Справа № 164/1853/16-к
п/с 1-кп/164/12/2017
Категорія: 46
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2017 року Маневицький районний суд Волинської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_5 ,
потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_6 ,
законного представника потерпілого та
цивільного позивача ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000327 від 8 серпня 2015 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 КК, ч. 1 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 7 серпня 2015 року, біля 22 год. 40 хвилин, на автодорозі Луцьк-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ (Р-14), керуючи технічно справним автомобілем „ВАЗ-21011, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на ділянці автодороги навпроти будівлі кафе-бару „Лагуна, що по вул. Центральна, 65 в с. Прилісне Маневицького району Волинської області, рухаючись в напрямку с. Городок Маневицького району Волинської області зі швидкістю 40 км/год., з увімкненим ближнім світлом фар, проявив безпечність та неуважність, не врахував дорожню обстановку, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх запобігання, не вибрав безпечної швидкості руху, відволікся від керування автомобілем під час руху, відвернувши свій погляд від дороги на бардачок навпроти переднього пасажирського сидіння, не справився з керуванням транспортним засобом, в результаті чого автомобіль з`їхав з проїзної частини дороги на праве узбіччя по ходу руху, де здійснив наїзд на пішохода - неповнолітнього ОСОБА_6 , який йшов по узбіччю в попутному напрямку. В результаті даної дорожньо-транспортної ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням, забійної рани і садна правої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 90 від 15 жовтня 2015 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.
Причинами та умовами, що спричинили дану дорожньо-транспортну пригоду, стало невиконання водієм ОСОБА_5 наступних вимог Правил дорожнього руху:
- п. 2.3 (б) ПДР, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну... і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі.
Дане порушення Правил дорожнього руху знаходиться безпосередньо в прямому причинному зв`язку з виникненням цієї дорожньо-транспортної пригоди, що призвела до спричинення неповнолітньому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 7 серпня 2015 року, біля 22 год. 40 хвилин, на автодорозі Луцьк-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ (Р-14), на ділянці автодороги навпроти будівлі кафе-бару „Лагуна, що по вул. Центральна, 65 в с. Прилісне Маневицького району Волинської області, після вчинення наїзду автомобілем „ВАЗ-21011, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на пішохода - неповнолітнього ОСОБА_6 , який в результаті даної дорожньо-транспортної отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням, забійної рани і садна правої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 90 від 15 жовтня 2015 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, та без свідомості залишився лежати на дорозі у небезпечному для життя стані, позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження через зазначений безпорадний стан, на місці дорожньо-транспортної пригоди не зупинився, медичну допомогу потерпілому ОСОБА_6 , якого сам поставив у небезпечний для життя стан, не надав, хоча мав реальну можливість це зробити. Про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_5 нікуди не повідомив. Залишивши потерпілого на місці дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_5 поїхав автомобілем з місця пригоди, хоча усвідомлював, що потерпілий ОСОБА_6 перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження, самостійно пересуватись, а також те, що він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, чим порушив вимоги п. 2.10 (а, б, в, г, ґ, д, е) ПДР, згідно якого він повинен був негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті „г пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди…

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, показавши, що 7.08.2015 року, біля 22 год. 40 хвилин, він рухався по автодорозі Луцьк-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ (Р-14), керуючи технічно справним автомобілем „ВАЗ-21011, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в напрямку с. Городок Маневицького району Волинської області. Швидкість руху транспортного засобу становила 40 км/год. В автомобілі було увімкнено ближнє світло фар. На ділянці автодороги навпроти будівлі кафе-бару „Лагуна, що по вул. Центральна, 65 в с. Прилісне Маневицького району, він відволікся від керування автомобілем під час руху, відвернувши свій погляд від дороги на бардачок навпроти переднього пасажирського сидіння, внаслідок чого не справився з керуванням транспортним засобом, який з`їхав з проїзної частини дороги на праве узбіччя по ходу руху, де здійснив наїзд на пішохода, як з`ясувалось пізніше, - неповнолітнього ОСОБА_6 , який йшов по узбіччю в попутному напрямку. В результаті даної дорожньо-транспортної ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження. На місці дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 не зупинився, медичну допомогу потерпілому ОСОБА_6 , якого сам поставив у небезпечний для життя стан, не надав, хоча мав реальну можливість це зробити. Про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_5 нікуди не повідомив. Залишивши потерпілого на місці дорожньо-транспортної пригоди, він поїхав автомобілем з місця пригоди, хоча усвідомлював, що потерпілий ОСОБА_6 перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження, самостійно пересуватись, а також те, що він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан. Підтвердив, що на час дорожньо-транспортної пригоди не перебував в стані алкогольного сп`яніння. У вчиненому розкаюється, просив його суворо не карати. Цивільний позов прокурора в інтересах управління фінансів та бюджету Луцької міської ради про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я Волинського обласного дитячого територіального медичного об`єднання на лікування потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 2149 гривень 74 копійки ОСОБА_5 визнає у повному обсязі. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної та майнової шкоди на загальну суму 35360 гривень 89 копійок ОСОБА_5 визнає частково: вимоги про відшкодування моральної шкоди - на суму 10000 гривень, вимоги про відшкодування майнової шкоди - на суму 9202 гривень 02 копійки.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив, що 7.08.2015 року, біля 22 год. 40 хвилин, коли він йшов по узбіччі автодороги Луцьк-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ (Р-14), на ділянці автодороги навпроти будівлі кафе-бару „Лагуна, що по вул. Центральна, 65 в с. Прилісне Маневицького району, його збив автомобіль, як пізніше з`ясувалось, „ВАЗ-21011, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в попутному напрямку. В результаті даної дорожньо-транспортної ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням, забійної рани і садна правої гомілки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я. Водій ОСОБА_5 на місці пригоди не зупинився, медичної допомоги йому не надавав, поїхавши з місця ДТП, хоча ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень втратив свідомість і не міг самостійно пересуватись. Інших осіб на момент пригоди біля місця наїзду не було. З приводу отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у Волинському обласному дитячому територіальному медичному об`єднанні. Цивільний позов, заявлений до обвинуваченого ОСОБА_5 , про відшкодування моральної та майнової шкоди на загальну суму 35360 гривень 89 копійок ОСОБА_6 підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду позовній заяві, та просив його задовольнити.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам справи, які ним не оспорюються.
Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, його винуватість у вчиненому підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні та встановленими під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, зокрема, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 8.08.2015 року та схемою до нього (а.с. 17-18), яким підтверджується, що в ході проведення даної слідчої дії було зафіксовано обстановку на місці дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, слідів гальмування на місці пригоди, уламків скла; протоколом огляду місця події від 8.08.2015 року (а.с. 21), з якого встановлено, що під час проведення слідчої дії було оглянуто та вилучено автомобіль „ВАЗ-21011, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ; протоколом огляду від 6.06.2016 року та фототаблицею до нього (а.с. 25-27), яким підтверджується, що в ході проведення слідчої дії було оглянуто автомобіль „ВАЗ-21011, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та зафіксовано його технічний стан; протоколом огляду від 5.09.2016 року та фототаблицею до нього (а.с. 84-85), згідно якого під час проведення слідчої дії було оглянуто пошкоджене лобове скло та частини склоочисників з автомобіля „ВАЗ-21011, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ; висновком судово-медичної експертизи № 90 від 15.10.2015 року (а.с. 37), з якого встановлено, що в результаті ДТП неповнолітній ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням, забійної рани і садна правої гомілки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я; висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 248 від 3.08.2016 року (а.с. 73-76), яким підтверджується, що наїзд автомобіля „ВАЗ-21011, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_6 відбувся в с. Прилісне Маневицького району на правому узбіччі в напрямку смт. Маневичі; повідомленням Маневицької ЦРЛ від 7.08.2015 року (а.с. 16), згідно якого 7.08.2015 року після ДТП, яка мала місце на вулиці с. Прилісне Маневицького району, на лікування було доставлено ОСОБА_6 з діагнозом: ЗЧМТ, закритий перелом обох кісток правої гомілки; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 4.07.2016 року (а.с. 12), з якого встановлено, що 7.08.2015 року, біля 23 год., на вул. Центральна в с. Прилісне Маневицького району, ОСОБА_5 автомобілем „ВАЗ-21011, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , вчинив наїзд на пішохода - неповнолітнього ОСОБА_6 , який внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, після чого втік з місця пригоди, не надавши медичної допомоги; заявою ОСОБА_7 від 4.07.2016 року (а.с. 11), якою підтверджується, що 7.08.2015 року в с. Прилісне Маневицького району ОСОБА_5 автомобілем „ВАЗ 21011 вчинив наїзд на неповнолітнього ОСОБА_6 , який внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, після чого втік з місця пригоди, не надавши медичної допомоги; заявою ОСОБА_5 від 8.08.2015 року (а.с. 38) про обставини вчинення кримінальних правопорушень; повідомленням Волинського обласного дитячого територіального медичного об`єднання № 835/2-19.15 від 23.09.2015 року (а.с. 62) про термін та вартість лікування потерпілого ОСОБА_6 .
Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки порушив вимоги п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом, вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, під час якої ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України, оскільки завідомо залишив без допомоги ОСОБА_6 , який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану в зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, при цьому сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив два злочини, з яких один є злочином невеликої тяжкості з необережності та один є умисним злочином невеликої тяжкості.
Разом з тим суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме: посередню характеристику за місцем проживання, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, ніде не працює, є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого, які викладені вище, його молодий вік, суд вважає, що призначення покарання у виді обмеження волі в межах санкцій статей, по яких він притягується до кримінальної відповідальності, з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів, із звільненням від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням та встановленням іспитового строку, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами можливе при призначенні йому покарання у виді обмеження волі в межах санкцій статей, по яких він притягується до кримінальної відповідальності, з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів, із звільненням від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням та встановленням іспитового строку. Остаточне покарання обвинуваченому визначити з урахуванням положень ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ст.ст. 1166, 1167, 1168 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Суд вважає, що заявлений ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди на загальну суму 35360 гривень 89 копійок підлягає до часткового задоволення. Матеріалами, приєднаними до позовної заяви, показаннями потерпілого ОСОБА_6 , а також матеріалами кримінального провадження доведено, що потерпілим було затрачено кошти на лікування після ДТП та проїзд до лікувального закладу для проведення операції на загальну суму 9958 гривень 82 копійки. Вказані кошти не були потерпілому відшкодовані обвинуваченим в добровільному порядку. Разом з тим, витрати на проїзд на суму 39 гривень 67 копійок та на придбання бензину на суму 353 гривень 40 копійок, на думку суду, не пов`язані з лікуванням потерпілого ОСОБА_6 , а тому відшкодуванню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_5 , як винної особи, на користь потерпілого ОСОБА_6 підлягає стягненню 9958 гривень 82 копійки у відшкодування завданої майнової шкоди.
Суд вважає, що внаслідок винних дій обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 було спричинено моральну шкоду, яка полягала у нервовому потрясінні, моральних переживаннях та фізичних стражданнях в зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої позивачу були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, вимушених змінах у звичному способі життя, тривалості лікування у Волинському обласному дитячому територіальному медичному об`єднанні. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, обставини вчинення кримінальних правопорушень, завдану ОСОБА_6 моральну шкоду суд оцінює в сумі 15000 гривень і в такій сумі, а не в сумі 25000 гривень, вона підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Згідно ч. 1, 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Суд вважає, що цивільний позов прокурора Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 в інтересах управління фінансів та бюджету Луцької міської ради, заявлений до обвинуваченого ОСОБА_5 , про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я Волинського обласного дитячого територіального медичного об`єднання на лікування потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 2149 гривень 74 копійки, сума якого не оспорюється обвинуваченим ОСОБА_5 в судовому засіданні, підлягає до повного задоволення.
Матеріалами, приєднаними до позовної заяви, показаннями потерпілого ОСОБА_6 та матеріалами кримінального провадження доведено, що ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в дитячому ортопедо-травматологічному відділенні Волинського обласного дитячого територіального медичного об`єднання в період з 8.08.2015 року по 17.08.2015 року. На лікування потерпілого було затрачено кошти на загальну суму 2149 гривень 74 копійки.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_5 , як винної особи, на користь управління фінансів та бюджету Луцької міської ради, яким з міського бюджету фінансується Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання, підлягає стягненню 2149 гривень 74 копійки у відшкодування витрат, затрачених на лікування потерпілого ОСОБА_6 у Волинському обласному дитячому територіальному медичному об`єднанні.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Виходячи з вищевикладеного, з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з проведенням по кримінальному провадженню судової експертизи.
Речові докази: автомобіль „ВАЗ-21011, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , частини склоочисників від даного автомобіля слід передати власнику ОСОБА_8 ; пошкоджене лобове скло з автомобіля „ВАЗ-21011, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , слід знищити.
Керуючись ст.ст. 98, 100, 110, 118, 122, 124, 126, 369-371, 373-374, 395 КПК України, ст.ст. 23, 1166-1168, 1187, 1195, 1206 ЦК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 КК, ч. 1 ст. 286 КК України, призначивши покарання:
- за ч. 1 ст. 135 КК України - 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.
- за ч. 1 ст. 286 КК України - 2 (два) роки обмеження волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити до відбування 2 (два) роки обмеження волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання у виді обмеження волі звільнити з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь управління фінансів та бюджету Луцької міської ради Волинської області (р/р 0001 в ГУДКСУ у Волинській області, МФО 803014, код отримувача 38009371, код класифікації доходів бюджету 24060300) 2149 (дві тисячі сто сорок дев`ять) гривень 74 копійки у відшкодування витрат, затрачених на лікування потерпілого ОСОБА_6 у Волинському обласному дитячому територіальному медичному об`єднанні.
Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень у відшкодування завданої моральної шкоди та 9958 (дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 82 копійки у відшкодування завданої майнової шкоди.
Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) в доход держави 351 (триста п`ятдесят одна) гривень 84 копійки судових витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи.
Речові докази: автомобіль „ВАЗ-21011, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , частини склоочисників від даного автомобіля - передати власнику ОСОБА_8 ; пошкоджене лобове скло з автомобіля „ВАЗ-21011, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , - знищити.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1