Справа № 356/1174/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1579/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 22.12.2016

УХВАЛА
Іменем України
« 22 » грудня 2016 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою прокурора Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 15 листопада 2016 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва задоволено, звільнено ОСОБА_7 умовно-достроково на невідбуту частину покарання на 3 місяці 7 днів,

в с т а н о в и л а:
До Березанського міського суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково у відповідності до положень ст. 81 КК України.

15.11.2016р. ухвалою Березанського міського суду клопотання засудженого ОСОБА_7 задоволено, звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 16.05.2014р. умовно-достроково на невідбуту частину покарання на 3 місяці 7 днів.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на її незаконність у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 81 КК України та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт вказує на те, що висновок суду про можливість застосування до ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України є помилковим, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки засуджений за час відбування покарання має 3 заохочення та 2 стягнення, характеризується посередньо, має 3 судимості за тяжкі злочини, передбачені ст. 186 КК України, які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, неодноразово звільнявся з місць позбавлення волі у зв`язку із застосуванням умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що на думку апелянта свідчить про те, що засуджений на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив. Крім того судом залишилось неврахованим те, що комісією установи засудженому було відмовлено у направленні до суду матеріалів про умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, просила скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу, якою відмовити в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 , пояснення засудженого…… ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу суду залишити без зміни, перевіривши матеріали умовно-дострокового звільнення та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та безпідставне умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вироком Оболонського районного суду м. Києва від 16.05.2014р. ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. Строк покарання рахується з 8.05.2014р.

Застосовуючи до ОСОБА_7 положення ст. 81 КК України суд послався на те, що засуджений характеризується позитивно, по відношенню до представників адміністрації установи поводить себе ввічливо, тактовно, заходи виховного характеру відвідує регулярно, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці отримав 3 заохочення, у 2015 році мав 2 стягнення за порушення режиму відбування покарання, які знято та погашено у встановленому порядку, а тому заслуговує на умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Разом з тим, приймаючи рішення, суд І інстанції не врахував наступне.

Згідно характеристики начальника відділення СПС №3 ОСОБА_9 від 5.05.2016р. (а.с. 42) ОСОБА_7 характеризується нестабільною поведінкою, по прибуттю до установи був працевлаштований в цеху по виготовленню фурнітури до євро вікон, до праці відносився добре, за що мав одне заохочення. На даний час не працевлаштований, бажання працювати не висловлює, за участь у виконанні ремонтних робіт адмінбудівлі установи отримав 2 заохочення. Допустив 2 порушення режиму утримання, за що отримав 2 стягнення, які зняті та погашені у встановленому законом порядку, вимоги представників адміністрації виконує не завжди, участі у суспільно-корисному житті засуджених на відділенні не приймає, перебував на профілактичному обліку установи як злісний порушник режиму утримання, 30.01.2016р. знятий з обліку. Комісією установи 13.05.2015р. засудженому було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації та 11.11.2015р. відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким. За висновком комісії, ОСОБА_7 не довів своє виправлення, а тому не заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України.

Згідно висновку комісії установи від 6.09.2016р. (а.с.40), засудженому було відмовлено у застосуванні ст.81 КК України та направленні матеріалів до суду, у зв`язку з тим, що він не став на шлях виправлення.

Згідно довідки стягнень і заохочень на засудженого (а.с.38), ОСОБА_7 отримав три заохочення 31.03.2015р., 30.12.2015р. та 30.03.2016р. та мав два стягнення 6.05.2015р. у виді догани за вилучення медичного шприца та 1.07.2015р. у виді поміщення до ДІЗО на 10 діб за затримання з явними ознаками алкогольного сп`яніння, які зняті та погашені у встановленому законом порядку.

У відповідності до положень ч.2 ст. 81 КК України, обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення є те, що засуджений своїм ставленням до праці довів своє виправлення.

Однак згідно характеристик від 5.05.2016р. та 6.09.2016р. ОСОБА_7 не працевлаштований та бажання працювати не виявляє.

Враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, на думку колегії суддів, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 відсутні.

За таких обставин, ухвала суду І інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 537 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури - задовольнити.

Ухвалу Березанського міського суду Київської області від 15 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 16.05.2014 року.

Судді