справа № 216/290/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2017 року
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Миколаївка Друга, Новомиколаївського району, Запорізької області ,українця, громадянина України, освіта неповна загально-середнья, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), поза штатом, перебуває у військовому званні солдата, проживаючого АДРЕСА_1
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч. 1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
На виконання Указу Президента України №607/2014 від 21.07.2014 року «Про часткову мобілізацію» та визначених завдань ІНФОРМАЦІЯ_2 31.07.2014 року, з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року, підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, було здійснено призов ОСОБА_4 на військову службу під час мобілізації, яку він став проходити у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на посаді механіка-водія у військовому званні солдата.
Згідно ст.24 ч.1 п.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року з 31.07.2014 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
В середині вересня 2014 року ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою взагалі незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також ст.216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, самовільно залишити військову частину НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ).
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , 16.09.2014 біля 08год. 00хв. самовільно без дозволу командування залишив військову частину НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у вказану військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
21.12.2016 біля 18год. 00хв., тобто більше ніж через один рік, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе.
Отже, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, самовільно без дозволу командування залишив військову частину або місце служби, чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 408 ч. 1 КК України, - дезертирство.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав, розкаявся та суду пояснив, що відповідно до Указу Президента України, Центрально-Міського РВК м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 05.09.2014 року був мобілізований до лав Збройних сил України та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (військова частини польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), на посаді механіка-водія у військовому званні солдата.
В середині вересня 2014 року самовільно залишив розташування військової частини та поїхав до місця свого постійного проживання. У грудні 2016 року, зрозумівши хибність свого вчинку та побоюючись кримінальної відповідальності, з`явився до військової прокуратури Криворізького гарнізону, повідомивши про те, що він самовільно залишив розташування військової частини будучи військовослужбовцем.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 408 ч. 1 КК України, доведена наступними доказами долученими до матеріалів справи:
- Витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 , згідно якого ОСОБА_4 зарахований на проходження служби на посаду механіка - водія танкового взводу 7 танкової роти 3 танкового батальйону;
- Протоколами допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з яких вбачається, що ОСОБА_4 проходив військову службу військовослужбовцем за призовом під час часткової мобілізації та 16.09.2014 року самовільно покинув розташування військової частини;
- Відповіддю на лист військового прокурора Криворізького гарнізону Південного регіону від 26.12.2016 року № НОМЕР_4 , скерованої ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якої вбачається, що військовослужбовець солдат ОСОБА_4 перебуває вдома за адресою АДРЕСА_3 .
Таким чином, суд вважає, що стороною обвинувачення повністю доведена вина ОСОБА_4 у дезертирстві, тобто у самовільному залишені військової частини, з метою ухилення від військової служби, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч. 1 КК України.
За кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 , останній підлягає покаранню, при визначені виду та міри покарання суд бере до уваги суспільну небезпеку кримінального правопорушення, характер вчиненого злочинного діяння, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого.
ОСОБА_4 - вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, добровільно з`явився із зізнанням в прокуратуру, щиро розкаявся, активно сприяв органам досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення, ці обставини враховуються судом, як такі, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обставин які обтяжують вину обвинуваченого, судом не встановлено.
На підставі вищенаведеного, повно та всебічно дослідивши докази у їх сукупності на які покликаються сторона обвинувачення та обвинувачений, враховуючи особу обвинуваченого, який по місцю свого проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, на наркологічному та психоневрологічному обліку не числиться.
Беручи до уваги тяжкість вчиненого злочину, особу винного та зважаючи на те, що судом встановлено значну сукупність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 408 ч. 1 КК України із застосуванням ст. 75 КК України.
Керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він протягом двох років не вичинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Запобіжний захід особисте зобов`язання, до вступу вироку у законну силу засудженому ОСОБА_4 , залишити без змін.
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Суддя: ОСОБА_1