Справа № 175/320/17
Провадження № 1-кп/175/12/17
Вирок

Іменем України

14 червня 2017 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0002941 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у с. Джулинка Бершадського району Вінницької області, громадянки України, з базовою середньою освітою, розлученої, офіційно непрацюючої, зареєстрованої по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

встановив:
08 грудня 2016 року близько 02.30 години ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прибула за місцем свого тимчасового проживання до будинку АДРЕСА_2 , де між нею та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виникла сварка, внаслідок якої у обвинуваченої раптово виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень.

З цією метою у вказаний час ОСОБА_6 взяла у праву руку кухонний ніж та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачаючи настання тяжких наслідків, стоячи обличчям до обличчя, умисно нанесла ОСОБА_8 один удар в область черевної порожнини праворуч, тобто у ділянку життєво важливих органів.

В результаті цих умисних дій обвинуваченої ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черева праворуч з раною в клубовій області праворуч, з ушкодженням брижі тонкої кишки та явищами внутрішньочеревної кровотечі, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

У судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину визнала частково і пояснила, що 08.12.2016 року приблизно в 00.00-00.30 годин вона прийшла від сусідів, з якими розпивала розведений спирт, до буд. АДРЕСА_2 , де винаймала кімнату у ОСОБА_9 . У приміщенні будинку за вказаною адресою у неї виникла сварка з потерпілим, який декілька разів ударив її та намагався вигнати з будинку. Під час конфлікту вона, захищаючись від дій потерпілого, ненавмисно спричинила йому ножове поранення, оскільки останній також намагався схилити її до інтимних відносин. ОСОБА_10 нанесення удару не пам`ятає, оскільки через дії ОСОБА_9 перебувала у схвильованому стані, викликаному спогадами з дитинства, коли вона була зґвалтована у 14-ти річному віці. Після того, як вона усвідомила, що спричинила потерпілому тілесне ушкодження, викликала швидку, до прибуття якої самостійно надавала першу медичну допомогу. Умислу спричинити тілесне ушкодження ОСОБА_8 вона не мала, піклувалася про нього за час, що проживала з ним. У вчиненому щиросердно кається та при призначенні покарання просить врахувати похилий вік її батьків і необхідність доглядати та виховувати дітей, та суворо не карати.
Її провина у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується наступними доказами.
Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який у суді пояснив, що 08.12.2016 року близько 01.00 години до нього додому повернулася квартирантка ОСОБА_6 , яка була у стані алкогольного сп`яніння. Одразу після цього між ними розпочалася сварка, оскільки у нього зникли грошові. Під час конфлікту обвинувачена взяла ніж зі столу і вдарила його в область паху праворуч, після чого він сів на стілець, а ОСОБА_6 викликала швидку допомогу. Багатьох подробиць події не пам`ятає, оскільки протягом 07.12.2016 року він вживав алкогольні напої, однак з упевненістю стверджує, що під час сварки не бив обвинувачену. Вважає, що покарання ОСОБА_11 повинен визначити суд на свій розсуд, а він, на момент допиту в суді, її не вибачив.
Показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що приймав участь у даному кримінальному провадженні в якості слідчого, проводив огляд носильних речей ОСОБА_5 і складав протокол її затримання. Під час цих процесуальних дій обвинувачена мала явні ознаки алкогольного сп`яніння.

Матеріалами кримінального провадження № 0002941, а саме:
- рапортом поліцейського-водія Новоолександрівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 08.12.2016 року, зареєстрованим у той же день у журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події під № 3107/14520, із якого убачається, що до приймального відділення швидкої допомоги м. Дніпра доставлений ОСОБА_14 з ножовим пораненням, яке йому спричинила ОСОБА_6 у буд. АДРЕСА_2 . Суд вважає, що у цьому рапорті допущена описка у написанні ім`я потерпілого ОСОБА_15 замість ОСОБА_16 , що не впливає на його допустимість як доказу (а.п.8);

- довідкою приймального відділення Клінічного об`єднання швидкої медичної допомоги від 08.12.2016 року, відповідно до якої цього дня в лікарню доставлений ОСОБА_14 з ножовим пораненням черевної порожнини (а.п.9);

- протоколом огляду місця події від 08.12.2016 року і фото-таблицями до нього, із яких убачається, що під час огляду місця події, яким є будинок АДРЕСА_2 , були виявлені та вилучені простирадло сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, ніж із пластиковим руків`ям білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, а також ніж із обмотаним чорною тканиною руків`ям (а.п.11-17);
- протоколом огляду від 08.12.2016 року, з якого убачається, що ОСОБА_6 у присутності понятих добровільно видала носильні речі, у тому числі лосини темно-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, в яких вона була одягнена під час заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 (а.п.21-22);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.01.2017 року і відеозаписом цієї слідчої дії, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_14 у присутності понятих і спеціаліста СМЕ розповів і на статисті показав, яким чином ОСОБА_6 спричинила йому ножове поранення (а.п.60-61,63);

- висновком експерта № 146е від 17-19 січня 2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлене тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черева праворуч з раною в клубовій області праворуч, в просвіт якої відбулося випадіння пасма тонкої кишки, далі рана переходить в раньовий канал з ушкодженням по ходу шкіри, підшкірно-жирової клітковини та далі проникає в черевну порожнину з ушкодженням брижі тонкої кишки та явищами внутрішньочеревної кровотечі, яке за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх заподіяння. Вказане тілесне ушкодження спричинене від механічної дії гострого предмету, який володів колючо-ріжучими властивостями та діяв у область черева праворуч, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними властивостями, і не є характерним для падіння з висоти власного зросту та ударом об тупу тверду поверхню. Враховуючи характер і локалізацію виявленого тілесного ушкодження, ступінь ознак його загоєння, а також дані медичної документації можливо вказати, що воно могло утворитися незадовго до надходження до медичного закладу, тобто можливо і в термін, на який зазначає обстежений і слідчий у постанові та не суперечить механізму його спричинення, на який вказує потерпілий в ході проведення слідчого експерименту, тобто від механічної дії (удару) леза ножа в область черева праворуч (а.п.68-70);

- речовими доказами, вилученими при огляді місця події та речами ОСОБА_5 зі слідами крові, вилученими при її особистому огляді (а.п.18,19,23).

Матеріалами судового провадження № 1-кп/175/12/17 (справа № 175/320/17-к), а саме:

- висновками експертів № 114/Н від 19-26 січня 2017 року і № 128/Н від 23-26 січня 2017 року, відповідно до яких кров ОСОБА_9 та ОСОБА_5 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0 (аркуші судового провадження 76-77, 83-84, далі а.с.п.);

- висновком експерта № 127/Н від 24-27 січня 2017 року, відповідно до якого при послідуючому дослідженні крові ОСОБА_9 та ОСОБА_5 в зразках, висушених на марлевій серветці, виявлені супутні антигени ОСОБА_17 слідах на лосинах ОСОБА_5 (об`єкти №№ 1-4) встановлена наявність крові людини, при серологічному досліджені якої виявлені антигени ОСОБА_18 і Н, що не виключає можливості походження крові як від однієї особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В з вмістом супутнього антиген Н за ізосерологічною системою АВ0, так і від декількох осіб з такою ж груповою характеристикою крові… Одержані результати серологічного дослідження крові в цих слідах, в разі походження крові від однієї особи, не виключають можливості походження її як від ОСОБА_19 так і від ОСОБА_5 …; також не виключають можливості і суміші крові в даних слідах за рахунок змішування їх крові… (а.с.п.79-81);
- висновком експерта № 149 від 08-17 лютого 2017 року, відповідно до якого на клинку та руків`ї одного з ножів (з руків`ям білого кольору) (об`єкти №№ 1,2) встановлена наявність крові та визначений білок людини. При цитологічному дослідженні встановлено, що кров в цих слідах належить особі чоловічої генетичної статі, при визначені групової належності якої в даних слідах виявлено антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0. Отримані результати дослідження не виключають можливість висловитися, що сліди крові на клинку та руків`ї зазначеного ножа (об`єкти №№ 1,2) могли походити від ОСОБА_19 , враховуючи його групову характеристику крові, та не може походити від ОСОБА_5 , беручи до уваги результати цитологічних досліджень (а.с.п.86-90);
- висновком ОСОБА_20 наркологічного диспансеру від 08.12.2016 року № 3443, із якого убачається, що станом на 16.45 годину 08.12.2016 року ОСОБА_6 ще перебувала у стані алкогольного сп`яніння (а.с.п.92).
Суд, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши надані сторонами докази, які є достовірними, допустимими й достатніми, дійшов висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 у вчинені злочину за обставин, зазначених у обвинувальному акті (в редакції від 04 травня 2017 року), і її умисні дії кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя потерпілого в момент заподіяння.

Доводи ОСОБА_5 про те, що вона не мала умислу спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_8 , суд розцінює як спосіб захисту від обвинувачення з метою пом`якшення покарання, оскільки ці доводи не узгоджуються з дослідженими письмовими доказами та з послідовними показаннями потерпілого, сумніву щодо достовірності яких у суду немає.
Також під час судового засідання обвинувачена стверджувала, що ОСОБА_14 на протязі сварки декілька разів ударив її та посягав на її статеву недоторканність, а тому через ці його дії, що викликали згадку про колишнє зґвалтування, вона захищалася, знаходилася у схвильованому стані та не пам`ятає механізму спричинення ножового поранення.
На підтвердження цих обставин, стороною захисту будь-яких об`єктивних доказів суду не надано та не заявлено будь-яких клопотань.
Із фактичних обставин даного кримінального провадження встановлено, що обвинувачена, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, умисно нанесла удар ножем в область черевної порожнини праворуч, тобто у ділянку життєво важливих органів, спричинивши потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Наносячи удар саме ножем, а не будь-яким іншим предметом, який ОСОБА_6 могла взяти у кімнаті, обвинувачена достеменно усвідомлювала суспільно-небезпечний характер своїх дій і передбачала, що внаслідок такої її поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого. Водночас, наносячи удар вона не конкретизувала у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно нею ОСОБА_8 . Тобто, суд вважає, що в даному випадку, обвинувачена діяла із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди.
У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, в даному випадку умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що поєднання обставин, обстановки та умов, за яких було вчинено злочин (зокрема, як обвинувачена так і потерпілий перебували у стані алкогольного сп`яніння) виключає необережне тяжке тілесне ушкодження та не свідчить про стан необхідної оборони чи стан фізіологічного афекту.

З огляду на викладені обставини справи, суд вважає необґрунтованими твердження захисника про необхідність перекваліфікації дії ОСОБА_5 з ч.1 ст.121 на ст.128 КК України.
Протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 20.01.2017 року і відеозапис цієї слідчої дії, а також висновок експерта № 188е від 20-23 січня 2017 року за результатами слідчого експерименту (а.п.77-78,80,85-86), суд не приймає до уваги, оскільки ці письмові докази, в яких обвинуваченою не розкритий механізм спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_8 , не мають доказового значення.

З цих же підстав суд не посилається у вироку та не оцінює інші матеріали кримінального провадження, досліджені за письмовим клопотанням прокурора (а.с.п.73).

Аналіз усіх доказів по справі дає суду підстави для висновку про повну доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України за обставин, встановлених органом досудового розслідування, та про необхідність призначення покарання, передбаченого законом.

При визначенні виду і міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи та особу ОСОБА_5 , - раніше не судима і не притягалася до кримінальної відповідальності, за місцем тимчасового проживання характеризується задовільно, зі слів - на момент затримання фактично працювала, має двох дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зі слів обвинуваченої навчається у військовому училищі) та малолітню доньку ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зі слів обвинуваченої проживає зі своїм батьком), на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує її покарання, суд визнає наявність неповнолітньої та малолітньої дитини.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та відносно особи похилого віку.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, враховуючи обставини справи і особу ОСОБА_5 , її ставлення до наслідків вчиненого злочину, який відповідно до ч.4 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, а також думку прокурора і потерпілого щодо виду і міри покарання, суд вважає необхідним призначити реальне покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.1 ст.121 КК України, вважаючи, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Підстав для призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, про що у судових дебатах і останньому слові просили захисник і обвинувачена, суд не вбачає.

Цивільний позов потерпілим та витрати на залучення експертів стороною обвинувачення не заявлялися.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Строк покарання обчислювати по протоколу, складеному відповідно до ст.208 КПК України, тобто з 08 грудня 2016 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати обвинуваченій ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 08 грудня 2016 року по 14 червня 2017 року включно.
До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Два ножі, поміщені до спецпакетів № 3406342 і № 3406343, простирадло, поміщене до спецпакету № 3470737, які знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі постанови слідчого Дніпровського РВП ОСОБА_23 від 08.12.2016 року по квитанції № 000000006 (порядковий № 269), - після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_7 , а при відмові отримати їх - знищити як такі, що не мають матеріальної цінності.

Зразки крові ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі постанов слідчого Дніпровського РВП ОСОБА_23 від 19 і 20 січня 2017 року, - після набрання вироком законної сили знищити.

Приналежні ОСОБА_5 лосини темно-синього кольору зі слідами крові, які знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі постанови слідчого Дніпровського РВП ОСОБА_23 від 08.12.2016 року, - після набрання вироком законної сили знищити.

Приналежні ОСОБА_5 бюстгалтер, два мобільні телефони «Нокіа 1200», один з яких із сім-карткою «Київстар», заколку, картку банку, одну пару сережок, гребінець і олівець, які знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі постанови слідчого Дніпровського РВП ОСОБА_12 від 08.12.2016 року по квитанції № 000000007 (порядковий № 270), - після набрання вироком законної сили повернути особі, уповноваженій обвинуваченою ОСОБА_5 , а у разі відмови від їх отримання звернути на користь держави (два мобільні телефони «Нокіа 1200», одну пару сережок) та знищити (інші речі, як такі, що не мають матеріальної цінності).

DVD диски із відеозаписами слідчих експериментів за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , - зберігати на аркушах 63 і 80 матеріалів кримінального провадження № 0002941.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченою у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1