Справа № 640/4194/17
н/п 1-кс/640/2165/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
адвоката - ОСОБА_5 ,
підозрюваного - ОСОБА_6 ,
Слідчий відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Харківській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_4 20.03.2017 звернулася до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області юристом 2 класу ОСОБА_3 , у якому просив: 1) Накласти арешт на телефон iPhone 5, IMEI № НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_6 шляхом заборони в його використовуванні, розпорядження та відчудження; 2) Зберігання телефона iPhone 5, IMEI № НОМЕР_1 здійснювати у камері зберігання речових доказів в СУ ГУ НП в Харківській області.
Під час досудового розслідування встановлено, що 19.03.2017. о 18:05 год. по пр. Ювілейному, біля будинку 42, в м. Харкові, автомобілем " Mercedes-Benz" Е 420 р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стався наїзд на невстановлених пішоходів - чоловіка та жінку, внаслідок якого останні загинули на місці пригоди.
19.03.2017 з 20:50 год. до 22:05 год. на вищезазначеній ділянці дороги, слідчим відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 був оглянутий автомобіль "Mercedes-Benz" Е 420, р.н. НОМЕР_2 , який має сліди механічних пошкоджень, які утворились в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.
Слідчий відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 в ході огляду транспортного засобу 19.03.2017 вилучив автомобіль "Mercedes-Benz" Е 420, р.н. НОМЕР_2 , який був поміщений на територію штрафного майданчика розташованого за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107, який відповідає критеріям ст. 170 КПК України.
19.03.2017 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку ст. 208 КПК України був затриманий безпосередньо після вчинення злочину. На підставі ч. 3 ст. 208, ч. 7 ст. 223, ст. 236 КПК України був проведений обшук затриманої особи, під час якого було вилучено мобільний телефон марки iPhone 5, IMEI № НОМЕР_1 .
Слідчий вказав, що відповідно до положення ст. 98, 100, 110 КПК України, мобільний телефон iPhone 5, IMEI № НОМЕР_1 є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Враховуючи викладене, мобільний телефон iPhone 5, IMEI № НОМЕР_1 , відповідає критеріям визначеним у ч. 1 ст. 170 КПК України. Крім того, зазначений речовий доказ, необхідний органу досудового розслідування для підтвердження встановлення місцезнаходження водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди 19.03.2017 о 18:05 год. за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний, в районі будинку 42.
У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання, просили про його задоволення.
Адвокат підозрюваного проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що вказаний у клопотанні телефон не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та не зберіг на собі його сліди.
Підозрюваний повністю підтримав позицію захисника.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, за існування достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Постановою слідчого ВР злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області від 20.03.2017 визнано мобільний телефон iPhone 5, IMEI № НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та залишено на зберіганні у камері зберігання речових доказів в СУ ГУ НП в Харківській області (а.с. 12-13).
Вилучений відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.03.2017, телефон підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на мобільний телефон iPhone 5, IMEI № НОМЕР_1 , який належить підозрюваному ОСОБА_6 , - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого майна визначити СУ ГУНП в Харківській області, в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1