Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
11 липня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2017 року у кримінальному провадженні №0000437 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трикопці Рівненського району Рівненської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України , одруженого, з вищою освітою, пенсіонера, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
з участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника
потерпілої ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_10 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу _______________________________________________________________________________

Справа № 11кп/787/208/2017 Головуючий у І-й інстанції : ОСОБА_11 Категорія :2 ст.125 КК України Доповідач : ОСОБА_1
в розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 1020 ( одна тисяча двадцять ) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 2563,42 (дві тисячі п`ятсот шістдесят три грн. 42 коп.) гривень на відшкодування понесеної матеріальної шкоди та 7000 (сім тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з цивільного відповідача ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 386 (триста вісімдесят шість) гривень.
Як встановлено вироком суду, 24 липня 2015 року близько 09-ї год. ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні контори садового товариства «Кам`яногірський», що за адресою с. Кам`яна Гора Костопільського району Рівненської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно завдав один удар долонею правої руки в область нижньої щелепи та вуха справа ОСОБА_6 , в результаті чого заподіяв тілесні ушкодження в ділянці голови, а саме: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку та забою нижньої щелепи справа, які ускладнились в клінічному перебігу гострим правобічним, післятравматичним середнім отитом (запаленням середнього вуха) і післятравматичним артритом (запаленням) правого скроневого-нижньо-щелепного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
В поданих на вирок суду апеляційних скаргах:
- прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій вважає, що вирок підлягає зміні в частині розміру задоволення цивільного позову потерпілій. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, судом не в повній мірі враховано характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала ОСОБА_6 , жінка 1942 року народження, пов`язаних з спричиненням їй тілесних ушкоджень в область обличчя; значним погіршенням здоров`я потерпілої; емоційним стресом, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, приниженої гідності, тривоги та страху за своє здоров`я; важкістю виконання повсякденних обов`язків; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасової відірваності від активного соціального життя у зв`язку Із стаціонарним та амбулаторним лікуванням. Просить вирок суду від 27.02.2017 року змінити в частині збільшення суми (розміру) відшкодування моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.
- потерпіла ОСОБА_6 не оспорюючи винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину , правильність його кваліфікації та призначений судом першої інстанції вид та розмір покарання, вважає вирок незаконним у частині відмови у задоволенні її позовних вимог через неправильне застосування норм матеріального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд керувався лише наявними в матеріалах справи чеками за період її перебування лише на стаціонарному лікуванні (27 - 31 липня 2015 р.), однак чеки за наступний після такого лікування період часу суд до уваги не взяв у зв`язку з відсутністю доказів призначення їй відповідних ліків. Стверджує, що судом не взято до уваги, що внаслідок злочину, вона змушена була лікуватися як стаціонарно, так і амбулаторно, втратила зубний протез. Просить вирок від 27.02.2017 року змінити в частині цивільного позову та задовольнити його повністю: стягнути з ОСОБА_7 на її користь 26544, 03 грн. на відшкодування понесеної матеріальної шкоди та 25000 грн. на відшкодування понесеної моральної шкоди.
- обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. В обґрунтування апеляційної скарги стверджує, що суд у вироку взяв до уваги одні докази і відкинув інші, зокрема показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які є послідовними, об`єктивними та вказані особи були присутні безпосередньо під час інциденту та підтвердили, що був словесний конфлікт між ним та потерпілою, однак тілесних ушкоджень він не заподіював ОСОБА_6 .. Зазначає, що до показань свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 потрібно відноситись критично, оскільки між показаннями даних осіб є суттєві протиріччя та які не усунуті ні на досудовому розслідуванні, ні в судовому засіданні. Просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження через відсутність у його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у задоволенні цивільного позову відмовити.

В поданому запереченні на апеляційні скарги прокурора, потерпілої, обвинувачений ОСОБА_7 просить відмовити в їх задоволенні, оскільки він відносно ОСОБА_6 злочину не вчиняв , а тому ні матеріальної , ні моральної шкоди він їй не заподіяв, тому він не зобов`язаний потерпілій що-небудь відшкодовувати.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги обвинуваченого, потерпіла ОСОБА_6 подала заперечення в якому стверджує, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає через те, що суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив докази кримінального провадження та дав у вироку їм належну оцінку. Зазначає, що на підтвердження факту та обставин конфлікту між нею та обвинуваченим суд у вироку послався на докази, які відповідно до ст.94 КПК України, підтверджують винуватість ОСОБА_7 у заподіяні тілесного ушкодженні потерпілій. На спростування існуючих протиріч у показаннях окремих свідків, на які покликався обвинувачений, потерпіла вказує, що обвинувачений не був позбавлений можливості ініціювати перед судом питання щодо їх усунення шляхом проведення передбачених КПК України процесуальних дій, проте, жодних клопотань з цього приводу суду не заявив, відтак, відповідні його твердження з цього приводу слід вважати голослівними. Просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача , доводи прокурора ОСОБА_8 , доводи потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_9 , доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, потерпілої, обвинуваченого не належать до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, яким судом дана правильна юридична оцінка.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, досліджених у суді першої інстанції доказів, обвинувачений ОСОБА_7 вину у висунутому йому обвинуваченні не визнав та зазначив, що 24 липня 2015 року о 08 год. ранку він зайшов в приміщення товариства "Кам`яногірський" виписати у бухгалтера три довідки членам товариства для приватизації земельних дачних ділянок. За день до того замовив в голови товариства довгу драбину для обрізки дерев, що виросли біля електромереж поблизу контори. В кабінеті голови, крім нього були: ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 та ОСОБА_6 , яка читала якийсь лист. Прочитавши, вона вийшла з кабінету і направилась до бухгалтера. Попросивши голову підписати довідки , останній відповів, що немає авторучки, напевно взяла ОСОБА_6 .. ОСОБА_7 підійшов до кабінету бухгалтера та попросив ОСОБА_6 , щоб вона віддала ручку, на що остання повернулася до нього лицем та зчинила скандал, махала руками та обізвала його "ворюжкою" та "злодієм". Пояснив, що він захищався від рук потерпілої , жодних тілесних ушкоджень їй не заподіяв. Саме потерпіла спровокувала конфлікт. Це все бачили свідки: ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 та ще одна жінка. Під час конфлікту до них підійшов голова і попросив вийти на вулицю і не заважати працювати. Він вийшов з приміщення контори , взяв драбину та пішов обрізати гілля. Після того бачив як ОСОБА_6 йшла додому і ніяких пошкоджень у неї не було. Крім того, зазначив, що потерпіла просто розіграла виставу, як вона вміє.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що ним не наносились удари по тілу потерпілої ОСОБА_6 спростовуються дослідженими в суді першої інстанції показаннями потерпілої, яка в суді першої інстанції була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та ствердила, що 24.07.2015 року близько 08:15 год. зайшла до контори дачного товариства "Кам`яногірський" за відповіддю на свій запит. Зайшла до кабінету ОСОБА_20 , отримала відповідь, ознайомилась та розписалась про те, що отримала. В цей момент в кабінеті був ОСОБА_7 та інші люди - ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 . Після того як вона розписалась та почала виходити з кабінету, її наздогнав ОСОБА_7 та звернувся з претензією, щоб повернула йому ручку, при цьому звертався в грубій формі, обізвав злодійкою. Коли вона поверталась до нього через праве плече, в цей момент ОСОБА_7 наніс їй правою рукою, як їй здалося долонею, один удар в область нижньої щелепи та скроні з правої сторони. Після удару в неї одразу запаморочилось в голові та стало дуже погано. Навіть не пам`ятає як виходила з приміщення. Під час конфлікту ОСОБА_12 та ОСОБА_24 перебували в кабінеті з якого не виходили, ніяких зауважень не робили. Прийшла до тями лише біля паркану при вході на територію контори. Вона оперлась об паркан. Перехожі які проходили звернули на неї увагу та викликали швидку допомогу. Від території контори вона нікуди не відходила, залишалась на місці до приїзду швидкої допомоги. Пам`ятає, що біля неї був ОСОБА_16 та згодом підійшов її чоловік ОСОБА_25 .. Швидка забрала її в лікарню, де вона перебувала з 24 липня по 31 липня 2015 року.
Показання потерпілої ОСОБА_6 об`єктивно узгоджуються та підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , даними ними в суді першої інстанції, які підтвердили, що зранку 24.07.2015 року бачили ОСОБА_6 біля приміщення контори, з її правого вуха текла кров, на запитання остання повідомила, що її побив ОСОБА_7 в конторі.
Крім того, свідок ОСОБА_18 в суді першої інстанції підтвердила, що 24 липня 2015 року біля 09 години ОСОБА_7 і ще один чоловік виводили ОСОБА_6 з приміщення контори садового товариства , в останньої з вуха текла кров.
Показання потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 підтверджуються : висновком судово-медичної експертизи №309 від 25.08.2015 року (а.с.32-33), №354 від 06.12.2015 року (а.с.76-77) та висновком комісійної судово-медичної експертизи №4 від 11.02.2016 року (а.с.78-81), згідно з якими всі наявні тілесні ушкодження в ділянці голови потерпілої , а саме : закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку та забій нижньої щелепи справа, поєднані із ускладненнями (післятравматичними запаленнями середнього вуха справа та правого скронево-нижньо-щелепного суглобу) виникли не менш як від одного удару тупим предметом, з місцем прикладання травмуючої сили в обличчя справа, і відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Висновки експерта є мотивованими, науково обґрунтованими, узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні і сумнівів у колегії суддів не викликають.
Показання потерпілої ОСОБА_6 щодо часу та механізму заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 підтверджені даними, отриманими під час слідчого експерименту від 14.10.2015 року.
Не заслуговують на увагу твердження обвинуваченого про не взяття судом першої інстанції до уваги доказів, зокрема його показань, показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , оскільки, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вмотивував своє рішення щодо цього з урахуванням інших досліджених доказів .
За таких обставин, встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження свідчать про те, що під час судового розгляду належними та допустимими доказами доведено вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України - умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, заперечення обвинуваченим вчинення злочину колегія суддів розцінює як його позицію щодо реалізації ним права на захист, намагання уникнути передбаченої законом відповідальності.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання правомірно врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку, особу обвинуваченого, який по місцю проживання та роботи характеризується добре, злочин вчинив вперше , та дійшов обґрунтованого висновку про призначення покарання у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.125 КК України, що є справедливим покаранням та відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, сприятиме його виправленню в подальшому, попередженню вчинення ним нових злочинів, рішення суду вмотивоване.
Відповідно до ст.ст.1166, 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Також є вмотивованим рішення суду першої інстанції щодо часткового задоволення цивільного позову потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Вказане рішення ухвалене з дотриманням вимог ст.128 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України, роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, на підставі наданих суду доказів про заподіння шкоди . Визначений розмір моральної шкоди відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості, а тому доводи прокурора та потерпілої щодо збільшення розміру відшкодування моральної шкоди є безпідставними . Ні в апеляційних скаргах, ні під час апеляційного розгляду прокурором , потерпілою не наведено даних , які б свідчили, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає критеріям розумності, виваженості та справедливості.
Що стосується доводів потерпілої про задоволення в повному обсязі цивільного позову в частині матеріальної шкоди, то вони є безпідставними, оскільки визначений судом розмір такої шкоди- 2563 гривень 42 копійок підтверджуються доказами, поданими потерпілою. Інші документи про витрати потерпілої датовані періодом не пов`язаним з перебуванням потерпілої на стаціонарному лікуванні та не підтверджені даними про те, що вони призначалися, про що обгрунтовано зазначено судом першої інстанції, з висновком якого погоджується і колегія суддів.
Також є безпідставною вимога потерпілої про відшкодування витрат на виготовлення та вживлення імплантанта фіксації зубного протеза в розмірі 20000 гривень, оскільки згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №4 від 11.02.2016 року (а.с. 78-81) втрата зубного протезу не є тілесним ушкодженням і не оцінюється за ступенем тяжкості та не підлягає встановленню причинно-наслідкового зв`язку з нанесеними ОСОБА_6 тілесними ушкодженнями.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, судом першої інстанції правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2017 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора, потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
С У Д Д І :

________________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3