Справа № 639/2011/16-к
Провадження № 1-кп/639/131/17

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2017 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, українки, з вищою освітою, заміжньої, яка має на утриманні малолітню дитину, сина, 2004 року народження, працюючої касиром у ПП «ТБ «Хліб Сіль Плюс», раніше не судимої, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.366, ч.1 ст.374 КК України, суд,
встановив:
ОСОБА_6 , будучи призначеною наказом начальника ХМУ ГУМВС України в Харківській області №16 о/с від 15.01.2008 року на посаду слідчого СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, будучи службовою особою, працівником правоохоронного органу, який наділений повноваженнями представника влади, при здійсненні службових обов`язків, спрямованих на усебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінальної справи та забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, будучи, відповідно до постанови від 09.02.2012 року про прийняття до свого провадження кримінальної справи №60120268, слідчим по вказаній кримінальній справі, в ході проведення слідчих дій, після притягнення ОСОБА_7 , як обвинуваченого за ч.2 ст.15, п.п.1, 7 ч.2 ст.115 КК України, усвідомлюючи те, що санкція ч.2 ст. 115 КК України передбачає довічне позбавлення волі, розуміючи, що відповідно до ст.45 КПК України (в ред. 1960 року) участь захисника за таких умов після притягнення особи як обвинуваченої є обов`язковою, діючи умисно, з порушенням зазначених положень закону, не бажаючи витрачати свій час на забезпечення участі захисника у справі, не надала ОСОБА_7 захисника після притягнення у якості обвинуваченого та допитала його, 09 лютого 2012 року, в період часу з 13:40 до 14:40 год., в приміщенні слідчого кабінету Харківського слідчого ізолятору №27, який розташований за адресою: м.Харків, вул. Полтавський шлях, 99, у якості обвинуваченого, без участі захисника, чим грубо порушила право обвинуваченого на захист.
Крім того ОСОБА_6 , з метою приховування вчиненого нею злочину, передбаченого ч.1 ст.374 КК України та утворення хибного враження щодо виконаної нею процедури залучення захисника, внесла в офіційні документи - протокол допиту обвинуваченого ОСОБА_7 від 09.02.2012 року, завідомо неправдиві відомості про участь захисника ОСОБА_8 у проведенні вказаної слідчої дії.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 , свою провину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.374, ч.1 ст.366 КК України не визнала і пояснила суду, що 09 лютого 2012 року вона, працюючи слідчим СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області, прийняла до свого провадження кримінальну справу №60120268. До цього у склад слідчої групи по справі не входила. До прийняття нею справи у провадження, слідчим Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС ОСОБА_9 , був залучений у якості захисника ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_10 . У матеріалах справи були наявні документи щодо повноважень захисника, а саме свідоцтво адвоката і постанова слідчого. Чи були наявні ордер та договір про надання послуг адвокатом ОСОБА_10 , не пам`ятає. Вимоги ст.45 КПК України в редакції 1960 року, їй були відомі. 09 лютого 2012 року, перебуваючи в приміщенні слідчого кабінету Харківського слідчого ізолятору №27, нею було пред`явлено обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, п.п.1, 7 ч.2 ст.115 КК України, роз`яснені процесуальні права та ОСОБА_7 допитаний в якості обвинуваченого по справі. Перед допитом ОСОБА_7 відмовився від послуг адвоката, відмову вона прийняла, але слідчі дії за її твердженням проводила за участі адвоката ОСОБА_10 . Перед тим, як потрапити в СІЗО, вона склала вимогу про дозвіл на проведення в установі слідчих дій з її участю та адвоката ОСОБА_10 , яка була підписана начальником Дзержинського райвідділу міліції. Вона не пам`ятає, чи зазначала у вимозі інших осіб. В СІЗО вона перебувала разом із слідчим райвідділу ОСОБА_11 . Бланки процесуальних дій по справі підготувала зазделегіть, привезла їх у СІЗО із собою. Їй відомо, що у разі відмови обвинуваченого від захисника, потрібно призначити іншого, якщо участь захисника є обов`язковою. Чому так не вчинила, пояснити не може. Стверджує, що адвокат ОСОБА_10 був присутнім при проведенні слідчих дій із ОСОБА_7 у СІЗО, який міг прийти до свого підзахисного сам. По цій кримінальній справі було сформовано наглядове провадження, які саме документи вона передавала до нього, не пам`ятає. Вона була останнім слідчим з Дзержинського райвідділу міліції по цій справі, в подальшому справа була нею передана до СУ ХМУ, опис матеріалів справи вона не складала внаслідок відсутності практики з цього питання.
Просить суд не призначати суворе покарання та застосувати ст.49 КК України.
Суд критично ставиться до зазначеної вище позиції обвинуваченої ОСОБА_6 по справі та вважає, що така викликана бажанням уникнути покарання за скоєння злочинів, оскільки її провина повністю доведена дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме.
Потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що у лютому 2012 він, був заарештований, утримувався у СІЗО №27 м. Харкова. Йому слідчим СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області ОСОБА_6 , 09.02.2012 року, в приміщенні слідчого ізолятора було пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст.15, ч.2 ст.115 КК України. Захисник при пред`явленні йому обвинувачення та його допиті, присутнім не був. У справі також була допущена в якості громадського захисника його мати.
Під час розгляду справи в суді він заявляв про порушення права на захист, що підтвердилось під час надання суду показань свідком ОСОБА_9 , який також здійснював досудове слідство у справі. 19.02.2012 року, Дзержинським районним судом м.Харкова винесено вирок, яким його визнано винним за ч.2 ст.15, п.п. 1, 7 ч.2 ст.115 КК України та засуджено до 11 років позбавлення волі. Цей вирок суду був скасований судом апеляційної інстанції. Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.06.2015 року він, був засуджений за ч.1 ст.121 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. 01.02.2016 року його було звільнено з місць позбавлення волі за відбуттям строку покарання. В СІЗО він перебував 3 роки 6 місяців. Внаслідок допущених порушень, у тому числі його права на захист, він із адвокатом звернулися до Європейського суду з прав людини, заява прийнята до розгляду.
До обвинуваченої ОСОБА_6 претензій не має, при призначенні їй покарання покладається на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що станом на 09.02.2012 року він, обіймав посаду слідчого СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області, був молодим спеціалістом та виїжджав до СІЗО №27 разом із слідчим райвідділу ОСОБА_6 . До СІЗО вони приїхали на його автомобілі, він надав своє посвідчення, а ОСОБА_6 вимогу. У слідчій кімнаті ОСОБА_6 проводила слідчі дії із ОСОБА_7 . Крім ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та нього, під час слідчих дій нікого, у тому числі адвоката на прізвище ОСОБА_12 або ОСОБА_13 , не було.
Свідок ОСОБА_14 пояснив в судовому засіданні, що обіймає посаду начальника відділу Харківської установи виконання покарань №27 згідно із наказом №6 Департаменту виконання покарань, до СІЗО слідчі, прокурори та судді можуть потрапити на підставі службового посвідчення та вимоги. В установі №27 ведеться Журнал обліку осіб, які проходять через КПП, де фіксується час проходження, прізвище особи, рід її діяльності, час виходу. У такому Журналі реєструються всі без винятку особи.
Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що у 2012 році вона обіймала посаду слідчого СУ УМВС України в Харківській області. Приблизно через тиждень після порушення вона, отримала до свого провадження кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.115 КК України. Разом зі справою наглядове провадження не надходило. Вивченням справи будь-яких сумнівів щодо участі адвоката ОСОБА_10 у слідчих діях не виникло, оскільки він був призначений слідчим, малось його свідоцтво, але ніяких контактів із ним не було. Приблизно через тиждень до неї звернувся адвокат ОСОБА_16 з приводу захисту інтересів ОСОБА_7 , разом з яким вони прийшли до СІЗО. Враховуючи, що у справі інтереси ОСОБА_7 захищав адвокат ОСОБА_10 та для можливості здійснення повноважень адвокатом ОСОБА_17 , ОСОБА_7 написав заяву про відмову від послуг адвоката ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_18 пояснила в судовому засіданні, що її син ОСОБА_7 , у лютому 2012 року був заарештований за обвинуваченням у скоєнні злочину. Приблизно через 6 днів вона, з`явилася із адвокатом ОСОБА_17 до слідчого, для захисту інтересів сина. З іншими адвокатами ніяких угод не укладала. Сина звинувачували у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.115 КК України. Під час розгляду справі в суді син заявляв про порушення його права на захист, що підтвердилось під час надання показань свідком ОСОБА_9 . У справі вона була допущена громадським захисником підсудного ОСОБА_7 . Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 19.02.2012 року, ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.115 КК України та засуджено до 11 років позбавлення волі. Цей вирок суду було скасовано судом апеляційної інстанції та в подальшому ОСОБА_7 був засуджений вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.06.2015 року за ч.1 ст.121 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. ОСОБА_7 , перебував у СІЗО 3 роки та 6 місяців. Внаслідок допущених порушень, у тому числі права ОСОБА_7 на захист, вони звернулися до Європейського суду з прав людини, їх заява прийнята до розгляду. Під час спілкування, слідчий ОСОБА_9 не повідомляв її, що її сину потрібен адвокат.
Свідок ОСОБА_19 пояснив в судовому засіданні, що у 2012 році він, обіймав посаду помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова та підтримував державне обвинувачення в Дзержинському районному суді м. Харкова по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.115 КК України.
Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 19.02.2012 року, ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.115 КК України та засуджено до 11 років позбавлення волі. Вказаний вирок суду було скасовано судом апеляційної інстанції та в подальшому ОСОБА_7 , після зміни ним обвинувачення в суді, був засуджений вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.06.2015 року за ч.1 ст.121 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Яким чином в ході досудового слідства формувалося наглядове провадження по справі йому не відомо.

В судовому засіданні досліджені письмові речові докази по кримінальному провадженню, які містяться у матеріалах кримінальної справи №60120268, аналізом яких встановлено наступне: зазначена кримінальна справа порушена 03.02.2012 року слідчим СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_20 , у відношенні ОСОБА_7 за ознаками ч.2 ст.15, п.п.1, 7 ч.2 ст.115 КК України.

ОСОБА_7 , 04.02.2012 року, затриманий слідчим СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області ОСОБА_9 в порядку ст.115 КПК України (в ред. 1960р.) за підозрою у скоєні особливо тяжкого злочину.

Постановою слідчого СВ Дзержинського РВ ОСОБА_9 від 04.02.2012 року, у справі №60120268 призначений захисник - адвокат ОСОБА_10 , свідоцтво якого долучено до матеріалів справи.

Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 06.02.2012 року, відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

09.02.2012 року, кримінальна справа прийнята до провадження слідчим СВ Дзержинського РВ ОСОБА_6

09.02.2012 року, слідчим СВ Дзержинського РВ ОСОБА_6 , в приміщенні СІЗО №27, складено протокол про роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_7 конституційних і процесуальних прав, у тому числі вимог ст.45 КПК України, в якому обвинуваченим ОСОБА_7 зазначено, що на даний момент послуг захисника він не потребує.

09.02.2012 року, слідчим СВ Дзержинського РВ ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення ОСОБА_7 у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.п.1, 7 ч.2 ст.115 КК України, у якому мається підпис адвоката без зазначення прізвища.

09.02.2012 року, слідчим СВ Дзержинського РВ ОСОБА_6 складено протокол про оголошення ОСОБА_7 постанови про притягнення в якості обвинуваченого, роз`яснення суті обвинувачення та вручення копії постанови, у якому мається підпис адвоката без зазначення прізвища.

09.02.2012 року, слідчим СВ Дзержинського РВ ОСОБА_6 здійснено допит обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.п. 1, 7 ч.2 ст.115 КК України ОСОБА_7 , із зазначенням у протоколі участі захисника ОСОБА_8 .

Кримінальна справа №60120268 направлена до СУ ГУМВС України в Харківській області - 10.02.2012 року.

14.02.2012 року, кримінальна справа прийнята до провадження слідчим СУ УМВС України в Харківській області ОСОБА_15

21.02.2012 року, ОСОБА_7 відмовився від послуг захисника ОСОБА_10 , забажав участі адвоката ОСОБА_21 , про що надав слідчому ОСОБА_15 відповідні заяви.

Постановою слідчої ОСОБА_15 від 21.02.2012 року, адвокат ОСОБА_21 допущений до участі у справі в якості захисника ОСОБА_7

03.04.2012 року, кримінальна справа №60120268 за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.п. 1, 7 ч.2 ст.115 КК України направлена для розгляду до Дзержинського районного суду м.Харкова.

Відповідно до копій протоколу судового засідання, в ході судового розгляду справи підсудний ОСОБА_7 заявив про порушення його права на захист слідчими СВ Дзержинського РВ та проведення слідчих дій, у тому числі слідчим ОСОБА_6 в умовах СІЗО №27 без участі захисника.

Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 19.10.2012 року, ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.п. 1, 7 ч.2 ст.115 КК України та засуджено із застосуванням ст.71 КК України до 10 років 11 місяців позбавлення волі. Запобіжний захід залишений у вигляді тримання під вартою.

На зазначений вище вирок ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у тому числі з приводу порушення його права на захист.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.10.2013 року, вирок суду першої інстанції скасований, справу повернуто до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.12.2014 року, кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 направлено прокурору Харківської області для проведення додаткового розслідування, у тому числі з підстав порушення права ОСОБА_7 на захист.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17.03.2015 року, ухвала суду першої інстанції від 12.12.2014 року скасована, кримінальну справу направлено для розгляду в Дзержинський районний суд м. Харкова.

Постановою прокурора від 22.06.2015 року, змінено обвинувачення ОСОБА_7 з ч.2 ст.15, п.п.1, 7 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України.

Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.06.2015 року, ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та засуджено із застосуванням ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, запобіжний захід залишено у вигляді тримання під вартою.

Вирок суду набрав чинності.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01.02.2016 року, задоволене клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, ОСОБА_7 звільнено з місць позбавлення волі 01.02.2016 року за відбуттям строку покарання.

З наглядового провадження №04-26-262/12 у кримінальній справі №60120268 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.115 КК України, дослідженого в судовому засіданні вбачається, що начальником СВ Дзержинського РВ ХМУ 10.02.2012 року, за №60/794 прокурору Дзержинського району м.Харкова направлені копії процесуальних документів, а саме: протоколу про роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_7 конституційних і процесуальних прав, з роз`ясненням вимог ст.45 КПК України та відмовою обвинуваченого від захисника; протоколу про з`ясування слідчим ОСОБА_6 у обвинуваченого ОСОБА_7 мотивів відмови від захисника та постанови про прийняття від ОСОБА_7 відмови від захисника, які не долучені в оригіналі до матеріалів кримінальної справи; постанови про притягнення ОСОБА_7 в якості обвинуваченого за ч.2 ст.15, п.п. 1, 7 ч.2 ст.115 КК України та протокол допиту ОСОБА_7 , як обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.п. 1, 7 ч.2 ст.115 КК України без участі захисника ОСОБА_8 . У зазначених копіях документів, складених 09.02.2012р. слідчим ОСОБА_6 та направлених до прокуратури, немає підпису будь-якого адвоката.

Відповідно до висновку комплексної судово-технічної експертизи документів №1494 від 16.02.2016р., надана на дослідження копія постанови «о привлечении в качестве обвиняемого» ОСОБА_7 від 09.02.2012р., виготовлена з наданої для дослідження постанови «о привлечении в качестве обвиняемого» ОСОБА_7 від 09.02.2012р. або її копії, до того, як в дану постанову був дописаний рукописний запис «Адв» і підпис, розташований після даного запису, а також до виконання в постанові підпису від імені начальника СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_22 .

У постанову «о привлечении в качестве обвиняемого» ОСОБА_7 від 09.02.2012р. вносилися зміни шляхом дописки в нижній частині другого аркуша рукописного запису «Адв» і підпису, розташованого після даного запису.

Надана для дослідження копія протоколу «допроса в качестве обвиняемого» ОСОБА_7 виготовлена з наданого для дослідження протоколу «допроса обвиняемого» ОСОБА_7 від 09.02.2012р. або його копії, до того, як в протокол був дописаний рукописний запис «с участием защитника ОСОБА_8 » та запис «Адвокат» і підпис, що розташований після даного запису.

У протокол «допроса обвиняемого» ОСОБА_7 від 09.02.2012р., вносилися зміни шляхом дописки рукописного запису «с участием защитника ОСОБА_8 » (на першому аркуші протоколу над рукописним записом « ОСОБА_7 », що міститься у рядку «1.Фамилия, имя, отчество:») та запису «Адвокат» і підпису, що розташований після даного запису (на третьому аркуші протоколу, між підписом від імені ОСОБА_7 і підписом від імені ОСОБА_6 ).

Відповідно до Журналу обліку осіб, які проходять через КПП СІЗО №27, 09.02.2012 року, під №/№ НОМЕР_1 та 43 зареєстровані слідчі ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , які прийшли о 13-32 і 13-37 год. відповідно та вийшли з СІЗО о 15-01 год.

Згідно талону виклику №095 від 09.02.2012р., вилученого в ході досудового слідства у Темнівській ВК №100 з особової справи засудженого ОСОБА_7 , вивід ОСОБА_7 до слідчого кабінету СІЗО №27 здійснено 09.02.2012 р., з камери №629 до кабінету №1 о 14-10 год. та його прийнято після проведення допиту о 15-40 год.

Відповідно до інформації з Харківської УВП №27, 09.02.2012р., ОСОБА_7 , захисники ОСОБА_23 та ОСОБА_8 , не відвідували. В умовах слідчих кабінетів СІЗО №27 на підставі дозволу в.о. начальника Дзержинського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області перебували слідчі ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .

Згідно дозволу в.о. начальника Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області від 09.02.2012р. за №60/422, дозвіл на проведення слідчих дій з ОСОБА_24 , наданий слідчим ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .

Відповідно до протоколу огляду предметів від 01.02.2016 року, слідчим оглянутий Єдиний Реєстр Адвокатів України, в ході якого знайдено три профайли адвокатів, а саме: ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , профайла адвоката на імя ОСОБА_8 , відомості про присутність якого внесені до протоколу слідчої дії за участю ОСОБА_7 , здійсненої 09.02.2012р. слідчим ОСОБА_6 , не встановлено.

Оцінюючи вищевказані докази суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень знайшла своє повне підтвердження в ході судового слідства і, підтверджується сукупністю доказів, досліджених і оголошених в судовому засіданні, які узгоджуються із показаннями потерпілого і свідків, даними ними в ході судового слідства та іншими письмовими доказами.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.1 ст.374 КК України, як не надання слідчим своєчасно захисника, обвинуваченому у скоєнні особливо тяжкого злочину, а також іншому грубому порушенні права обвинуваченого на захист та за ч.1 ст.366 КК України, як внесення службовою особою завідомо неправдивих відомостей в офіційний документ.

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_6 встановлено, що вона має вищу освіту, заміжня, має на утриманні малолітню дитину, сина ОСОБА_28 , 2004 року народження, офіційно працевлаштована у ПП «ТБ «Хліб Сіль Плюс» касиром, на час вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень обіймала посаду слідчого СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області, мала спеціальне звання капітана поліції, має постійне місце реєстрації та мешкання в м. Харкові, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судима, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які, відповідно до вимог ст.12 КК України, не є тяжкими, дані про особу обвинуваченої і вважає необхідним призначити їй покарання у вигляді штрафу в дохід держави, з позбавленням права обіймати певні посади, із призначенням остаточного покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Виходячи з вимог ст. 65 КК України, суд приходить до висновку, що вказане покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів.
У справі судом встановлені підстави для звільнення ОСОБА_6 від призначеного судом покарання.

З матеріалів справи вбачається, що відомості про скоєння ОСОБА_6 кримінальних правопорушень внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2016 року, події кримінальних правопорушень мали місце в лютому 2012 року.

Злочини, передбачені ч.1 ст. 366, ч.1 ст.374 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до злочинів невеликої тяжкості, так як їх санкції, передбачають покарання у вигляді штрафу до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або обмеження волі на строк до трьох років та відповідно до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців.

В силу п. 2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Таким чином, на момент розгляду судом справи, з огляду на наведені вище вимоги кримінального закону, терміни давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності закінчилися, у зв`язку з чим, обвинувачена ОСОБА_6 підлягає звільненню від призначеного покарання, за закінченням строків давності.

Запобіжний захід відносноОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили суд залишає без змін у вигляді особистого зобов`язання.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.1 ст.374 КК України та призначити їй покарання:
за ч.1 ст.366 КК України у вигляді штрафу в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що скаладає 4250 гривень, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 1 рік.

за ч.1 ст.374 КК України у вигляді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що скаладає 5100 гривень, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що скаладає 5100 гривень, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 2 роки.

ОСОБА_6 від призначеного судом покарання у вигляді штрафу, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах звільнити, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без змін у вигляді особистого зобов`язання.
Речові докази: талон виклику №905 від 09.02.2012р.; копії Журналу обліку осіб, що проходять через КПП СІЗО; доручення в.о. начальника Дзержинського РВ ХМУ ГУМВСУ в області від 09.02.2012р., які знаходяться в матеріалах кримінальної справи - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

наглядове провадження №04-26-262/12, яке знаходиться в матеріалах кримінального провадження - повернути до Харківської місцевої прокуратури №1;

матеріали кримінальної справи №60120268 за обвинуваченням ОСОБА_7 - зберігати у прокуратурі Харківської області.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1