБА_12 від 11 листопада 2016 року, відповідно до якого «надані на експертизу зразки сіточного полотна «Кукла»…не являються мононитковими (волосянними) сітками, які відносяться до заборонених знарядь добування об`єктів тваринного світу», судова колегі не може залишити без уваги висновок Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 14 листопада 2016 року по визначенню ринкової вартості товару, з тексту якої також вбачається, що на експертизу були надані зразки саме сіточного полотна «Кукла».

Таким чином, у судової колегій не має підстав не довіряти висновку експерта, який свідчить про те, що арештоване полотно не вилучене з обігу на території України.

Те що власником арештованого майна є саме гр н КНР ОСОБА_9 підтверджується копією договору купівлі-продажу, згідно з яким ОСОБА_13 продав, а ОСОБА_9 купив сіточний матеріал «Заготовка» (кукла), на складі Н 10-4 в кількості 100 мішків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод №1, відповідно до якої, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Ст. 41 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Крім того, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, таким як недоторканність права власності, а позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження, відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України, здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так судова колегія вважає, що слідчий суддя в своїй ухвалі від 13 грудня 2016 року не обґрунтував нормами КПК України, яким чином вилучене майно може бути використане у якості знаряддя вчинення кримінального правопорушення, які сліди може зберегти на собі і як це може бути використано як доказ факту чи обставин, що мають бути встановлені під час проведення досудового слідства у кримінальному провадженні за ознаками ч. 2 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Судова колегія також звертає увагу на те, що раніше, а саме ухвалами апеляційного суду Одеської області від 03.10.2016 року, 22.11. 2016 року, ухваленим по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР під № 0000194, а також ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.12.2016 року по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР під № 0000715 вже були скасовані ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно та вказано на необхідність його повернення власнику гр-ну КНР ОСОБА_9

На підставі вищевказаного судова колегія вважає, що ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам справи і на підставі цього постановленою з порушенням закону.

На підставі наведеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 13 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеській області ОСОБА_14 про накладення арешту на майно - скасувати.

Винести нову ухвалу, якою в задоволені клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеській області ОСОБА_14 про накладення арешту на майно відмовити.

Майно, вилучене під час обшуку 17 жовтня 2016 року за адресою: Одеська області, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 21, а саме: дев`яносто один мішок, з яких 15 мішків з маркуванням К-80 з написом 25 шт., 15 мішків з маркуванням К-100 з написом 25 шт., 19 мішків з маркування К-90 з написом 25 шт., 9 мішків з маркуванням К-55 з написом 40 шт., 25 мішків з маркуванням К-120 з написом 25 шт., 8 мішків з маркуванням К-110 з написом 25 шт., в яких знаходяться сітки, повернути власнику ОСОБА_9 , або уповноваженій на то особі.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області :

ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4