АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 600/1414/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/51/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Бережанського районного суду від 10 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою-спеціальною освітою, раніше судимого:

- 21 вересня 1983 року Тернопільським міським судом за ч.3 ст.140, ч.2 ст.140, ст.42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 22 липня 1987 року Тернопільським міським судом за ч.2 ст.82 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 23 червня 1998 року Тернопільським міським судом за ч.2 ст.140 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 26 жовтня 1998 року Тернопільським міським судом за ч.3 ст.81, ч.1 ст.229-4, ч.2 ст.229-6, ст.42 КК України до 7 років позбавлення волі;

- 22 грудня 2006 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 09 грудня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 20 грудня 2013 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.1 ст.125, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 до 3 років 2 місяців позбавлення волі 23 червня 2014 року звільнений у зв`язку із відбуттям покарання;

- 29 жовтня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, -

засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань частково приєднано невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2015 року 1 рік 4 місяці і остаточне покарання ОСОБА_7 визначено у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено рахувати з 26 квітня 2015 року, зарахувавши термін його попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою з 17 лютого 2015 року по 24 лютого 2015 року та з 26 квітня 2015 року по 3 лютого 2016 року та з 4 лютого 2016 року по 10 листопада 2016 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення два дні позбавлення волі, що в загальній кількості становить 1140 днів.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено без змін, продовживши його до 8 січня 2017 року.

Цивільний позов Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз задоволено повністю, постановлено стягнути з ОСОБА_7 в його користь 19 066 грн. матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

Вирішено долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за кримінальні правопорушення, які ним вчинено за таких обставин.

12 грудня 2014 року, близько 21 год., ОСОБА_7 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, зайшов на територію неогородженого господарства ОСОБА_9 , що розташоване по АДРЕСА_2 , звідки умисно викрав бувші в користуванні дитячі сани, що належать потерпілій ОСОБА_9 , вартість яких становить 340 гривень.

З викраденим ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, тим самим отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 340 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, він 04 січня 2015 року, близько 10 год., ОСОБА_7 підійшов до газорозподільної станції Підгайці газопроводу, відгалуженого від магістрального газопроводу Київ-Захід Україна II нитки, що поблизу с. Криве Козівського району та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, умисно відкрутив гайку з болта на металевому ящику, де побачив металеву деталь (контролер з сім картою оператора стільникового зв`язку ПрАТ МТС Україна, номер НОМЕР_1 ), якого в подальшому вирвав з основи, оскільки вважав, що у ньому знаходяться алюмінієві кабелі.

Надалі, переслідуючи корисливу мету наживи, не маючи при собі спеціально пристосованих гайкових металевих ключів для відкриття контролера, ОСОБА_7 знайшов камінь та розбив викрадений ним контролер навпіл, однак, побачивши, що у розбитому ним контролері алюмінієвих кабелів, які можна було би здати на пункт прийому металобрухту немає, викинув контролер із сім картою оператора стільникового зв`язку ПрАТ МТС Україна у кущові насадження, чим заподіяв Публічному акціонерному товариству Укртрансгаз матеріальну шкоду на суму 30 910 грн. 57 коп.

Цього ж дня, близько 13 год., ОСОБА_7 підійшов до автомобіля марки ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_2 , що знаходився поруч Аптеки №1 на вул.Зелена, 13а в смт. Козова Тернопільської області, та належить ОСОБА_10 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, з панелі автомобіля умисно, таємно викрав бувший у користуванні мобільний телефон марки Lenоvо А316і вартістю 1 300 грн., з сім картою оператора стільникового зв`язку ПрАТ Київстар вартістю 15 грн., із залишком на рахунку 40 грн., картою пам`яті 2ГБ вартістю 50 грн. та гаманець чорного кольору вартістю 170 грн., у якому знаходилися пластикові водійські права на прізвище ОСОБА_11 ; 10 грн., 25 ЄВРО та 1 долар США, що згідно довідки Управління Національного банку України в Тернопільській області № 93-06/13-037/88066 від 16 листопада 2015 року становить 480 грн. 80 коп. та 15 грн. 80 коп. відповідно. З викраденим ОСОБА_7 з місця вчинення злочину скрився, своїми діями спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 2 081 грн. 60 коп.

В апеляційних скаргах:
- захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, поданій 16 грудня 2016 року, просить поновити строк на апеляційне оскарження вищевказаного вироку, оскільки його копію вона отримала лише 5 грудня 2016 року, так як на оголошенні вироку присутня не була.

Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 просить скасувати та ухвалити новий вирок, яким кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити за недоведеністю його винуватості.

При цьому зазначає, що кримінальні правопорушення, за які засуджено ОСОБА_7 , були розкриті органам досудового розслідування виключно за заявами ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення, що були складені ним під час його перебування в Чортківській установі виконання покарань УДПтСУ в Тернопільській області. Жоден доказ наданий стороною обвинувачення, за винятком показів самого обвинуваченого, не є доказом вчинення саме ним кримінального правопорушення.

Зауважує, що обвинувачений під час надання пояснень в судовому засіданні та визнаючи свою вину, не міг точно пояснити обставини вчинених злочинів, дату, місце, предмет, при цьому користувався записами, які не міг прочитати;

- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок щодо нього скасувати та ухвалити ний вирок, а провадження по справі закрити.

Стверджує, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, стороною обвинувачення не доведено його винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Суд не взяв до уваги того факту, що обвинувачення ґрунтується тільки на його свідченнях, наданих під психологічним тиском з боку правоохоронних органів.

Оскільки він не був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, тому в суді першої інстанції під час дачі ним показань, він користувався напередодні наданими йому слідчим нотатками.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який в судових дебатах та останньому слові підтримав подані ним та його захисником апеляційні скарги та просив їх задовольнити, вирок щодо нього скасувати та ухвалити новий, яким кримінальне провадження, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , яка в судових дебатах просила поновити пропущений строк на апеляційне оскарження вироку щодо ОСОБА_7 , апеляційну скаргу задовольнити, вирок скасувати та ухвалити новий, яким кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , прокурора, який в судових дебатах, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив його залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 підлягає до задоволення, а апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 під час проголошення судом вироку щодо ОСОБА_7 10 листопада 2016 року була відсутня. Апеляційна скарга захисником була подана 16 грудня 2016 року, тобто по збігу встановленого тридцяти денного строку на його апеляційне оскарження.

Однак, згідно розписки наявної в матеріалах кримінального провадження копію вироку захисником отримано лише 7 грудня 2016 року.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також вимоги ч.1 ст.117 КПК України згідно, якої пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи, колегія суддів вважає за необхідне поновити захиснику обвинуваченого ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження вироку Бережанського районного суду від 10 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 , оскільки він пропущений з поважних причин.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, органами досудового слідства та судом дотримано вимог кримінального процесуального закону, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у справі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості і правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на досліджених та оцінених в судовому засіданні доказах.

Доводи обвинуваченого та його захисника в апеляційних скаргах про те, що стороною обвинувачення вина ОСОБА_7 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не доведена, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є безпідставними.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні суду першої інстанції повністю визнавав свою вину вчинених кримінальних правопорушеннях, погоджувався зі всіма доказами, не погоджувався лише з цивільним позовом, на запитання головуючого про те, чи дійсно саме він вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, ствердно відповідав, що саме він.

Крім того, вказував, що в грудні 2014 року із господарства в смт. Козови він викрав бувші в користуванні дитячі сани, які в подальшому продав в м. Тернополі за 300 гривень.

04 січня 2015 року, близько 13 год., здійснив крадіжку із салону автомобіля марки ВАЗ білого кольору, мобільного телефону марки Lenоvо, гаманця чорного кольору, у якому знаходилися пластикові водійські права та іноземна валюта, викрадені кошти витратив на власні потреби, а телефон продав в Тернополі на ринку за 600 грн.

В січні 2015 року в пошуках металобрухту він приїхав в смт. Козову, прогулюючись біля залізнодорожнього полотна, побачив металеву трубу, вкопану в землю на якій був вмонтований металевий ящик, з якого він вирвав металевий контролер, який в подальшому розбив та викинув в кущі.

Вищевказані покази обвинуваченого ОСОБА_7 вірно судом першої інстанції покладено в основу обвинувального вироку, оскільки вони повністю узгоджуються з даними, що містяться в протоколах проведення слідчих експериментів від 3 листопада 2015 року з участю ОСОБА_7 , які були проведені з метою перевірки та уточнення відомостей про вчинення ОСОБА_7 вищевказаних кримінальних правопорушень.

Дані слідчі дії проведені відповідно до вимог КПК України з участю понятих, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_12 . Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 перебуваючи в умовах, що виключали будь-який примус чи вплив, добровільно детально розказував та показував де, коли та яким способом вчиняв кримінальні правопорушення.

Вказані протоколи проведення слідчого експерименту підписані всіма учасниками, а також підозрюваним та його захисником без будь-яких зауважень чи заяв.

Щодо посилань обвинуваченого та його захисника на те, що ОСОБА_7 не знаючи обставин вчинення кримінальних правопорушень та не маючи до них відношення, під час допиту в суді першої інстанції користувався записами, які не міг сам прочитати, що свідчить про його невинуватість, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки обвинувачений в судовому засіданні суду першої інстанції пояснював, що він погано читає українською мовою, записи підготував сам.

Крім того, ні обвинувачений ОСОБА_7 , ні його захисник впродовж досудового розслідування, а також судового розгляду не заявляли про непричетність обвинуваченого до вчинення крадіжок, чи здійсненні на обвинуваченого будь-якого тиску чи примусу.

Також, колегія суддів вважає, що судом вірно цивільний позов Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз задоволено повністю та постановлено стягнути з ОСОБА_7 в його користь 19 066 грн. матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення, яке б сприяло запобіганню вчиненню нею нових злочинів.

Суд першої інстанції зазначені вимоги закону виконав належним чином та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які є злочинами середньої тяжкості, особу винного, який раніше неодноразово судимий, завдані збитки не відшкодував, а також врахував, що обвинувачений визнав свою вину, активно сприяв органам досудового розслідування у розкритті злочинів та встановленні істини.

Саме з врахуванням всіх вищенаведених обставин, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України три роки позбавлення волі, в той час як санкція вказаної статті передбачає і більш тривале позбавлення волі на строк до 5 років.

Остаточне покарання ОСОБА_7 судом вірно визначено за сукупністю злочинів та до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду від 29 жовтня 2015 року.

Дане покарання колегія суддів вважає необхідним, достатнім та справедливим для виправлення та перевиховування обвинуваченого ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, при перевірці кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає будь-яких передбачених ст.409 КПК України підстав для скасування чи зміни вироку.

Також, згідно з вироком суду першої інстанції зараховано ОСОБА_7 в строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 17 лютого 2015 року по 24 лютого 2015 року та з 26 квітня 2015 року по 3 лютого 2016 року та з 4 лютого 2016 року по 10 листопада 2016 року, з врахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 слід також зарахувати в строк призначеного йому покарання і термін його попереднього ув`язнення з 10 листопада 2016 року по день постановлення даної ухвали, тобто до 22 лютого 2017 року 105 (сто п`ять) з врахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 210 (двісті десять) днів позбавлення волі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Бережанського районного суду від 10 листопада 2016 року залишити без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_7 без зміни.

Зрахувати в строк покарання, призначеного ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 10 листопада 2016 року, тобто з дня постановлення вироку суду першої інстанції по 22 лютого 2017 року, тобто по день постановлення ухвали суду апеляційної інстанції з врахуванням вимог ч.5ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2