Справа № 535/411/17
Провадження № 1-кп/535/53/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2017 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Котельва Полтавської області матеріали кримінального провадження, внесеного 22.08.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000326, про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , неодруженого, неповнолітніх дітей не має, освіта професійно-технічна, не працює, раніше судимого:
- 25.11.1986 року Ковельським міським судом Волинської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 29.03.1992 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.3 ст.140 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 10.11.1992 року Маневецьким районним судом Волинської області за ч.2 ст.17, ч.1 ст.183, ст.43 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 28.04.1998 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст.183-3, ст.43 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 07.07.2000 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.2 ст.140, ч.1 ст.229-6, ст.42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 29.04.2004 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком два роки;

- 27.01.2005 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.2 ст.309, ст.71, 96 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 04.04.2005 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.1 ст.311, ч.2 ст.309, ч.1 ст.315, ч.1 ст.317, ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 20.04.2011 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ст.ст.395, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 30.04.2014 року Селідівським міським судом Донецької області за ч.1 ст.391, 71 КК України до 1 року 5 місяців позбавлення волі. Звільнений по відбуттю покарання 30.09.2015 року,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ст.395 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , маючи не зняті й не погашені в установленому законом порядку судимості за вчинення умисних злочинів, вчинив нові злочини за наступних обставин.

ОСОБА_5 06.08.2016 року, близько 21.00 год., умисно діючи з прямим умислом, спрямованим на заподіяння ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які виникли під час сварки між ними на території домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , наніс один удар металевою палицею, яку тримав у руках, в область голови зліва ОСОБА_4 , чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у вигляді: черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеню з переломом кісток склепіння та основи черепа, гематотімпанум зліва з розривом лівої барабанної перетинки та лівого слухового проходу, припуханням м`яких тканин голови.

Крім цього, ОСОБА_5 , 22.08.2016 року, без дозволу працівників поліції Котелевського ВП ГУНП в Полтавській області, які здійснювали адміністративний нагляд, встановлений щодо ОСОБА_5 ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 31.08.2015 року як особі, яка звільняється з місць позбавлення волі, терміном на один рік з наступними обмеженнями: заборона виходу з будинку (квартири) за місцем проживання з 22.00 год. вечора до 06.00 год. ранку наступного дня; заборона відвідування ресторанів, кафе, барів, магазинів з метою придбання спиртних напоїв; заборона виїзду за межі населеного пункту за місцем проживання в особистих справах без дозволу начальника органу внутрішніх справ за місцем проживання, з`являтися для реєстрації до ОВС чотири рази на місяць, будучи ознайомлений з обмеженнями та попередженим про те, що у випадку порушення правил адміністративного нагляду, його буде притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, ігноруючи встановлені обмеження суду, самовільно залишив місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та не повідомивши працівників Котелевського ВП ГУНП в Полтавській області поїхав у невідомому напрямку. Про місце свого перебування працівників поліції не повідомляв, чим порушив встановлені відносно нього правила адміністративного нагляду.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 свою вину у вчинення злочину, передбаченого ст.395 визнав у повному обсязі та пояснив, що будучи особою звільненою з місць позбавлення волі щодо якої встановлено адміністративний нагляд самовільно залишив місце проживання в с. Ковалеве Котелевського району Полтавської області з метою ухилення від адміністративного нагляду. Про місце свого перебування працівників поліції не повідомляв. Про незаконність своїх дій знає, у скоєному щиро розкаюється.

Вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України не визнав у повному обсязі, та пояснив, що 06.08.2016 року ввечері ОСОБА_4 прийшов до них додому, де він проживає зі співмешканкою ОСОБА_7 і почав сваритися зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , яка на той час була разом з ними у кухні будинку. Обвинувачений пояснив, що він запропонував ОСОБА_4 та ОСОБА_8 вийти на подвір`я і там вирішувати свої питання. Вони сварилися близько 30 хв. Він бачив через вікно як ОСОБА_4 розбив спочатку одну скляну пляшку, і утвореним шматком скла погрожував ОСОБА_8 , а потім викинув її. Після чого знову взяв іншу пляшку. Тому він не витримав та схопивши металеву трубу довжиною близько 1,5 м, що стояла у будинку вискочив на подвір`я. ОСОБА_4 , який до цього притиснув однією рукою ОСОБА_8 до стіни будинку, а в іншій руці тримав розбиту пляшку, повернувся до нього з шматком скляної пляшки і зробив у його сторону півтора кроку і він вдарив його трубою, яку тримав у руках, оскільки зрозумів, що його життю загрожує небезпека. ОСОБА_4 від отриманого удару упав, а він ( ОСОБА_5 ) зайшов назад у будинок. До цього сварок з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 не мав. Хоча підтвердив наявність конфлікту між ним, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 за тиждень до цього. ОСОБА_7 продала скутер і вони домовилися, що ці кошти вона передасть на лікування ОСОБА_4 від нього. Пізніше, в ході судового розгляду ОСОБА_5 пояснив, що коли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розмовляли на вулиці діти забігли у будинок з криком: «Тато маму убиває». Він схопив металеву трубу у будинку, та вибіг надвір, де зробив зауваження ОСОБА_4 , який був від нього на відстані трьох метрів. Ізьо відпустив ОСОБА_9 та повернувся до нього зі шматком скляної пляшки пригнувшись на одну ногу й вигнув голову у його бік, і оскільки він злякався, що ОСОБА_10 його поріже, він вдарив його металевою трубою, тобто заподіяв тілесні ушкодження, які не хотів заподіяти, перевищуючи межі необхідної оборони. Під час судових дебатів ОСОБА_5 вказав, що наніс удар ОСОБА_4 , захищаючи Сопиєву, тобто діяв з перевищенням меж необхідної оборони і себе і її.

Крім часткового визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 повністю доведена дослідженими в ході судового розгляду доказами по справі в їх сукупності.

1. По епізоду умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 :

Допитаний під час судового слідства потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що 06.08.2016 року, ввечері він прийшов до домоволодіння ОСОБА_7 , щоб забрати додому свою співмешканку ОСОБА_8 , яка напередодні пішла з дітьми з дому, оскільки не може спілкуватися з ним коли він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Зайшов у житловий будинок, де у приміщенні кухні були ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . Викликав для розмови ОСОБА_8 , з якою вини вийшли на подвір`я і стояли розмовляючи на підвищених тонах неподалік вхідних дверей до житлового будинку ОСОБА_7 . Говорили довго, близько півгодини. Прохав співмешканку повернутися додому, обіцяв не пити. ОСОБА_8 не погоджувалася. Зі злості вдарив ногою по мішку в якому були скляні пляшки та продовжував прохати співмешканку повернутися додому. Пляшок у руки не брав. Більше нічого не пам`ятає. У зв`язку з отриманими травмами в області голови деякий час перебував на лікуванні у лікарні. ОСОБА_7 , яка є його кумою, приїздила до лікарні провідувати, дала три тисячі гривень на лікування.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_8 пояснила, що є співмешканкою ОСОБА_4 . Увечері 06.08.2016 року, коли вона перебувала у кухні в житловому будинку ОСОБА_7 , у будинок зайшов ОСОБА_4 . ОСОБА_5 почав виганяти ОСОБА_4 з хати, але вона зупинила ОСОБА_5 і сама добровільно вийшла на подвір`я поговорити з ОСОБА_4 . Співмешканець прохав повернутися додому, обіцяв більше не пити. Вона не погоджувалася. Говорили 15-20 хвилин на дещо підвищених тонах. У ході розмови ОСОБА_4 її не бив, не утримував, вона нікуди не тікала і нікого не кликала на допомогу. Вона стояла повернута спиною до стіни будинку за вхідними дверима до нього. Стояла обличчям до ОСОБА_4 , який стояв навпроти обличчям до неї. Їх прикривали відчинені вхідні двері до будинку. Оскільки вона не погоджувалася повернутися додому ОСОБА_4 розсердившись вдарив ногою по мішку з скляними пляшками. ОСОБА_4 не брав у руки пляшки. Протягом її бесіди з ОСОБА_4 . ОСОБА_12 двічі виходив з будинку. Спочатку виганяв ОСОБА_4 з двору, але першого разу його забрала співмешканка ОСОБА_7 назад у будинок. Вона продовжувала говорити з ОСОБА_4 . Коли ОСОБА_5 вдруге вийшов з будинку з металевою трубою в руках, він відразу вдарив ОСОБА_4 в область вуха по голові, від чого останній упав, почав хрипіти, у нього пішла кров. Вона намагалася надавати йому першу медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_7 , допитана у ході судового розгляду, повідомила, що обвинувачений колишній її співмешканець, з яким вона проживала з жовтня 2015 року по серпень 2016 року, а потерпілий є їй кумом, та пояснила, що ввечері 06.08.2016 року до неї додому прийшов ОСОБА_4 , який зайшов у житловий будинок, де у кухні сиділи і розмовляли вона, її співмешканець ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , яка є співмешканкою ОСОБА_4 . ОСОБА_8 та ОСОБА_4 вийшли на подвір`я поговорити. Поки вони сперечалися між собою вона ( ОСОБА_7 ) не виходила з будинку. ОСОБА_8 на допомогу не кликала, брязкіт розбитих скляних пляшок вона не чула. Під час суперечки між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 . ОСОБА_5 схопився з місця у кухні і з криком: «Зараз я його уб`ю» схопив металеву палицю, яка стояла на веранді будинку і вискочив з нею з будинку та повернувся у будинок через декілька секунд, і сидів на кухні, заходив у мережу інтернет на телефоні. За ним відразу забігла у кухню ОСОБА_8 і повідомила, що ОСОБА_12 убив ОСОБА_4 . Момент нанесення ОСОБА_4 удару вона не бачила. Відразу з будинку не виходила, боялася побачити те що трапилося, намагалася викликати швидку медичну допомогу по телефону. ОСОБА_8 відливала водою ОСОБА_4 . Пізніше вона ( ОСОБА_7 ) побігла до свого брата покликати його на допомогу.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1386 потерпілого ОСОБА_4 від 05-29.09.2016 року, у потерпілого встановлені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеню з переломом кісток склепіння та основи черепу, гематотімпанум зліва з розривом лівої барабанної перетинки та лівого слухового проходу, припухання м`яких тканин голови, які могли утворились не менш ніж від однократної дії тупого обмеженого предмету, яким могла бути і металева палиця, можливо в строк та при обставинах вказаних вище, і кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя. Вищевказані тілесні ушкодження не характерні для утворення при падінні тіла на площину, як з наданим прискоренням так і без нього. У момент отримання тілесних ушкоджень підекспертний міг перебувати як у вертикальному так і в горизонтальному положенні або близькому до них. Враховуючи, що у підекспертного виявлена черепно-мозкова травма, яка як правило супроводжується втиратою свідомості, тому відчувати фізичні страждання та виконувати цілеспрямовані рухи, підекспертний певний проміжок часу не міг, що залежить від індивідуальних особливостей організму.

Під час проведення огляду місця події домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , від 22.08.2016 року, було виявлено між будинком та сараєм скидані там пляшки; а також виявлено та вилучено металеву палицю довжиною близько 1,5 м. При огляді території домоволодіння будь-яких слідів крові виявлено не було.

Під час проведення слідчого експерименту 25.09.2016 року за участі свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що 06.08.2016 року близько 20.30 год. вона перебувала у будинку ОСОБА_7 , у цей час прийшов співмешканець ОСОБА_4 щоб забрати її додому та викликав її з кухні. Вона та ОСОБА_4 вийшли на подвір`я поговорити. Вона стояла під стіною будинку та відстані близько двох метрів від вхідних дверей, які знаходились праворуч від неї, ОСОБА_4 стояв напроти обличчям до неї та стіни. Вхідні двері щодо нього розташовувалися по ліву сторону. Між нею та ОСОБА_4 тривала сварка, співмешканець розмовляв з нею на підвищених тонах. У цей час з будинку вибіг ОСОБА_13 , який тримав у правій руці металеву палицю довжиною близько 1,5 м та зробивши близько двох кроків і притримуючи палицю лівою рукою замахнувся з права на ліво в сторону ОСОБА_4 , який частково повернув голову та тулуб в бік ОСОБА_5 . Оскільки все відбулося дуже раптово ОСОБА_4 не встиг зреагувати і отримав сильний удар в область голови зліва. У момент нанесення удару ОСОБА_4 нічого не підозрював, дивився в її сторону та не здогадувався, що ОСОБА_12 хоче вдарити його. Після нанесення удару ОСОБА_4 упав на землю та втратив свідомість. Під час слідчого експерименту ОСОБА_8 показала своє розташування на місці події, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , частковий поворот голови та тулуба ОСОБА_4 та куди саме останній отримав удар палицею.

Під час проведення слідчого експерименту 25.09.2016 року за участі потерпілого ОСОБА_4 , останній повідомив, що він прийшов до будинку ОСОБА_7 та викликав з кухні співмешканку ОСОБА_8 , після чого вони вийшли на подвір`я. Він стояв праворуч від входу в будинок на відстані близько двох метрів, навпроти нього стояла ОСОБА_8 . У цей час він помітив якийсь помах та частково повернув голову та тулуб вліво, щоб зрозуміти що відбувається і миттєво відчув сильний удар зліва за вухом та втратив свідомість. Під час слідчого експерименту ОСОБА_4 показав своє та ОСОБА_8 розміщення у дворі по відношенню до стіни будинку та куди саме отримав удар палицею.

Під час проведення слідчого експерименту 25.09.2016 року за участі свідка ОСОБА_7 , остання повідомила, що ОСОБА_4 прийшов до її будинку та викликав з кухні співмешканку ОСОБА_8 й вийшли на подвір`я для розмови де між ними виникла сварка. Вона та ОСОБА_5 у цей час знаходилися у кухні будинку. У цей час ОСОБА_12 розгнівався та взяв металеву палицю, яка знаходилася у будинку, та вибіг на подвір`я.

Суд не може взяти до уваги пояснення та відтворення ОСОБА_7 під час даного слідчого експерименту щодо механізму нанесення удару ОСОБА_4 , оскільки під час судового розгляду свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона, перебуваючи у кухні будинку, не бачила момент нанесення удару ОСОБА_4 . У зв`язку з цим, судом не може бути взяти до уваги і додатковий висновок судово-медичної експертизи №1499 від 26.09.-10.10.2016 року щодо наявності протиріччя між механізмом утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 та показами свідка ОСОБА_7 , які вона давала у ході проведення слідчого експерименту.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона була присутньою в якості понятої під час проведення слідчих експериментів за участі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , які добровільно, без будь-якого примусу давали пояснення та показували механізм нанесення удару ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_15 , яка була залучена в якості понятої під час проведення слідчих експериментів за участі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , під час судового розгляду дала аналогічні пояснення, що і свідок ОСОБА_14 та пояснила, що ніхто з учасників слідчого експерименту не вказував на те, що ОСОБА_4 спочатку погрожував ОСОБА_5 пляшкою.

Згідно з додатковими висновками судово-медичних експертиз №1498 та 1500 від 26.09.-10.10.2016 року покази потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 , які вони давали у ході проведення слідчих експериментів від 25.09.2016 року загалом не протирічать механізму тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 .

Під час проведення слідчих експериментів за участі обвинуваченого ОСОБА_5 від 25.04.2017 року в с. Ковалеве Котелевського району та м. Полтава, обвинувачений зазначав, що 06.08.2016 року ОСОБА_16 близько 20.30 год. прийшов у домоволодіння ОСОБА_7 , зайшов до будинку та почав сваритися, після чого він та його співмешканка ОСОБА_7 сказали, щоб він з ОСОБА_17 вийшли на подвір`я і там вирішували спірні питання. ОСОБА_12 повідомив, що він продовжував сидіти у кухні біля вікна, він почув, що розбилася скляна пляшка та крик дітей і він у відчинене вікно викрикнув, щоб ОСОБА_4 викинув пляшку з рук. Тоді знову почув звук розбитої пляшки та крик дітей, після чого він схопив металеву трубу, що стояла у будинку, яку він взяв у праву руку та вийшов з будинку. Коли побачив, що ОСОБА_4 тримає лівою рукою ОСОБА_8 за кофту а у правій тримав розбиту пляшку, він повторно зробив зауваження ОСОБА_4 , на що останній не відреагував та повернувся вліво та при цьому кинувся у його напрямок виставивши пляшку вперед та нагнувся. Обвинувачений вказав, що він відступив крок назад та тримаючи трубу наніс один сильний удар в напрямок ОСОБА_4 , з метою вибити пляшку з руки, але удар прийшовся в ліву сторону голови. Після отримання удару останній впав на бік та втратив свідомість.

Згідно з додатковим висновком судово-медичної експертизи №547 від 26.04.2017 року, покази ОСОБА_5 , які він давав у ході проведення слідчого експерименту від 25.04.2017 року загалом не протирічать механізму тілесних ушкоджень у ОСОБА_4

Однак суд не може врахувати протоколи проведення слідчих експериментів за участю обвинуваченого ОСОБА_5 та додатковий висновок судово-медичної експертизи №547 від 26.04.2017 року виходячи з наступного.

Під час судового розгляду свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_4 вказували, що обвинувачений перебував на подвір`ї в момент нанесення удару потерпілому лише декілька секунд. Він вибіг з будинку з палицею та вдарив по голові потерпілого, який в цей час розмовляв з ОСОБА_8 . Будь яких попереджень щодо дій ОСОБА_4 обвинувачений не висловлював. Після нанесення удару негайно повернувся до будинку, звідки не виходив. Сам обвинувачений у ході слідчих експериментів не повідомляв, що він вибіг з будинку після того як у будинок забігли діти і повідомили, що ОСОБА_4 має намір вбити ОСОБА_8 . Крім того, свідок ОСОБА_7 повідомила, що ОСОБА_5 вибіг з кухні зі словами погроз вбити ОСОБА_4 , схопивши металеву палицю, що була у будинку. Під час судового розгляду обвинувачений та потерпілий підтвердили наявність неприязних відносин, що виникли між ними за тиждень до подій 06.08.2016 року, коли потерпілий взяв за горло обвинуваченого з метою відтягти його від його співмешканки ОСОБА_7 , якій ОСОБА_5 намагався завдати тілесних ушкоджень шампуром, що дуже образило ОСОБА_5 і він висловлював йому різні погрози. Вказані обставини підтвердили і свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Крім того, як встановлено у ході судового розгляду, свідок ОСОБА_7 , яка була співмешканкою ОСОБА_5 давала нестабільні покази на досудовому слідстві, оскільки боялася ОСОБА_5 . У ході судового розгляду встановлено, що сім`ї ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та їх співмешканці постійно спілкувалися до 06.08.2016 року, часто відвідували один одного за місцем проживання.

Згідно з протоколами пред`явлення речей до впізнання (металевої палиці) від 25.09.2016 року за участі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , останні впізнали металеву палицю, якою ОСОБА_5 наніс удар ОСОБА_4 .

Суд не може взяти до уваги протокол пред`явлення речей до впізнання (металевої палиці) від 25.09.2016 року за участі ОСОБА_4 , оскільки під час судового розгляду потерпілий повідомив, що впізнав металеву палицю з пояснень, які йому дала його співмешканка ОСОБА_8 , коли вони обговорювали нанесення йому тілесних ушкоджень.

Під час судового розгляду не встановлено доказів того, що обвинувачений умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_4 , вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

2. По епізоду порушення ОСОБА_5 правил адміністративного нагляду:

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 31.08.2015 року ОСОБА_5 як особі, яка звільняється з місць позбавлення волі, встановлено адміністративний нагляд строком один рік і застосовано обмеження: заборона виходу з будинку (квартири) за місцем проживання з 22.00 год. вечора до 06.00 год. ранку наступного дня; заборона відвідування ресторанів, кафе, барів, магазинів з метою придбання спиртних напоїв; заборона виїзду за межі населеного пункту за місцем проживання в особистих справах без дозволу начальника органу внутрішніх справ за місцем проживання, з`являтися для реєстрації в міліцію чотири рази на місяць. Вказану ухвалу суду ОСОБА_5 було оголошено та попереджено про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду.

ОСОБА_5 30.09.2015 року звільнився з місць позбавлення волі за відбуттям строку покарання за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 30.04.2014 року за ст.391 КК України у виді 1 року 5 місяців позбавлення волі та прибув до місця проживання в АДРЕСА_2 .

Відповідно до реєстраційного листа ОСОБА_5 в Котелевському РВ УМВС України в Полтавській області (Котелевському ВП ГУНП в Полтавській області), обвинувачений не з`явився на реєстрацію до відділення поліції 22.08.2016 року, 29.08.2016 року та 05.09.2016 року.

Рапортами працівника поліції біло встановлено відсутність ОСОБА_5 за місцем проживання 22, 23 серпня 2016 року, 01, 03, 04, 05, 06 вересня 2016 року.

Згідно з довідкою виконкому Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області від 02.09.2016 року №239, місцезнаходження ОСОБА_5 , який проживав без реєстрації в АДРЕСА_2 з серпня 2015 року по серпень 2016 року, станом на 02.09.2016 року невідоме.

Постановою слідчого від 05.10.2016 року був оголошений розшук ОСОБА_5 , та на підставі ухвали слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області від 06.10.2016 року про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу до суду, ОСОБА_5 20.04.2017 року був затриманий у м. Запоріжжя Запорізької області. Відповідно до ухвали слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області від 21.04.2017 року щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_7 пояснила, що в середині серпня 2016 року ОСОБА_5 залишив місце проживання з нею і пішов жити в інше село. Згодом вночі повернувся додому в стані сп`яніння, сварився та зібравши речі, сказав, що їде з села. Через деякий час зателефонував, повідомив, що він «у бігах», просив вислати гроші, що вона і зробила.

Дільничний офіцером поліції Котелевського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_18 , допитаний під час судового розгляду як свідок повідомив, що ОСОБА_5 після звільнення з місць позбавлення волі та перебуваючи під адміністративним наглядом, приїхав на постійне місце проживання до ОСОБА_7 в с. Ковалеве. У 20-х числах серпня покинув місце проживання, про намір змінити місце проживання нікого не повідомляв. У зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду. ОСОБА_5 був оголошений у розшук.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.1 ст.121 КК України, бо він заподіяв потерпілому ОСОБА_4 умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння; та за ст.395 КК України, оскільки він, будучи особою звільненою з місць позбавлення волі відносно якої встановлено адміністративний нагляд, самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

При призначенні покарання суд виходить з вимог ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання по ч.1 ст.121 КК України є часткове відшкодування матеріальни збитків, заподіяних злочином, потерпілому, та по ст. 395 КК України - щире каяття.

Відповідно до вимог ст.67 КК України суд визнає обставинами, які обтяжують покарання, за вчинення злочинів - рецидив злочинів.

Підсудний раніше судимий за вчнення умисних злочинів. За місцем відбуття покарання за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 30.04.2014 року за ст.391 КК України ОСОБА_5 характеризувався негативно. За місцем останнього проживання в с. Ковалеве Котелевського району Полтавської області обвинувачений характеризується негативно, ніде не працює. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував та не перебуває. Зі слів обвинуваченого він має задовільний стан здоров`я.

Згідно з висновком досудової доповіді щодо обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеною Котелевським районним сектором Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України 30.06.2017 року, ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як високий.Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також дуже високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, необхідних для виправлення та запобігання повтроних правопорушень.

Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі; за ст.395 КК України - у виді арешту, оскільки менш суворі види покарання будуть недостатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Остаточне покарання підсудному слід призначити з врахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України.

По справі старшим групи процесуальних прокурорів Котелевського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 заявлено цивільний позов в інтересах держави про відшкодування збитків, затрачених на стаціонарне лікування особи, що потерпіла від злочину в сумі 2281,70 грн., обґрунтовуючи позов тим, що у зв`язку із спричиненням ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , останній знаходився на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В.Скліфосовського з 07.08.2016 року по 12.08.2016 року, у зв`язку з чим на його лікування лікарнею витрачено 2281,70 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов прокурора в інтересах держави визнав у повному обсязі, наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України, обвинуваченому відомі та зрозумілі. Визнання підсудним цивільного позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи вище викладене, цивільний позов прокурора в інтересах держави слід задовольнити у повному обсязі.

Речовий доказ по справі металеву трубу, передану на зберігання до кімнати речових доказів Котелевського ВП ГУНП в Полтавській області, - слід повернути власнику ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1. ст.121, ст.395 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді п`яти років позбавлення волі; за ст.389 КК України - у виді п`яти місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 20.04.2017 року.
Цивільний позов прокурора задовольнити у повному обсязі.
Стягти з ОСОБА_5 на користь Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації (одержувач: Полтавський обласний бюджет; ; р/р №0001 в ГУДКС України у Полтавській області, МФО 831019, код бюджетної класифікації: 24060300 «Інші надходження»), 2281,70 грн. (дві тисячі двісті сімдесят одна грн. 70 коп.) в рахунок відшкодування витрат, затрачених закладом Полтавською обласною клінічною лікарнею ім. М.В.Скліфосовського на стаціонарне лікування особи, що потерпіла від злочину ОСОБА_4 .

Речовий доказ по справі металеву трубу, передану на зберігання до кімнати речових доказів Котелевського ВП ГУНП в Полтавській області, - повернути власнику ОСОБА_7 .

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення у період з 20.04.2017 р. до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
Суддя