Справа № 760/629/17-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 , подане в його інтересах захисником ОСОБА_3 , про скасування арешту майна,
в с т а н о в и в:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_2 , подане в його інтересах захисником ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, застосованого ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року стосовно частки у статутному капіталі ТОВ «Тіс-контейнерний термінал» () в розмірі 47534282,46 гривень.

Клопотання обґрунтовується тим, що в межах кримінального провадження № 0000215 від 23 грудня 2014 року був накладений арешт на зазначену частку у статутному капіталі, що належить ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 вважає, що висновки слідчого судді про необхідність накладення арешту на майно не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на положеннях КПК України та усталеній практиці Європейського суду з прав людини.

Посилається на те, що в цьому кримінальному провадженні йому не було вручено повідомлення про підозру в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з тим, про таке вручення помилково зазначено в ухвалі слідчого судді про накладення арешту. При розгляді клопотання детектив не надав доказів вручення йому такої підозри в процесуальний спосіб, не зазначено які заходи вжито детективами НАБ України чи процесуальним прокурором для вручення йому підозри.

Факт складення повідомлення про підозру, без належного її вручення, свідчить про те, що він не набув статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні.

Під час ознайомлення з матеріалами справи стало відомо, що детективом НАБ України винесено постанову про зупинення досудового розслідування кримінального провадження в зв`язку з необхідністю вчинення процесуальних дій на території Князівства Монако, надіслано запит про міжнародну правову допомогу, який на даний час не виконано.

Статтею 170 КПК України визначено коло суб`єктів до яких застосовується арешт майна. Він не набув статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні, тому арешт його майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання застосовано безпідставно.

У судовому засіданні захисник підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Надав суду письмові пояснення, в яких зазначено, що ОСОБА_2 і на день розгляду клопотання про скасування арешту майна не набув статусу підозрюваного в кримінальному провадженні. Захисник отримав телеграму від ОСОБА_2 , в якій він вказує на те, що йому не надходило ніякого повідомлення з органів досудового розслідування з приводу необхідності особистої явки для участі в процесуальних діях (вручення повідомлення про підозру), а також він не отримував жодного документа, який би стосувався повідомлення його про підозру у вчиненні злочину.

Зазначив, що уповноваженим державним органом Князівства Монако призупинено виконання запиту НАБ України про міжнародну правову допомогу в проведенні процесуальних дій до отримання підтвердження повноважень НАБ України на звернення з таким запитом, що підтверджується наданими ним письмовими доказами.

Прокурор САП ГП України проти задоволення клопотання заперечував. Вважає, що арешт на майно ОСОБА_2 накладений правомірно. Пояснив, що стосовно ОСОБА_2 , який є громадянином Угорщини та проживає в Князівстві Монако, складено повідомлення про підозру в кримінальному провадженні № 0000215 від 23 грудня 2014 року. З метою вручення ОСОБА_4 зазначеного повідомлення про підозру НАБ України був направлений запит про міжнародну правову допомогу до компетентних органів Князівства Монако. На день накладення арешту на майно та на день розгляду клопотання про скасування арешту майна відповідь від Компетентних органів князівства ОСОБА_5 не надходила. Вважає, що ОСОБА_2 є підозрюваним у цьому кримінальному провадженні, оскільки вжиті всі передбачені законом заходи щодо вручення повідомлення про підозру. Він уклав договір з адвокатом, який представляє його інтереси, тому вбачається, що про підозру йому відомо.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року накладено арешт на частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Тіс-контейнерний термінал» () в розмірі 47 534 282,46 гривень, що належить ОСОБА_2 .

Як на підставу для накладення арешту на рахунок детектив НАБ України посилався на те, що за п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України майно ОСОБА_2 підлягає арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання.

Зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно підлягає можливій конфіскації як виду покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_2 є підозрюваним у кримінальному провадження і в подальшому до нього може бути застосовані конфіскація як вид покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України встановлено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

У ч. 1 ст. 111 КПК України визначено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частина 3 ст. 111 КПК України визначає, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

У главі 11, зокрема, в ч. 1 ст. 135 КПК України визначено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У частині 7 цієї статті передбачено, що повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

З матеріалів справи вбачається та не оспорювалось учасниками судового розгляду, що місцезнаходження ОСОБА_2 відомо та він проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою вручення ОСОБА_2 повідомлення про підозру НАБ України був направлений запит про міжнародну правову допомогу до компетентних органів Князівства Монако.

На день накладення арешту на майно та на день розгляду клопотання про скасування арешту майна від Компетентних органів князівства Монако будь-яка відповідь про вручення повідомлення про підозру чи про неможливість її вручення не надходила.

З наведеного вбачається, що в такому випадку ОСОБА_2 у порядку передбаченому статтями 276-279 КПК України, не повідомлено про підозру в спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень ( ч. 1 ст. 42, . 1 ст. 278 КПК України).

У такому випадку ОСОБА_2 не набув статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні. Посилання на те, що його майно підлягає арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання є передчасним, тому арешт на майно (грошові кошти на рахунку) накладено необґрунтовано.

Не свідчить про належне повідомлення про підозру посилання сторони обвинувачення на те, що ОСОБА_2 уклав договір з адвокатом, який представляє його інтереси, тому про підозру йому відомо.

Питання набуття ОСОБА_2 статусу підозрюваного та відповідно правомірність накладення арештів на його майно неодноразово було предметом розгляду судом апеляційної інстанції та в переважній більшості випадків накладення таких арештів визнано необґрунтованим.

З огляду на наведене, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 42, 111, 131, 132, 135, 136, 167, 278, 170-173, 174, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_2 , подане в його інтересах захисником ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, задовольнити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року, згідно якої:

-накладено арешт на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіс-контейнерний термінал» () в розмірі 47534282,46 гривень.

Ухвала оскарження не підлягає.

Слідчий суддя: