АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 та його представника, адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, а саме на земельні ділянки в межах Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, з наступними кадастровими номерами: :01:007:0154, :01:007:0148, :01:007:0141; :01:007:0126, :01:007:0122, :01:007:0139, :01:007:0147, :01:007:0149, :01:007:0157, :01:007:0171, :01:007:0170, :01:007:0151, :01:007:0160, :01:007:0137, :01:007:0134, :01:007:0129, :01:007:0127, :01:007:0124, :01:007:0121, :01:007:0119, :01:007:0158, :01:007:0156, :01:007:0153, :01:007:0145, :01:007:0142, :01:007:0187, :01:007:0133, :01:007:0173, :01:007:0175, :01:007:0177, :01:007:0179, :01:007:0181, :01:007:0115, :01:007:0114, :01:007:0136, :01:007:0176, :01:007:0178, :01:007:0144, :01:007:0167, :01:007:0140, :01:007:0138, :01:007:0116, :01:007:0135, :01:007:0118, :01:007:0120, :01:007:0132, :01:007:0130, :01:007:0125, :01:007:0123, :01:007:0117, :01:007:0143, :01:007:0146, :01:007:0150, :01:007:0152, :01:007:0183, :01:007:0155, :01:007:0161, :01:007:0163, :01:007:0165, :01:007:0184, :01:007:0168, :01:007:0185, :01:007:0172, :01:007:0174, :01:007:0189, :01:007:0180, :01:007:0182, :01:007:0188, :01:007:0169, :01:007:0166, :01:007:0162, :01:007:0159, площею 143, 8059 га, що на даний час перебувають у власності ОСОБА_7 .

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю правових підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі власник майна та його представник просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання відмовити. Так, на думку апелянтів, відсутні правові підстави для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, оскільки ОСОБА_7 є добросовісним набувачем вказаних у клопотанні земельних ділянок, що підтверджується договорами купівлі-продажу. Також, апелянти вказують і на відсутність будь-якого процесуального статусу ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні, а тому, на їх думку, останній не має ніякого відношення до нього та не підпадає під ознаки тих осіб, до яких може бути застосований даний захід забезпечення кримінального провадження. Не погоджуються власник майна і його представник з тими обставинами, що земельні ділянки відповідають критеріям визначеним у ст. 98 КПК України. Таким чином, апелянти вважають ухвалу слідчого судді незаконною і необґрунтованою, що є безумовною підставою для її скасування.

Також, в поданій апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення пропущеного строку, посилаючись на ті обставини, що клопотання про накладення арешту на майно було розглянуто без повідомлення про це його власника, а копія прийнятого судом рішення на адресу останнього не направлялася.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення його власника, а копія оскаржуваного рішення, як вбачається з матеріалів судового провадження, на адресу останнього не направлялася, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо поважності пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим, він підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість постановленого судом рішення, то колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вказаних вимог закону дотримався.

Так, на разі здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000473 за ч. 2 ст. 364 КК України.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, в ході досудового розслідування встановлено, що 31 березня 2014 року ОСОБА_10 , на підставі наказу Головного управління Держземагенства у Київській області № КИ/:01:007/00009258 від 22 листопада 2013 року, отримав у платне строкове користування земельну ділянку площею 143, 8059 га з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за адресою: Розаліївська с/р, Білоцерківського району Київської області.

В подальшому, згідно заяви ОСОБА_10 оренду договору вище вказаної земельної ділянки було припинено.

Крім цього, наказом ГУ Держземагенства у Київській області № КИ/:01:007/00006029 від 20 вересня 2013 року ОСОБА_11 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства на території Розаліївської с/р, Білоцерківського району Київської області. Управлінням Держземагенства у Білоцерківському районі 18 жовтня 2013 року погоджено проект землеустрою, розроблений ПП «Паралель плюс експерт», та того ж дня проведено реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі - № :01:007:0037.

В подальшому, ГУ Держгеокадастру України в Київській області відмовило ОСОБА_11 в передачі в оренду вказаної земельної ділянки з підстав відсутності проходження обов`язкової державної землевпорядної експертизи.

Разом з цим встановлено, що вказана вище площа землі вже із цільовим призначенням для ведення ОСГ поділена на 72 земельні ділянки, з кадастровими номерами: :01:007:0154, :01:007:0148, :01:007:0141; :01:007:0126, :01:007:0122, :01:007:0139, :01:007:0147, :01:007:0149, :01:007:0157, :01:007:0171, :01:007:0170, :01:007:0151, :01:007:0160, :01:007:0137, :01:007:0134, :01:007:0129, :01:007:0127, :01:007:0124, :01:007:0121, :01:007:0119, :01:007:0158, :01:007:0156, :01:007:0153, :01:007:0145, :01:007:0142, :01:007:0187, :01:007:0133, :01:007:0173, :01:007:0175, :01:007:0177, :01:007:0179, :01:007:0181, :01:007:0115, :01:007:0114, :01:007:0136, :01:007:0176, :01:007:0178, :01:007:0144, :01:007:0167, :01:007:0140, :01:007:0138, :01:007:0116, :01:007:0135, :01:007:0118, :01:007:0120, :01:007:0132, :01:007:0130, :01:007:0125, :01:007:0123, :01:007:0117, :01:007:0143, :01:007:0146, :01:007:0150, :01:007:0152, :01:007:0183, :01:007:0155, :01:007:0161, :01:007:0163, :01:007:0165, :01:007:0184, :01:007:0168, :01:007:0185, :01:007:0172, :01:007:0174, :01:007:0189, :01:007:0180, :01:007:0182, :01:007:0188, :01:007:0169, :01:007:0166, :01:007:0162, :01:007:0159, та перебувають у власності ОСОБА_7 .

При цьому встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності ОСОБА_7 були придбані ним у 72 громадян, які в свою чергу отримали ці земельні ділянки безоплатно у власність на підставі наказів ГУ Держгеокадастру в Київській області від 19 квітня 2016 року.

Вивченням технічної документації щодо передачі у власність вищевказаних земельних ділянок встановлено, що передача земельних ділянок у власність здійснена ГУ Держгеокадастру в Київській області у порушення вимог доручення Віце-прем`єр-міністра Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_12 від 08 жовтня 2014 року за № 37732/0/1-14, згідно якого на Держземагенство покладено обов`язок з 15 жовтня 2014 року із забезпечення надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (крім тих, що знаходяться у користуванні) для ведення фермерського господарства та особистого селянського господарства на конкурсній основі за результатами відкритих публічних торгів.

Звертаючись з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на 72 земельні ділянки, слідчий зазначив, що метою даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження цих земельних ділянок в якості речового доказу, а також запобігання спробам їх відчуження з метою ухилення від відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Дослідивши доводи клопотання про арешт майна та перевіривши надані матеріали, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання та накладення арешту на зазначене в ньому майно.

Так, ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Постановою заступника начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_8 від 02 листопада 2016 року вказані земельні ділянки визнані речовим доказом.

Встановивши зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що слідчий довів наявність підстав, визначених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, оскільки доводи клопотання та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які дають підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, ст. 98 КПК України.

Таким чином, посилання апелянта на хибність висновків суду першої інстанції з приводу того, що земельні ділянки мають доказове значення у кримінальному провадженні № 0000473, є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_7 є добросовісним набувачем та не має ніякого процесуального статусу в рамках кримінального провадження № 0000473, а тому відсутні будь-які підстави для застосування щодо нього заходів забезпечення кримінального провадження, то слід зазначити наступне.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді, арешт на майно був накладений з метою збереження речових доказів, тобто на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

На підставі вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, з з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання власника майна ОСОБА_7 та його представника, адвоката ОСОБА_6 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання заступника начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, а саме на земельні ділянки в межах Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, з наступними кадастровими номерами: :01:007:0154, :01:007:0148, :01:007:0141; :01:007:0126, :01:007:0122, :01:007:0139, :01:007:0147, :01:007:0149, :01:007:0157, :01:007:0171, :01:007:0170, :01:007:0151, :01:007:0160, :01:007:0137, :01:007:0134, :01:007:0129, :01:007:0127, :01:007:0124, :01:007:0121, :01:007:0119, :01:007:0158, :01:007:0156, :01:007:0153, :01:007:0145, :01:007:0142, :01:007:0187, :01:007:0133, :01:007:0173, :01:007:0175, :01:007:0177, :01:007:0179, :01:007:0181, :01:007:0115, :01:007:0114, :01:007:0136, :01:007:0176, :01:007:0178, :01:007:0144, :01:007:0167, :01:007:0140, :01:007:0138, :01:007:0116, :01:007:0135, :01:007:0118, :01:007:0120, :01:007:0132, :01:007:0130, :01:007:0125, :01:007:0123, :01:007:0117, :01:007:0143, :01:007:0146, :01:007:0150, :01:007:0152, :01:007:0183, :01:007:0155, :01:007:0161, :01:007:0163, :01:007:0165, :01:007:0184, :01:007:0168, :01:007:0185, :01:007:0172, :01:007:0174, :01:007:0189, :01:007:0180, :01:007:0182, :01:007:0188, :01:007:0169, :01:007:0166, :01:007:0162, :01:007:0159, площею 143, 8059 га, що на даний час перебувають у власності ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 та його представника, адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/4180/2016 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_13
Доповідач ОСОБА_1