Справа № 495/2952/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2017 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000062 відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Павлівка, Арцизького р-ну, Одеської обл., громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, раніше судимого:

-10.04.2008 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 4 ст. 152 КК України до 5 років позбавлення волі на підставі ст.ст. 75, 76 з іспитовим строком на два роки;

-18.12.2009 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч.1 ст. 185, ст.185 ч.2, ст. 185 ч.3, ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 18.08. 2014року з відбуттям призначеного строку покарання,

зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою:

АДРЕСА_2 , маючого

військове звання солдата, який до 01.06. 2016 року

проходив військову службу на посаді патрульного

за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної

служби 1-ї категорії фахівця радіотехнічного поста групи

технічних засобів охорони державного кордону відділення

інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної

служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 3-ї категорії,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, при наступних обставинах:

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації, тобто з вказаного часу в державі настав особливий період.
03 березня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (І категорії) (по особовому складу) №105-ос від 04 березня 2015 року зарахований до списків патрульного за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 1-ї категорії фахівця радіотехнічного поста групи технічних засобів охорони державного кордону відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 3-ї категорії.

19 січня 2016 року між начальником НОМЕР_1 прикордонного загону (І категорії) ІНФОРМАЦІЯ_5 (І категорії) Державної прикордонної служби підполковником ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України. Того ж дня обвинувачений ОСОБА_3 призначено на посаду патрульного за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії фахівця радіотехнічного поста зміни групи технічних засобів охорони державного кордону відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІІІ категорії (тип В) НОМЕР_1 прикордонного загону (І категорії) ІНФОРМАЦІЯ_5 (І категорії) ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Обвинувачений ОСОБА_3 , проходячи військову службу у ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відповідно до вимог ст.ст. 11, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст.ст. 1, 3, п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний:
?свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
?беззастережно виконувати накази командирів (начальників);
?виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
?виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями;
?неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові;
?сумлінно вивчати військову справу , зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники);
?бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України;
?вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
?дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
04 травня 2016 року обвинувачений ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з метою ухилитися від проходження військової служби на певний час, не з`явився вчасно на службу до ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби тривалістю понад десять діб, але не більше місяця до 01 червня 2017 року, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану проводячи час на власний розсуд.
Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №230-ос від 01 червня 2016 року про результати службового розслідування обвинуваченого ОСОБА_3 звільнено з військової служби за контрактом рядових (матросів), сержантів (старшин) за службовою невідповідністю.

17 березня 2017 року обвинувачений ОСОБА_3 був доставлений співробітниками Ізмаїльського ВП ГУ НП в Одеській області до військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону.

04 травня 2016 обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився вчасно на службу до ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , без поважних причин, та незаконно перебував за межами розташування прикордонного загону в умовах особливого періоду до 01 червня 2016.

Обвинувачений ОСОБА_3 з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби на певний час, не з`явився вчасно на службу до ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , без поважних причин та ухиляється від проходження військової служби тривалістю понад десять діб, але не більше місяця в умовах особливого періоду, крім воєнного стану з 04 травня 2016 року по 01 червня 2016 року.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 Кримінального кодексу України, а саме: нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 в ході досудового слідства та судового розгляду свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Судом обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено зміст ст. 349 ч. 3 КПК України про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.407 ч.4 КК України визнав повністю, і показав суду, що дійсно 03 березня 2015 року він був призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 . 19 січня 2016 року ним було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України. Його того ж числа призначено на посаду патрульного за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії фахівця радіотехнічного поста зміни групи технічних засобів охорони державного кордону відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Він проходячи військову службу у ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зобов`язаний додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги. ІНФОРМАЦІЯ_7 померла його бабуся, яка проживала в с. Павлівка Арцизського району Одеської області. Йому було надана двухденна відпустка на поховання. Після повернення до військової частини просив у командира ще відпустку в зв`язку з тим, що він знаходився після смерті бабусі у важкому психологічному стані, але відпустка надана не була. Після чого 04 травня 2016 року він самовільно залишив службу, поїхав с. Павлівка, де знаходився неділю, після чого він вирішив не повертатися на військову службу, уклав договір з фермером на роботу. Про те, що він порушив присягу та скоїв злочин він знав, але продовжував ухилятися від військової служби. 17.03.2017 року при перевірці документів співробітниками поліції було встановлено, що він знаходився у розшуку та його було затримано. У скоєному щиро розкаявся, просив строго не карати.

Оцінюючи докази у сукупності суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 407 ч.4 КК України нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає за необхідне вирішити питання про призначення покарання обвинуваченому.
Оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні об`єктивні докази суд приходить до впевненості про обґрунтованість висунутого проти ОСОБА_3 обвинувачення за ч.4 ст. 407 КК України та приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані характеризуючи особу обвинуваченого, який за місцем проходження служби характеризується посередньо, до 01.06.2016 року був військовослужбовцем, не одружений, дітей на утриманні не маючий, раніше судимий, судимість в встановленому законом порядку не знята та не погашена, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, щиро розкаявся у скоєному.

Враховуючи вищевикладене та пом`якшуючі вину обвинуваченого обставини, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, суд прийшов до переконання, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування обирався у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 100, 370, 374, 392, 395, 368, 370, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно засудженого ОСОБА_3 залити без змін.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 відраховувати з моменту взяття його під варту, тобто з 17.03.2017 року.
На підставі ст.72 ч.5 КК України в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 17.03.2017 року на день набрання чинності вироку суду, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1