Номер провадження: 11-кп/785/34/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.02.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: адвоката ОСОБА_7 ,

представника ОВК №14: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги засудженого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07.11.2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання,-

встановив
Вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 20.05.2013 року ОСОБА_9 засуджений за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, терміном 2 роки.

Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 09.10.2014 року, звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 з випробуванням скасовано та останнього направлено до місць позбавлення волі для відбування покарання.

20.04.2016 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеса на підставі Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року, засудженому ОСОБА_9 зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 09.10.2014 року по 27.10.2014 року та з 28.11.2014 року по 02.12.2016 року.

23.09.2016 року до Малиновського районного суду м. Одеса надійшло клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання, призначеного вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 20.05.2013 року за ч. 1 ст.263 КК України.

Оскаржуваною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.11.2016 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вищевказаним вироком.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання засудженого, суддя місцевого суду послався на те, що у відповідності до вимог ст.81 КК України, відносно засудженого може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

Разом з тим, суддя районного суду послався на те, що в ході розгляду клопотання не було отримано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого ОСОБА_9 досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

За встановлених обставин, суддя прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_9 щодо застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з прийнятим судом рішенням, на вищевказану ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 07.11.2016 року, засуджений ОСОБА_9 та його захисник - адвокат ОСОБА_10 подали апеляційні скарги, в яких:

- засуджений ОСОБА_9 зазначив, що незгоден з рішенням суду першої інстанції, оскільки районним суд не врахував його пенсійний вік, наявність у нього захворювання і встановлення йому 3 групи інвалідності, а також відбуття ним 2/3 призначеного вироком суду строку покарання та наявність ряду заохочень. Просить скасувати ухвалу та задовольнити його клопотання та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

- захисник засудженого - адвокат ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі зазначив, що вважає рішення суду необґрунтованим та таким, яке підлягає скасуванню, оскільки судом не було з`ясовано у повному обсязі усі дані про особу засудженого та те, що останній перебуває на диспансерному обліку лікарів медичної частини установи з діагнозом - туберкульоз легенів, категорія 5.1.

Просить ухвалу районного суду відносно засудженого скасувати та прийняти нову, якою застосувати до засудженого ОСОБА_9 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника засудженого, яка підтримала апеляційні скарги засудженого та адвоката ОСОБА_10 і просила їх задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; думку представника виправної колонії, яка також заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши та дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання може бути застосоване до особи після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий чи необережний особливо-тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Також вимогами зазначеної статі кримінального закону, встановлений ще один обов`язковий критерій застосування умовно-дострокового звільнення від покарання, а саме якщо особа сумлінною поведінкою та відношенням до праці довела своє виправлення.

Відповідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове-звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, початок відбування строку призначеного ОСОБА_9 покарання за вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 20.05.2013 року є 09.10.2014 року, кінець строку - 17.09.2017 року.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що на час подання до суду засудженим ОСОБА_9 клопотання, він відбув більше 2/3 частини призначеного йому строку покарання, що вірно зазначено судом в оскарженій ухвалі.

У судовому засіданні представник виправної колонії ОСОБА_8 заперечуючи проти апеляції, підтвердила фактичне вчинення засудженим порушень дисципліни та накладення на нього стягнень, при цьому вказала, що на даний час за засудженим рахується одне заохочення та три стягнення. Разом з тим вказала, що згідно наданої характеристики, останній характеризується задовільно та своєю поведінкою не довів своє виправлення, що не дає можливості на його умовно-дострокове звільнення від призначеного судом покарання.

Як видно з наданих представником виправної колонії матеріалів особової справи засудженого, за місцем відбуття покарання засуджений характеризується посередньо, однак участі в соціально корисних заходах не приймає та не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня.

Крім того зазначені матеріали свідчать про розгляд адміністрацією виправної колонії про можливість заохочувальних норм щодо засудженого, відповідно до положень ст.81 КК України, однак йому було відмовлено, як такому, що не довів свого виправлення.

Під час розгляду апеляційних скарг засудженого та його захисника - адвоката ОСОБА_10 апеляційним судом також враховані ті факти, що засуджений неодноразово судимий, в тому числі і за скоєння тяжких злочинів, відносно нього було застосовано покарання з випробуванням, однак засуджений порушив покладені на нього обов`язки та неодноразово припускався порушень громадського порядку, внаслідок яких притягувався до відповідальності, що на думку апеляційного суду свідчить про ігнорування останнім вимог закону.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_9 , суд першої інстанції належним чином дослідив усі обставини справи та в достатній мірі мотивував свій висновок про те, що останній не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, оскільки таке звільнення є правом, а не обов`язком суду.

При цьому, колегія апеляційного суду вважає, що районний суд правильно врахував не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й поведінку засудженого під час відбування покарання та з урахуванням усіх обставин справи в сукупності і наявності у засудженого ряду стягнень, які були накладені на останнього під час відбуття ним покарання та в тому числі після заохочення останнього і правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого, оскільки ці обставини свідчать про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше виправлення засудженого можливе в умовах перебування останнього на волі.

Доводи засудженого та його захисника щодо пенсійного віку засудженого та наявність у нього захворювання, не може бути визнано апеляційним судом безумовною підставою щодо звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково, оскільки ці обставини можуть бути предметом розгляду у разі звільнення засудженого за хворобою, як то передбачено положеннями ст. 84 КК України та ст.ст.537, 539 КПК України.

За наведених вище обставин колегія суддів вважає, що поведінка засудженого не є сумлінною та приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення і погоджується з твердженням суду першої інстанції про відсутність даних про те, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше виправлення засудженого можливе в умовах перебування на волі, в зв`язку з чим підстав для задоволення апеляційних скарг, скасування або зміни ухвали суду першої інстанції не находить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 - залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України протягом трьох місяців с моменту набрання нею законної сили, а засуджений, який перебуває під вартою в той же строк, з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 . ОСОБА_11 .