Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/2864/14-к
провадження № 1-кп/632/11/17

03 квітня 2017 р.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2017 м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представника потерпілих ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 , захисників - адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Медведівка Кегічівського району Харківської області, українця, громадянина України, з повною базовою освітою, не одруженого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2014 року прокурор прокуратури Кегічівського району Харківської області юрист 1 класу ОСОБА_14 затвердив обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000408 від 09.06.2014, відносно ОСОБА_11 .

Згідно зазначеного процесуального рішення ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України, за наступних обставин. 08.06.2014, близько 2300 години, перебуваючи в стані алкогольного оп`яніння, знаходячись біля домоволодіння ОСОБА_8 в с. Лозова Кегичівського району Харківської області, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар металевим предметом по голові ОСОБА_15 , в наслідок чого остання впала на асфальт та втратила свідомість. Своїми діями ОСОБА_11 спричинив ОСОБА_15 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 157- КР/14 від 11.07.2014, гостру закриту черепно-мозкову травму у формі забиття головного мозку, контузійного вогнища лівої скроневої області, субдуральної гематоми лівої скроневої області, лінійного перелому правої скроневої кістки, забитих ран верхньої губи, правої тім`яної області, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

В судовому засіданні ОСОБА_11 винним себе у висунутому йому обвинуваченні не визнав надавши суду показання на спростування висунутих йому обвинувачень. Зокрема, зазначив, що 08.06.2014 на протязі дня він, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 зібрались разом в с.Медведівка Кегичівського району Харківської області та відпочивали спочатку на ставку в с. Золотухівка Кегичівського району, де вживали спиртні напої, а після, приблизно в 1800 годині, поїхали на ставок в с. Лозова Кегичівського району. Близько 2000 години він та ОСОБА_18 поїхали додому. Близько 2300 години йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_17 та попросив щоб він зателефонував ОСОБА_21 , у якого є автомобіль, і щоб вони приїхали та забрали мопед ОСОБА_22 в с. Лозова Кегичівського району Харківської області, який зламався.

Коли вони всі зібрались, сіли в машину, та їхали в с. Лозову Кегичівського району Харківської області, то через деякий час знов зателефонував ОСОБА_17 та повідомив, що їх там з хлопцями б`ють, і щоб вони їхали швидше на допомогу. По приїзду в с. Лозова Кегичівського району на узбіччі дороги вони побачили два мопеди, а на відстані близько 70-100 м стояло багато людей. Було дуже темно, по вулиці освітлення не було. Коли вони під`їхали до них то люди, які стояли біля двору, зайшли на подвір`я домоволодіння, а на дорозі залишилися - ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_17 . Коли він, ОСОБА_23 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 вийшли з машини, то вищевказані хлопці почали говорити, щоб ми звідси від`їхали, так як люди, які проживають у даному домоволодінні, поводяться агресивно. Вони одразу сіли в машину та від`їхали до мопедів, які стояли на узбіччі дороги, щоб забрати мопед ОСОБА_22 . Під`їхавши до мопедів, почали грузити мопед ОСОБА_22 в машину, а ОСОБА_17 в цей час пішов до того двору, куди вони одразу під`їхали. Погрузивши мопед ОСОБА_16 почав кричати ОСОБА_25 , щоб той йшов до машини, а після - пішов за ним. Через деякий час до них підбіг невідомий чоловік, похилого віку, як пізніше йому стало відомо, то був ОСОБА_8 , у якого в руці була лопата, якою він вдарив ОСОБА_26 по нозі. Від удару той впав через мопед.

Невідомий чоловік, як пізніше йому стало відомо, то був ОСОБА_27 зять потерпілого, підбіг до нього та наніс йому декілька ударів в обличчя, від яких він впав на землю, після чого той почав бити його ногами в область лівого боку тулуба, лівої ноги та голови. Коли невідомий почав наносити удари, то він крикнув ОСОБА_28 щоб той допоміг, і в цей час ОСОБА_16 скинув невідомого хлопця з нього.

В цей час він почув, що хтось з оточуючих закричав: «матері погано». Після чого невідомі особи відійшли від них та пішли у бік двору, а вони сіли в машину та поїхали в с. Медведівку Кегичівського району Харківської області.

По дорозі додому ОСОБА_16 запитав у ОСОБА_29 «навіщо він її вдарив», на що ОСОБА_17 відповів, що хотів вдарити діда, а вдарив бабу. Та коли вони приїхали до кафе в с. Медведівка Кегичівського району, то там ОСОБА_17 також розповідав, що він хотів вдарити діда, а між ними влізла баба, і він її вдарив після чого та впала на асфальт. При даній розмові були присутні ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 . Коли вони знаходилися біля кафе приїхали міліціонери і сказали, що їм потрібен саме ОСОБА_35 . Коли вони запропонували поїхати з ними, то він чинив опір, кидав в них стільці. Він, та інші хлопці, поїхали за ними. Коли ОСОБА_36 завели у відділ міліції, то через деякий час приїхали батько та дядя ОСОБА_29 і останній почав заперечувати що ударив жінку. Близько 1700 години 09.06.2014 його викликав до себе начальник відділу міліції та став вмовляти взяти провину на себе, але він відмовився, так як непричетний до даного злочину, а є потерпілим. Наступного дня він звернувся до лікарні та був госпіталізований з легкими тілесними ушкодженнями та знаходився на стаціонарному лікуванні 23 дні.

Також додав, що до двору потерпілих в той вечір він не підходив, жінку, якій було нанесено тілесне пошкодження, він а ні раніше, а ні в той вечір не бачив, удару не наносив, було дуже темно і на відстані одного метра нічого не було видно.

Коли він знаходився в лікарні до нього приїздив слідчий ОСОБА_37 , який запропонував сфотографуватися біля стіни в лікарні, не пояснивши причин цих дій. Будь яких процесуальних документів при цьому він не складав і впізнання за його участю не відбувалось. Після виходу з лікарні він звернувся в міліцію з заявою за фактом нанесення йому тілесних пошкоджень ОСОБА_27 .

Чому його обмовив ОСОБА_38 йому не відомо.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне отстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 91 КПК України передбачає, що у кримінальному провадженні, крім іншого, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Статтею 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, наведених вище, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
В обґрунтування винуватостіОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, стороною обвинувачення надані наступні докази: показання потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , свідків: ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_27 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_29 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 які були безпосередньо дослідженні у судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_8 показав суду, що 08.06.2014, близько 2330 години, він прокинувся від незрозумілих звуків та побачив що його дружини ОСОБА_47 в кімнаті не було, після чого він вийшов на подвір`я де побачив дружину, сина - ОСОБА_48 , його дружину - ОСОБА_49 , доньку - ОСОБА_50 , її чоловіка - ОСОБА_27 , кума сина - ОСОБА_39 , його дружину - ОСОБА_51 , онука - ОСОБА_40 , онуку - ОСОБА_52 , свата - ОСОБА_53 . На його питання що сталося, йому відповіли, що якісь хлопці приїхали з с. Медведівка Кегичівського району Харківської області, та кидають каміння по воротам, лаються кличуть їх на вулицю. Після чого він вийшов з двору на відстань біля 5метрів від калитки. Лампочки, які знаходяться на сараї, добре освітлюють територію за двором. У п`ятдесяти метрах від його домоволодіння в сторону с. Медведівка стояв автомобіль. За ним з двору вийшла його дружина ОСОБА_15 і в цей момент до них підбіг молодий чоловік в білому одязі. Останній почав лізти до нього обійматися, але він відштовхнув його. Через деякий час, цей чоловік крикнув: «Батю не бий», і в цей момент до них підбіг молодий хлопець з залисинами та в брюках з лампасами. В його руці був предмет (труба чи палка) завдовжки 40-50 см, якою він наніс удар його дружині ОСОБА_15 , зверху по лівій стороні. Вона впала назад на праву сторону, а він став кричати: «Катя, ОСОБА_54 » і всі родичі вибігли з двору та стали надавати медичну допомогу. Потерпілий також зазначив, що крім нього і його дружини з двору ніхто не виходив. Також зазначив, що ОСОБА_11 та ОСОБА_29 він побачив та розгледів їх обличчя. На наступний день він у відділі міліції побачив ОСОБА_11 і сказав, що це він вдарив його дружину. Там же у відділі міліції він побачив ОСОБА_29 , який був напідпитку та кричав, що це він вдарив жінку. На що йому він сказав, що це не він. Начальник відділу міліції ОСОБА_55 особисто викликав його і сказав, що особисто проведе впізнання. До цього слідчий сказав йому, що прізвище того хлопця, який вдарив дружину ОСОБА_56 . В кабінет ОСОБА_57 входили по одному люди і він вказав на ОСОБА_11 , при цьому в кабінеті нікого більше не було. Потерпілий також додав, що ОСОБА_38 зі своїм батьком приїздили до нього щоб узнати що відбулось, після чого просили пробачення. Через 2 дні приїздили всі інші хлопці, окрім ОСОБА_11 . Вони питали про стан дружини. Після них знову приїздив ОСОБА_38 з матір`ю та батьком. Заперечує факт, що йому хтось сплатив гроші, та крім того зазначив, що при спілкуванні з працівниками міліції, не казав, що удар наніс саме ОСОБА_35 .

Потерпілий ОСОБА_9 показав суду, що 08.06.2014, близько 2200 години, він разом зі своєю сестрою ОСОБА_50 та родичами ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 поверталися додому в с. Лозову Кегичівського району на двох машинах марки ВАЗ 2107 та Skoda Octavia. Коли під`їхали до свого подвір`я, то помітили неподалік 3-х невідомих хлопців та поруч з ними ОСОБА_63 , мешканку с. Лозова Кегичівського району, біля останніх стояло 3 скутери (мопеди). Машина марки ВАЗ 2107 заїхала до подвір`я, а він разом з ОСОБА_62 та ОСОБА_61 на іншій машині під`їхали до вищезгаданих невідомих осіб та зупинилися. ОСОБА_64 та ОСОБА_65 вийшли з машини, щоб поговорити з невідомими особами і попросити останніх від`їхати від їх подвір`я, на що невідомі особи відреагували негативно та зухвало, почали виражатися в їх бік нецензурною лайкою. Після даної розмови, яка тривала декілька хвилин, ОСОБА_65 та ОСОБА_64 сіли в машину і поїхали до домоволодіння, а ОСОБА_66 після цього уїхала у невідомому нам напрямку. Коли вони вже знаходилися у дворі, то приблизно через 10-15 хвилин до вищезгаданих невідомих осіб під`їхала машина темного кольору, з якої вийшло ще декілька молодиків. Останні підійшли до двору та почали кричати, висловлюватись нецензурними словами в їх бік та погрожувати, в тому числі кидати камінням по воротах. Почувши даний галас, з будинку вийшов його батько ОСОБА_8 та спитав, що тут коїться. Одразу після цього останній пішов на вулицю до вищезгаданих невідомих осіб щоб поговорити з ними та попросити їх уїхати від їхнього подвір`я. Вслід за батьком пішла його сестра ОСОБА_50 та мати ОСОБА_15 . Про що йшлася розмова він не чув, але в ході даної розмови виникла сварка і за декілька хвилин він почув крики « ОСОБА_67 ». Коли вибіг за двір, то побачив, що його мати лежить на асфальті на спині. Потерпілий вказує, що він кинувся наздоганяти їх, і згодом, наздогнавши одного з них, вдарив, проте і йому нанесли удар по голові. Повернувшись до двору він став надавати медичну допомогу матері, а ті хлопці уїхали. Також додав, що не може стверджувати, що в конфлікті брав участь ОСОБА_11 , тому що обличчя, особи яка нанесла удар матері, він не бачив. Що стосується освітлення уточнив, що на вулиці освітлення немає, а у дворі є лампочка, і вона непогано освітлює і вулицю. В подальшому ОСОБА_68 повідомив йому, що впізнав ОСОБА_11 як особу, яка нанесла удар його матері.

Свідок ОСОБА_69 показав суду, що 08.06.2014, близько 2200 години, він разом з ОСОБА_70 , ОСОБА_71 та ОСОБА_72 на його автомобілі «Шкода Октавія» поверталися з риболовлі до місця мешкання ОСОБА_8 та ОСОБА_15 в с. Лозова Кегичівського р-ну Харківської обл. Поруч з домоволодінням, куди вони їхали, побачили трьох хлопців та дівчину, які стояли поруч з мопедами. ОСОБА_70 впізнав серед вказаних осіб ОСОБА_63 , з якою раніше зустрічався, та зупинивши автомобіль підійшов до неї. З розмови з ОСОБА_73 стало відомо, що у вказаних хлопців скінчилося паливо та вона зупинилася біля них щоб їм допомогти. Вказані троє невідомих хлопців на підвищених тонах почали розмовляти з ними, після чого виник конфлікт. В цей час з домоволодіння ОСОБА_8 до них підійшли ОСОБА_9 , ОСОБА_50 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , ОСОБА_74 , які запропонували невідомим хлопцям від`їхали від домоволодіння ОСОБА_75 .

Через деякий час ОСОБА_15 сказала щоб ми йшли додому. Приблизно через 2-3 хвилини до двору повернулися ОСОБА_15 , ОСОБА_50 , ОСОБА_74 та ОСОБА_9 .

Коли вони всі знаходилися на подвір`ї, по вулиці на великій швидкості проїхало авто, яке зупинилося біля їхнього двору і з нього вийшли невідомі хлопці, які почали кричати на їх адресу нецензурні слова, та кидати каміння по воротах домоволодіння. Разом зі своєю дружиною та сином він пішов до будинку. В цей час з будинку вийшов ОСОБА_8 . Приблизно через 5 хвилин він вийшов з будинку на подвір`я та почув зі сторони вулиці крик ОСОБА_50 , яка кричала щось про свою матір - ОСОБА_15 . В цей час він побачив через відчинену хвіртку як на землі лежить ОСОБА_15 і від присутніх дізнався, що хтось з невідомих вдарив ОСОБА_15 по голові.

Свідок ОСОБА_64 надав суду свідчення, які є аналогічними показам потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_39 доповнивши, що коли він та його родичі поверталися з рибалки в той вечір та зупинились біля колишньої дівчини, з якою він раніше зустрічався, а саме - ОСОБА_76 , то з нею стояли три хлопці, яких він раніше знав. Також повідомив суду, що коли виник конфлікт біля воріт домоволодіння, коли під`їхав автомобіль, з двору спочатку вийшов ОСОБА_8 а за ним вийшла ОСОБА_15 , а всі інші залишилися на території домоволодіння та не виходили. За двором до дідуся та бабусі підійшли двоє хлопців. Серед них був ОСОБА_38 , який нормально розмовляв з дідусем. Після чого підбіг ще один хлопець, і дідусь закричав. Самого удару та хто саме наніс удар він не бачив. Наступне що він побачив, це те, як бабуся лежала на землі.

Після чого вони всі разом побігли наздоганяти хлопців, але не наздогнали. Повернулися та викликали швидку допомогу. На крики вийшли сусіди ОСОБА_77 та ОСОБА_78 .

В подальшому дідусь йому розповів, що хлопець, який наніс удар, був худорлявої статури та з залисинами на голові. А тому, саме за цими прикметами, він впізнав в цьому хлопцеві ОСОБА_11 , якого він раніше знав, і з яким у нього близько п`яти років до того відбувся конфлікт.

Свідок ОСОБА_50 надала суду свідчення, які є аналогічними показам потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_39 доповнивши наступне, що коли невідомі хлопці почали кидати каміння по воротах, з будинку вийшов її батько ОСОБА_8 і запитав в неї що коїться, то вона розповіла, що приїхали хлопці з с. Медведівки Кегичівського району та ведуть себе агресивно. Після чого батько пішов до невідомих осіб поговорити, а за ним вслід пішла її мати ОСОБА_15 . Коли вони вийшли з подвір`я, то вона відразу пішла за ними та помітила, що машина вже від`їхала на відстань близько 30 метрів від їхнього будинку в бік с. Медведівка Кегичівського району, та стояла на узбіччі дороги, а біля подвір`я нікого не було. ЇЇ батьки стояли на відстані 4-5 метрів від хвіртки на дорозі, і в цей час до батьків підійшов невідомий хлопець, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, невисокого зросту, одягнений в світлий одяг. ОСОБА_8 просив його піти подалі від його двору, на що останній ніяк не відреагував. В цей час вона помітила, що у невідомого в руці за спиною знаходився якийсь предмет, ззовні схожий на металевий. В той же час, почувши сварку, з двору вийшов ОСОБА_79 . Побачивши це, вона одразу пішла до нього, щоб завести назад до двору, щоб не почалася ще більша сварка. Коли вони вже зайшли на подвір`я, на відстань 3-4 метрів, то в цей момент почула як хтось з невідомих хлопців крикнув, «не бий батю», це крикнув той хлопець, який стояв напроти її мами, а саме ОСОБА_35 . На даний крик вона відразу повернулася та побачила через хвіртку, яка була відчинена, що ліворуч від батька підбіг невідомий хлопець високого зросту, близько 180-190 см, з темним волоссям та залисинами на голові, який був одягнений в одяг темного кольору, а на штанях були полоси білого кольору, обличчя вона не бачила, і правою рукою замахнувся якимсь предметом в бік її батьків. Що саме за предмет сказати не може, довжиною близько 50 сантиметрів, та наніс її матері - ОСОБА_15 удар в ліву сторону голови, з верху вниз. Відразу після того коли невідомий наніс удар, її батько голосно закричав: «Катя!». Почувши це, вона відразу побігла на вулицю, де побачила, що на асфальті лежить її мати ОСОБА_15 на правому боці, обличчям к верху, а від цього місця в бік автомобіля тікали двоє невідомих хлопців. Разом з батьком, а в подальшому прибігли і сусіди, намагалися надати матері ОСОБА_15 першу медичну допомогу. Також доповнила, що коли родичі вибігли з двору, то побігли за тими хлопцями в бік автомобіля. Побігли її брат, син та чоловік. Коли повернувся її брат - ОСОБА_9 , то в нього на голові була кров. Після чого викликали міліцію та швидку. Коли вони їхали в автомобілі швидкої допомоги, то вона описала у що був одягнений той хлопець, який наніс удар, і її син ОСОБА_64 сказав, що це ОСОБА_11 .

Крім того, свідок показала, що впізнання ОСОБА_11 за фотографіями відбувалось в її домоволодінні в с. Високий Харківського району Харківської області в присутності слідчого та двох понятих. ОСОБА_11 вона впізнала за овалом обличчя, залисинами, високим зростом, худорлявою статурою, та темними одежами.

Свідок ОСОБА_74 надала суду свідчення, які є аналогічними показам потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_39 , доповнивши, що коли на крики вона вийшла з двору, то побачила, що там вже була ОСОБА_80 , а ОСОБА_15 лежала на асфальті без тями і з голови у неї йшла кров. Після чого вона викликали «швидку» та міліцію. Через деякий час побачила, що автомобіль, на якому приїжджали хлопці, поїхав, і до неї підійшов її чоловік - ОСОБА_9 , на голові якого була кров, і вона обробила рану. Хто наніс удар ОСОБА_15 вона не бачила.

Свідок ОСОБА_27 надав суду свідчення, які є аналогічними показам потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та ОСОБА_50 доповнивши, що коли вони поверталися з рибалки, то між його родичами та трьома невідомими хлопцями, які були біля мопедів, відбулась сварка. Він попросив вибачення у них за сварку, після чого попросив їх поїхати звідси, на що двоє з трьох невідомих нормально відреагували та сказали, що все добре і вони вже збираються їхати, а третій, який знаходився у стані алкогольного сп`яніння і, як потім йому стало відомо, то був ОСОБА_17 , відійшов зателефонувати та під час телефонної розмови сказав: «Пацани приїжджайте сюди, беріть ломи, будемо бити...». Почувши це, він одразу направився до свого подвір`я до родичів, які сиділи на лавці. Підійшовши до подвір`я, він помітив, що до вищезгаданих невідомих осіб під`їхала машина.

Крім того, показав, що не бачив як тесть та теща ОСОБА_8 та ОСОБА_15 виходили з двору, так як в цей час знаходився на кухні. Разом з ним в будинку був ОСОБА_81 . Коли почув, що його дружина - ОСОБА_50 кричіть, то вибіг з двору та побачив, що на асфальті лежить теща - ОСОБА_15 . Поруч з нею стоїть його дружина ОСОБА_50 , а від них в напрямку машини убігає двоє невідомих хлопців. Після чого він побіг за ними, і одного з них наздогнав, це була особа вдягнена в чорну футболку та брюки з білими лампасами. Коли він схопив його за футболку, то цей хлопець наніс йому один удар по руці металевим предметом, схожим на «монтіровку» або трубу. Обличчя цього хлопця він не бачив. Почувши, що його дружина закричала:«У мами кров», він відпустив вказану особу і пішов в сторону подвір`я. Про конфлікт, який відбувся після нанесення ОСОБА_15 тілесних пошкоджень між його родичами та невідомими особами, які приїхали на автомобілі з с. Медведівки, йому нічого не відомо.

Також додав, що ОСОБА_11 він впізнав за фотографіями за зростом та брюками, на яких були білі лампаси, коли пред`являли особу для впізнання за фотознімками.

Свідок ОСОБА_82 показала суду, що вона є сусідкою ОСОБА_75 . Події мали місце на ОСОБА_83 . Близько 2300 години вона вкладала спати дитину і почула крики. Коли вийшла на подвір`я, то побачила, що кричить ОСОБА_84 : «Убили, маму!», а на дорозі лежить людина. Коли вона підійшла, то побачила, що на спині лежить ОСОБА_15 і вони разом почали надавали її першу допомогу.

Свідок ОСОБА_85 показав суду, що 08.06.2014, близько 1900 години, він зі своїми знайомими - ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 і ОСОБА_90 приїхали відпочити на ставок в с. Лозова Кегичівського району Харківської області. Перед приїздом до с. Лозова Кегичівського району, вони відпочивали на ставку в с. Золотухівка Кегичівського р-ну Харківської області, де пили пиво, а ОСОБА_17 в тому числі вживав спиртні напої.

Близько 2250 години, він разом з ОСОБА_91 та ОСОБА_92 вирішили їхати додому. Коли вони їхали, то в нього з невідомих причин вимкнувся двигун на скутері і вони всі зупинилися. Він намагався завести скутер, але йому це не вдавалося. В цей час повз них проїздила на скутері ОСОБА_93 , яка дала їм 0,5 літри палива. В цей час, близько 2300 години, повз проїздив автомобіль марки «Шкода», який зупинився біля них. З автомобіля вийшло 4 невідомих йому хлопців та 2 чи 3 жінки, які були в стані алкогольного сп`яніння. Під час розмови, виник незначний конфлікт з приводу того, чому ОСОБА_93 знаходилася біля нас. ОСОБА_93 повідомила, що зупинилася допомогти нам. Потім вона поїхала, а незнайомі особи почали робити їм зауваження з приводу того, що вони не місцеві та їм недозволено тут знаходитися. В цей час один з невідомих хлопців наніс йому один удар кулаком в обличчя в області лівої щоки. Також незнайомці почали бити його скутер ногами. Він забрав свій скутер та відвів його в сторону. В цей час ОСОБА_17 з його свого мобільного телефону комусь зателефонував та попросив, щоб вони забрати зламаний скутер та підвезти їх додому. Після цього до них підійшов інший незнайомий хлопець, який попросив вибачення в нього за того хлопця, який його вдарив. Як в подальшому йому стало відомо то був ОСОБА_27 . Під час розмови до нас підійшла знайома ОСОБА_27 , яка його забрала, і на вказаному місті вони залишилися втрьох чекати, доки по них приїдуть друзі з с. Медведівка Кегичівського району Харківської області забрати додому.

В цей час з вказаного домоволодіння вийшли близько чотирьох осіб, які направилися до них. І саме тоді до них приїхали на авто «Рено Кенго» з с. Медведівка Кегичівського р-ну Харківської області ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_30 та ОСОБА_96 . Після чого, зазначені незнайомці, які рухалися в їх сторону, побачивши, що до нас під`їхав автомобіль, розвернулися та повернулися до домоволодіння, при цьому ОСОБА_17 направився за ними, сказавши, що хоче з ними поспілкуватися. Вони почали завантажувати до автомобіля скутер. Потім він пішов до вказаного домоволодіння щоб забрати звідти ОСОБА_29 , оскільки потрібно було їхати додому. Коли він підійшов до домоволодіння, то навпроти двору, на краю проїжджої частини вулиці, стояв ОСОБА_17 разом з невідомими йому чоловіком та жінкою похилого віку. Більше там нікого не було. Освітлення було тільки у дворі, і обличчя чоловіка та жінки практично не було видно. Між ОСОБА_91 та невідомим чоловіком відбувався конфлікт. Дослівно про конфлікт він не пам`ятає, але пам`ятає як невідомий чоловік говорив щоб вони їхали звідти. Після чого він підійшов до ОСОБА_97 та взяв за руку сказавши, що необхідно їхати додому. Коли він спробував забрати ОСОБА_29 , то той говорив, що хоче поспілкуватися з вказаним чоловіком. ОСОБА_17 підійшов до зазначеного чоловіка та почав його обіймати, та в цей час невідомий чоловік відштовхнув ОСОБА_29 , а він розвернувся та пішов в бік автомобіля. Коли він ішов, то почув якийсь шум, а розвернувшись на нього, побачив, що в його бік біжить ОСОБА_17 , а з вказаного домоволодіння за ними біжить близько шести чоловік, в руках у деяких були металевий лом та металева труба. Коли він підбіг до автомобіля, то почув, що на допомогу його покликав ОСОБА_95 , який знаходився збоку від автомобіля. Коли він підбіг, то побачив, що ОСОБА_98 наносить удари ОСОБА_27 , якого він відштовхнув від ОСОБА_99 подальшому почалась бійка і хтось з натовпу декілька разів ударив ломом по машині. Майже відразу після початку бійки комусь з їхньої компанії вдалося забрати у невідомих лом та трубу. З боку двору крикнули, що тещі погано, і натовп відразу пішов у зворотному напрямку, а вони сіли в авто та поїхали з с. Лозова Кегичівеького району Харківської області до с. Медведівка Кегичівського району Харківської області. Коли вони приїхали до кафе в с. Медведівка, то через деякий час приїхала міліція та забрала ОСОБА_29 , і всім було зрозуміло, що заява була саме на ОСОБА_29 . Зазначив, що не бачив як ОСОБА_38 бив потерпілу. При цьому, підтвердив факт, що на прохання матері ОСОБА_11 добровільно написав заяву, в якій виклав факти, які мали місце в той вечір, а саме те, що він бачив як ОСОБА_38 вдарив потерпілу.

Свідок ОСОБА_100 надав суду свідчення, які є аналогічними показам свідка ОСОБА_43 доповнивши, що коли вони приїхали с. Лозова Кегичівеького району, то зупинились біля мопедів на відстані 40 метрів від домоволодіння ОСОБА_8 . Усі, крім ОСОБА_29 , знаходилися біля автомобіля, і ОСОБА_101 та ОСОБА_85 почали вантажити до машини зламаний скутер. Через декілька хвилин ОСОБА_85 пішов до подвір`я, де стояв ОСОБА_38 , який там був на момент, коли вони приїхали, щоб забрати останнього. В цей час коло машини залишалися ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 . Після цього, через невеликий проміжок часу, від двору ОСОБА_75 пролунав крик «хто вдарив тещу» і група людей побігла в їх бік. В їх бік спочатку біг ОСОБА_85 , а за ним ОСОБА_38 , а вслід за ним приблизно 7 невідомих осіб, один з який тримав у руках предмет ззовні схожий на металевий лом довжиною близько 1 м. Коли всі останні підбігли до машини, невідомі особи вчинили з ними бійку, в ході як вищезгаданий невідомий чоловік, котрий тримав в руках залізний лом запитав: «Хто вдарив тещу?» та одразу почав бити ним по машині, та наніс удар ОСОБА_105 , а коли замахнувся ломом на ОСОБА_106 , то лом у нього випав.

З боку двору крикнули, що тещі погано, і всі невідомі особи відразу пішли в бік двору. Після чого вони всі сіли в автомобіль, а ОСОБА_103 на свій скутер, та поїхали додому в с. Медведівка Кегичівського району. Під час того, як вони їхали, він неодноразово чув від ОСОБА_29 , коли той розповідав, що він хотів вдарити діда, а вдарив бабу. Також, коли вони приїхали до кафе в с. Медведівка, ОСОБА_38 розповів, що коли він стояв біля діда, у них виник конфлікт, і він хотів нанести кулаком удар діду в обличчя, але той пригнувся, і удар прийшовся бабі, від якого та впала. Потім приїхав наряд поліції та забрав ОСОБА_29 та ОСОБА_107 .

Також свідок додав, що коли вони були в с. Лозова на вулиці вже було темно і що відбувалось біля будинку видно не було. ОСОБА_29 було чути тільки по голосу, і що саме він розмовляв біля хвіртки потерпілих. Та коли та сторона зайшла у двір, то саме ОСОБА_38 кидав каміння в їх ворота та звав їх щоб вони вийшли з ним на розмову. З їх компанії біля двору в той момент нікого не було.

Свідок ОСОБА_103 надав суду свідчення, які є аналогічними показам свідка ОСОБА_43 та ОСОБА_45 доповнивши, що 08.06.2014, близько 2300 години, коли вони приїхали в с. Лозова Кегичівеького району, то зупинились на вулиці на узбіччі дороги, так як зламався мопед. Через деякий час біля них зупинився автомобіль, з якого вийшли місцеві жителі, які одразу вчинили сварку. В процесі сварки, вони почали штурхати їхні мопеда, висловлюватися в їх адресу нецензурною лайкою, а також вдарили ОСОБА_22 , після чого сказали, що їм краще поїхати.

Крім того пояснив, що коли до них під`їхали хлопці з с. Медведівка, то в цей час ОСОБА_17 пішов до двору вищезгаданої компанії молодиків, з якими у них до цього виник конфлікт. Що там відбувалось було не видно, так як на вулиці було дуже темно, а освітлення було тільки на подвір`ї, яке не освітлювало місце, де відбувалась сварка. Після цього він побачив як зі сторони двору біжить ОСОБА_85 , а за ним ОСОБА_38 , а вслід за ними невідомі особи.

Почалася бійка, в якій брали участь ОСОБА_17 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_108 , ОСОБА_16 та ОСОБА_109 . Хто кого і як бив, він не бачив, оскільки на вулиці було темно. Його декілька раз ударили, а саме: чоловік похилого віку в живіт, як в подальшому стало відомо, то був потерпілий ОСОБА_8 , який був без футболки, та ще один невідомий чоловік, який наніс йому один удар металевім предметом по руці, від якого він упав через мопед, а після чого невідомий чоловік, як пізніше йому стало відомо, то був ОСОБА_27 на прізвисько « ОСОБА_110 », декілька разів ударив ломом по автомобілю. Під час бійки, він почув крик «Тёще плохо!», після чого двоє невідомих, які били його, побігли в бік домоволодіння. А ми всі посідали в автомобіль та на мопед і поїхали в с. Медведівка Кегичівського району.

По приїзду в с. Медведівка Кегичівського району вони зупинилися біля кафе і після цього ОСОБА_28 зателефонував товариш та повідомив, що їх розшукує міліція. Про той факт, що він раніше повідомляв на допиті в суді, в іншому складі суду, що по приїзду до кафе ОСОБА_38 розповідав, що коли він стояв біля діда, у них виник конфлікт і він хотів нанести кулаком удар діду в обличчя, але той пригнувся і удар прийшовся бабі, від якого та впала, не заперечує.

Також доповнив, що він з ОСОБА_111 , ОСОБА_16 та ОСОБА_112 їздили в с. Лозова Кегичівського району Харківської області, де розмовляли з ОСОБА_8 , обговорювали, хто міг ударити жінку та який стана у неї здоров`я.

Крім того повідомив суду, що на пропозицію слідчого він приїхав до центральної лікарні Кегичівського району, де його, ОСОБА_22 , ОСОБА_113 та ОСОБА_114 сфотографували. Будь яких документів в той час він не підписував, впізнання за його участю не відбувалось.

Свідок ОСОБА_101 надав суду свідчення, які є аналогічними показам свідків - ОСОБА_107 , ОСОБА_45 та ОСОБА_46 , доповнивши в своїх показах, що 08.06.2014, близько 24 години, вони приїхали в с.Лозова Кегичівського району Харківської області, де на узбіччі дороги побачили, що стоять два мопеди, а біля мопедів стояли ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_17 , а біля них стояло приблизно 7 чоловік, яких він не знає. Коли вони під`їхали до них, то дані особи одразу побігли у двір, що розташований приблизно на відстані 30 метрів від мопедів. Вони проїхали далі, розвернулися, якраз біля того двору, в який зайшли люди, та повернулися до мопедів. Він та ОСОБА_16 почали завантажувати його мопед в машину. Після чого ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пішли до двору, де знаходилися люди, і він почув, що там відбувається якась сварка з нецензурною лайкою. Було дуже темно, і що там відбувається видно не було. Освітлювалося тільки подвір`я, лампочка не освітлювало місце, де відбувалась сварка. Йому на мобільний телефон зателефонувала дружина і він сів в автомобіль та почав з нею розмовляти. Згодом він вийшов з автомобіля та побачив, що від двору біжить ОСОБА_16 , а на деякій відстані - ОСОБА_17 , а слідом за ними біжать близько семи чоловік, які кричали «бийте машину». Потім він побачив як до ОСОБА_26 , який сидів в цей момент на мопеді, підійшло двоє осіб, та один з них вдарив «монтіровкою» по нозі ОСОБА_115 , в результаті чого останній впав на землю. В цього хлопця, який ударив ОСОБА_115 , з рук випала «монтіровка», яку він схватив, та викинув в кущі. Після чого до нього підбіг незнайомий хлопець, в руках у якого був лом, та замахнувся в його бік. Він відхилився і той хлопець вдарив по задній частині автомобіля. Він відскочив в бік від автомобіля, а хлопець пішов до передньої частини автомобіля та вдарив по капоту автомобіля, потім одразу замахнувся на його брата ОСОБА_116 , який стояв біля автомобіля спереду. Останній якимсь чином забрав лом. Він сів в автомобіль, та від`їхав приблизно 15 метрів. Після чого до автомобіля підбігли ОСОБА_31 , ОСОБА_95 , ОСОБА_16 , ОСОБА_117 , ОСОБА_18 , і вони поїхали в с. Медведівка Кегичівського району Харківської області. ОСОБА_118 поїхав попереду на своєму мопеді. По приїзду в с. Медведівка вони зупинились біля кафе. ОСОБА_38 був у стані сп`яніння. Особисто йому ОСОБА_38 говорив, що він хотів вдарити того чоловіка, але попав по бабі. Про цей факт також казали хлопці, які були з ним в той вечір, що жінку вдарив саме ОСОБА_35 .

Потім приїхала міліція, яку на його думку викликали потерпілі, і тому приїхали саме за ОСОБА_119 який не хотів з ними їхати.

Також доповнив, що декілька разів разом з ОСОБА_120 , ОСОБА_112 , та ОСОБА_92 їздили в с. Лозова Кегичівського району Харківської області. Перший раз - разом зі слідчим, щоб найти «монтіровку», яку він викинув в кущі, коли ударили ОСОБА_115 , а другий раз щоб вибачитися перед потерпілими.

Свідок ОСОБА_38 показав суду, що події мали місце влітку 2014 року. Він, ОСОБА_121 , ОСОБА_122 та інші відпочивали на ставку, пили пиво, купались. Коли почало темніти, вони поїхали в село Лозова до магазину пити пиво. Там пили пиво, а коли стемніло, стали повертатися додому на мопедах. По дорозі їх мопед заглох, так як зкінчився бензин. В цей час їхала ОСОБА_66 , в якої вони попросили бензин. Через деякий час до них під`їхало два автомобіля, з якого вийшли хлопці і почали розмовляли з ОСОБА_123 . Серед них був її колишній хлопець, який нібито приревнував її до ОСОБА_22 . Вони почали штовхались і на цьому конфлікт був вичерпаний. Посилається на те, що багато чого не пам`ятає, так як пройшло багато часу і він був у той час у стані алкогольного сп`яніння. З його слів, якимось чином вони перемістились до двору потерпілих. Він боявся щоб їх не побили, а тому зателефонував ОСОБА_11 щоб він приїхав та забрав мопед. Хвилин за 15 приїхав ОСОБА_11 та брати ОСОБА_124 на автомобілі Рено-Кенго. Він стояв біля двору, а на відстані 5 метрів від нього стояв ОСОБА_16 , і вони почали звати тих хлопців, які вдарили ОСОБА_22 , щоб побалакати з ними. Вони кричали і всіх розбудили. З двору вийшов потерпілий і потерпіла. Він хотів вибачитись перед дідом, і почав обніматися, але дід відштовхнув його віл себе. Він подумав, що хлопці, які приїхали, можуть напасти на діда, і крикнув «Не бийте батю». ОСОБА_16 взяв його за руку та хотів увести, проте він вирвався і знову пішов розмовляти. В цей час з-за канави вискочив хлопець з залисинами, схожий на ОСОБА_11 , і наніс удар потерпілій. Чим наніс удар - він не бачив. Удар прийшовся в область плеча, можливо голови. Там було дуже темно. Від даного удару потерпіла впала. Всі особи, які в цей час перебували на подвір`ї, вибігли, і побігли за тим хлопцем, якій наніс удар. Після чого він пішов з іншого боку дороги і підійшов до автомобіля, коли вже бійка скінчилась. З ОСОБА_125 від двору він не біг. Після чого вони поїхали до дому. Коли вони їхали, то ОСОБА_11 прохав, щоб вони казали, що його там не було. Це він сказав, так як раніше в нього були проблеми з міліцією. Коли вони приїхали до кафе, то через деякий час приїхали працівники міліція і забрали його. Коли він розповідав хлопцям про обставини того вечора, то думав, що там «хуліганка», а тому і сказав, що може це він зачепив потерпілу коли його відштовхнув дід. Після обіду до відділу поліції приїхав його батько. Всіх присутніх хлопців, які були в селі Лозова в ту ніч, опитували та водили на впізнання, яке відбувалось в кабінеті начальника міліції, де був присутній потерпілий, який і проводив впізнання, при цьому понятих не було. Зазначив, що дійсно з хлопцями їздив до потерпілого дізнатись що відбулося, та вибачитись. В подальшому також їздив до потерпілого зі своїм батьком.

В доповненнях пояснив, що освітлення біля двору потерпілих в той вечір було гарне і він добре бачив, що саме ОСОБА_11 наніс удар потерпілій по голові, після чого побіг в сторону автомобіля, а він в цей час не біг разом з ОСОБА_125 , а обходив з іншого боку. І лише коли все скінчилось, то він підійшов до автомобіля і вони поїхали.

В судовому засіданні за клопотанням представника потерпілих ОСОБА_10 був допитаний свідок ОСОБА_55 , показання якого були безпосередньо сприйняті судом, та який показав, що на час розслідування вказаного злочину він працював начальником Кегичівського відділу міліції і йому було відомо про факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілій жінці, і що коли став спілкуватись з потерпілою стороною, то стало зрозуміла, що особою, яка нанесла удар, є ОСОБА_11 . Спілкування зі всіма хлопцями з тієї компанії відбувалось в службовому кабінеті. Також пояснив суду, що саме ОСОБА_8 вказав йому на ОСОБА_11 як на особу, що вдарила ОСОБА_15 . Особисто впізнання з потерпілим в своєму службовому кабінеті він не проводив. Що саме винен ОСОБА_11 в даному злочині він зрозумів з приватних розмов зі слідчим, потерпілими, свідками. З ОСОБА_126 , який є дядьком ОСОБА_29 , він знайомий, проте відносин він з ним не підтримує. Як проводилось слідство йому не відомо. З ОСОБА_11 розмову він мав, проте не пам`ятає про що вона була. Крім того доповнив, що черговий відділу міліції зобов`язаний відобразити в рапорті те, що йому повідомили по телефону.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні були безпосередньо досліджені наступні докази:

Свідок ОСОБА_127 пояснив суду, що Мосенцеви його сусіди через дорогу. В той вечір, близько 22 години, він з сином поралися вдома і чули, як хтось кидав каміння у ворота ОСОБА_75 . Через деякий час вони почули як ОСОБА_128 закричала « ОСОБА_129 вбили». В цей час вже було темно. Вони з жінкою вийшли на вулицю та побачили, що посеред дороги лежить ОСОБА_15 на спині. Стали обливати її водою, після чого перенесли її ближче до будинку. Коли вони підійшли, то біля потерпілої була її донька ОСОБА_128 . Крім того зазначив, що коли вони вийшли зі свого двору, то чули, що вдалині відбувається бійка, і було чутно дзвін схожий на падіння металевих предметів. Після повернення зі сторони, де відбувалась бійка, у ОСОБА_130 на голові була кров. Також зазначив, що вуличного освітлення на вулиці у них не має, а світло від лампочок у дворі ОСОБА_75 , які вони включають у вечорі, «б`є» їм у вікна.

Свідок ОСОБА_37 пояснив суду, що він колишній співробітник Сахновщинського відділу міліції і саме він був слідчим у даному кримінальному провадженні та здійснював досудове розслідування, і добре пам`ятає обставини справи. В той вечір він знаходився на чергуванні і черговий повідомив йому, що надійшов виклик і відбувається бійка, після чого у складі слідчо-оперативної групи він виїхав за вказаною адресою. Коли приїхали на місце скоєння злочину, то було вже темно і карети швидкої допомоги вже не було. Родина ОСОБА_75 розповіла йому, що ОСОБА_15 нанесли удар по голові, після чого вони прийняли заяву. В ході розмови Мосенцеви, хто саме він не пам`ятає, сказали, йому, що вони впізнали ОСОБА_29 , який був з компанією, після чого вони поїхали с. Медведівка, де біля кафе зустріли хлопців та запропонували їм поїхати до райвідділку. В подальшому він зареєстрував матеріал в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. З ранку він почав допитувати хлопців. Першим допитав ОСОБА_29 , який розповів, що в той вечір він спілкувався з ОСОБА_8 , який його відштовхнув, і в цей час підбіг ОСОБА_11 і вдарив потерпілу ОСОБА_15 .

В своїх поясненнях зазначив, що коли зранку до райвідділу прийшов потерпілий ОСОБА_8 то сказав, що вдарив його дружину не ОСОБА_38 , а ОСОБА_11 , і вказав на ОСОБА_11 , який в той час стояв на вулиці. Також вказав, що при проведені досудового розслідування вважав недоцільним проводити слідчий експеримент з ОСОБА_11 , проте, чому саме, пояснити не зміг. Також підтвердив, що фотографував ОСОБА_11 , але не пам`ятає де і за яких обставин. Інших осіб, фотографії яких були використані для процедури впізнання, він не знає, і хто їх саме сфотографував - він не пам`ятає. Також додав, що при проведенні ним досудового розслідування мали місце некомпетентність з його боку та відсутність досвіду, так як це була його перша справа.

Свідок ОСОБА_131 пояснив суду, що в селі Золотухівка він орендує ставок і до нього туди приїжджає багато людей. ОСОБА_11 він знав в обличчя. В той день, на ОСОБА_83 , до нього на риболовлю приїхала родина ОСОБА_75 з компанією. Вони пили алкогольні напої, і з них самим адекватним був ОСОБА_132 . Їм не сподобалась риболовля і вони під`їхали до нього щоб забрати гроші за риболовлю, і почали виражатися в його адресу нецензурною лайкою. Останні були на двох машинах та у сильному стані алкогольного сп`яніння. Також в той день на ставку він бачив ОСОБА_11 з компанією, до яких якихось претензій не було. Після сварки з ОСОБА_133 , коли останні заспокоїлися, то вони домовилися, що наступного дня вони приїдуть до нього вибачатись. Проте вони не приїхали і він подзвонив дільничному, який повідомив йому, що вони вже у відділу міліції. Він поїхав до міліції і по дорозі забрав батька ОСОБА_11 , про що його попросила дружина ОСОБА_134 . Коли вони під`їхали до відділу міліції, то там був автомобіль братів Морозів із пошкодженнями на даху та розбитою фарою. ОСОБА_38 сидів біля тієї машини та тримався за руку. Коли він підійшов, то ОСОБА_38 сказав що «попав», а саме, що вдарив бабусю. Чим саме вдарив не казав, після чого добавив, що «необхідно вирішувати питання». Із розмов з ОСОБА_135 йому стало відомо, що в селі їм розбили машину і була бійка.

Свідок ОСОБА_136 пояснив суду, що він працює старшим черговим чергової частини Кегичівського РВ. 08.06.2014 до чергової частини надійшов виклик від чоловіка, який представився як ОСОБА_8 , який повідомив, що ОСОБА_137 спричинив тілесні ушкодження його дружині. За вказаною адресою ним була направлена слідчо-оперативна група. Ним був складений рапорт, в якому була відображена інформація, яку повідомив заявник ОСОБА_8 . Спотворити, або змінити дану інформацію, він не міг, та крім того не мав на це права та підстав.

Свідок ОСОБА_138 пояснив суду що він працює дільничним інспектором поліції, тоді - міліції. Дати він не пам`ятає, однак в той вечір він був у складі слідчо-оперативної групи. Коли вони приїхали в село Лозова Кегичівського району Харківської області за викликом, то ним була відібрана заява про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 та ним був заповнений протокол. В своїх первинних поясненнях ОСОБА_8 вказав, що невідомі особи нанесли тілесні ушкодження його дружині і що він нікого не підозрює і данні особи йому не відомі. Крім того, на задані питання пояснив, що приїхав до вказаного домоволодіння коли вже було темно, двір освітлювався частково, а саме приблизно 1/3 частина двору. За двором територія не освітлювалась.

Експерт ОСОБА_139 , безпосередньо допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він проводив судово-медичну експертизу та надав відповідні висновки. Експертиза проводилась виключно на підставі судово-медичної документації, так як потерпіла на той момент знаходилась в реанімації. Потерпілу він не бачив і, відповідно, не обстежував. Він дав запит і у відповідь отримав оригінал медичної картки. Медичної документації йому достатньо для надання висновку. Також відповідно до наданого їм висновку пояснив, що вказана черепно-мозкова травма частіше за все утворюється від ударного впливу тупого твердого предмету і що вказані тілесні ушкодження були небезпечними для життя в момент спричинення. Також повідомив, що в даному випадку удар потерпілій був нанесений в праву частину голови, в ліву частину - удар виключається. Тяжке тілесне ушкодження виникло в результаті удару (ударів) в праву частину голови, направленого з права на ліво, який в результаті спричинив забиття головного мозку та субдуральну гематому в лівій скроневій області. Також роз`яснив, що на правій частині голови мається декілька тілесних ушкоджень (більше двох).
Що до тупого твердого предмету, яким міг бути нанесений удар, відповісти він не може, але ударів було не менше двох, і обоє в праву частину голови. Також зазначив, що така черепно-мозкова травма малоймовірно могла утворитися від удару кулаком. Ніяких забитих ран в лівій частині голови виявлено не було. Тілесне ушкодження в області лівої скроні сталося в результаті операційного втручання, а саме, видалення гематоми.
Травма верхньої губи, це самостійне тілесне ушкодження, яке утворилася або від удару предметом, або від удару об предмет. Не виключається, що ця травма губи могла утворитися від падіння з висоти власного зросту.

Окрім показань потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , свідків: ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_27 , ОСОБА_50 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_29 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 в обґрунтування винуватості ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, стороною обвинувачення суду були надані наступні письмові докази, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні.
З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 09 червня 2014 року вбачається, що дільничний інспектор Сахновщінського РВ ОСОБА_138 , прийняв усну заяву від ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення, скоєне невідомими особами щодо заподіяння тілесних ушкоджень його дружини ОСОБА_15 (т.1 а.с.90).
З протоколу пред`явлення свідку ОСОБА_50 особи для впізнання за фотознімками від 26.07.2014, разом із DVD дисками, як додатками до протоколів, вбачається, що ОСОБА_50 впізнала особу яка нанесла металевим предметом удар по голові ОСОБА_15 на фотографії під №2.
(т.1 а.с. 149-178).

З протоколу пред`явлення свідку ОСОБА_8 особи для впізнання за фотознімками від 26.07.2014 , разом із DVD дисками, як додатками до протоколів, вбачається, що ОСОБА_8 впізнав особу яка спричинила тілесні пошкодження ОСОБА_15 на фотографії під №2.
(т.1 а.с. 180 - 203).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 03.07.2014 та DVD диску з відео фіксацією до нього за участю свідка ОСОБА_8 вбачається, що місцем проведення слідчого експерименту є територія біля домоволодіння, розташованого за адресою с. Лозова Кегичівського району Харківської області, де він розповів та показав механізм нанесення удару в область голови ОСОБА_15 (т.1 а.с. 146 -147).

З протоколу слідчого експерименту від 01.09.2014, разом із DVD диском з відео фіксацією до нього, за участю потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що місцем проведення слідчого експерименту є територія біля домоволодіння, розташованого за адресою с. Лозова Кегичівського району Харківської області Харківської область, де він розповів та показав механізм нанесення удару в область голови ОСОБА_15 (т.1 а.с. 236 -238).
З протоколу слідчого експерименту від 01.09.2014, разом із DVD диском з відео фіксацією до нього, за участю свідка ОСОБА_50 вбачається, що місцем проведення слідчого експерименту є територія біля домоволодіння, розташованого за адресою с. Лозова Кегичівського району Харківської області Харківської область, де вона розповіла та показала механізм нанесення тілесних пошкоджень ОСОБА_15 (т.1 а.с. 239 -241).
З протоколу слідчого експерименту від 01.09.2014, разом із DVD диском з відео фіксацією до нього, за участю свідка ОСОБА_27 вбачається, що місцем проведення слідчого експерименту є територія біля домоволодіння, розташованого за адресою с. Лозова Кегичівського району Харківської області Харківської область, де даний свідок розповів та показала механізм нанесення тілесних пошкоджень ОСОБА_15 (т.1 а.с. 242 -244).
З висновку судово-медичної експертизи № 157-ОКБ/14 від 11 липня 2014 року вбачається, що у ОСОБА_15 мали місце наступні ушкодження: гостра закрита черепно-мозкова травма у формі забиття головного мозку, контузійного вогнища лівої скроневої області, субдуральної гематоми лівої скроневої області, лінійного перелому правої скроневої кістки, забитих ран верхньої губи, правої тім`яної області утворилася від ударної дії тупого (их) предмету (ів). Встановити кількість та індивідуальні властивості предметів, якими були нанесені удари, не представляється можливим із-за мізерності опису зовнішніх ушкоджень в представленій медичній карті та відсутності опису кількості наявних зовнішніх ушкоджень. Вищевказана черепно-мозкова травма не могла бути отримана в результаті самовільного «падіння та удару головою об асфальт з висоти власного зросту та під вагою власного тіла» та могла бути отримана і від удару (ів) «предметом зовні схожим на палицю чи трубу». Зазначена черепно-мозкова травма відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (згідно п. 2.1.2, п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6). (т.1 а.с. 121 -123).

Допитавши обвинуваченого, який заперечує свою участь у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також оцінивши інші зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_11 обвинувачення у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, не знаходить свого підтвердження.

Вказаний висновок суду ґрунтується на наступному.

Згідно з роз`ясненнями, даними у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.97 №7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком (ч.1 ст.62 Конституції України), покладає на суди всю повноту відповідальності за правильне вирішення справи.

Крім того, Пленум Верховного Суду України у п.23 своєї постанови «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29.06.90, із змінами, вказав судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного, що кореспондується з положеннями ст.62 Конституції України.

При цьому, у ч.2 ст.9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З огляду на це, при аналізі доказів у справах повинно досліджуватися питання, наслідки обґрунтовано висунуті обставини, які обумовили за версією обвинувачення факт вчинення злочину.
При розгляді даного кримінального провадження аналіз досліджених доказів переконав суд у тому, що жоден з доказів запропонований стороною обвинувачення і перевірений в судовому засіданні, як окремо так і всі в сукупності, не можуть бути покладені в безпосереднє підтвердження вини ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Аналізуючи показання потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_82 , ОСОБА_127 , ОСОБА_29 в частині того, що лампочки, які знаходяться у дворі ОСОБА_75 дуже гарно освітлюють територію за двором і це дозволяло потерпілому ОСОБА_8 та свідку ОСОБА_50 розгледіти особу, а саме ОСОБА_11 як такого, який наніс удар ОСОБА_15 . Суд критично сприймає данні покази, так як дані покази спростовуються показаннями свідка ОСОБА_46 , який пояснив, що «лампочка у дворі горіла лише при вході в будинок і більше освітлення не було. Ця лампочка не може освітлювати територію за каліткою»; показаннями свідка ОСОБА_107 , який вказав «освітлення не було, було темно, видно було лише силуети»; показаннями свідка ОСОБА_44 , який пояснив «там було темно, не було видно, що відбувалось біля двору. У дворі лампочка, проте вона не освітлює територію біля двору»; показаннями свідка ОСОБА_45 , який зазначив, що «на вулиці було темно і що відбувалось біля будинку не було видно»; показаннями свідка ОСОБА_140 , який пояснив, що «двір освітлювався частково, а саме освітлювалась 1/3 частина двору. За двором територія не освітлюється і в той час було темно». Показання цих свідків є чіткими, послідовними та узгоджуються між собою. Крім того, в судовому засіданні були досліджені DVD диски, як додатки до протоколів проведення слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_50 та свідка ОСОБА_27 . При перегляді відеозаписів зазначених слідчих дій було встановлено, що потерпілий та вказані свідки підтвердили, що освітлення було таким же, як і в той вечір. Проте судом встановлено, що освітлення є дуже поганим, територія домоволодіння освітлюється частково, а територія за двором (територія за хвірткою) взагалі не освітлюється і особи не бачать одна одну навіть стоячи навпроти. Таким чином, суд не може прийняти до уваги показання вищевказаних осіб щодо гарного освітлення, яке дозволяло їм все бачити та розгледіти особу, яка нанесла удар.

Також, до наданих показів основного свідка обвинувачення ОСОБА_8 , який визнаний по даному кримінальному провадженню потерпілим, суд відноситься критично, ці свідчення є непослідовними та суперечливими і викликають сумнів в їх правдивості, оскільки під час допиту в суді він показав, що бачив обличчя саме ОСОБА_11 , коли той, нібито, наносив удар в область голови його дружині. При цьому суд зазначає, що підставою для такого висновку є вищевказані обставини щодо непридатності освітлення за територією будинку і те, що механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілій не співпадає з механізмом, який зазначив експерт ОСОБА_139 в своїх поясненнях, даних ним в суді, а відповідно і у висновку судово-медичної експертизи. Потерпілий ОСОБА_8 вказав, що удар був нанесений в ліву частину голови, тоді як експерт ОСОБА_139 категорично заявив, що удар був нанесений в праву частину голови, а в ліву частину удар виключається. На думку суду це свідчить про те, що потерпілий ОСОБА_8 не бачив коли, ким та в яку частину голови був нанесений удар.

Крім того, аналізуючи покази потерпілого ОСОБА_8 , який спочатку вказував на ОСОБА_29 , як на особу, що нанесла удар його дружині, а потім вказав на ОСОБА_11 суд дані покази ставить під сумнів, так як свідок ОСОБА_136 пояснив, що в телефонному режимі потерпілий повідомив, що тілесні ушкодження його дружині спричинив саме ОСОБА_35 . Крім того, у кафе, а в подальшому і у відділі міліції ОСОБА_38 говорив, що саме він наніс удар, це підтвердили в своїх поясненнях свідки ОСОБА_101 , ОСОБА_100 , ОСОБА_103 та ОСОБА_141 .

Суд не приймає в якості належного доказу показання свідка ОСОБА_50 з наступних підстав. В своїх показах даний свідок зазначила, що «її батьки стояли на відстані 4-5 метрів від хвіртки на дорозі, і коли вона завела на подвір`я ОСОБА_142 , і сама знаходилася на відстані 4-5 метрів від хвіртки, то на крик «не бий батю» вона відразу повернулася та побачила через хвіртку, яка була відчинена, що ліворуч від батька підбіг невідомий хлопець високого зросту близько 180-190 см з темним волоссям та залисинами на голові, який був одягнений в одяг темного кольору а на штанях були полоси білого кольору, та наніс удар по голові металевим предметом її мамі, обличчя вона не бачила, ОСОБА_38 при цьому знаходився навпроти її мами. Ці показання спростовуються показами потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що «крім нього і його дружини ніхто з двору не виходив»; показаннями свідка ОСОБА_40 , який показав, що «за двір виходили тільки дідусь та бабуся»; показаннями свідка ОСОБА_27 , який пояснив, що «коли він вибіг на крики, то ОСОБА_69 був у будинку», тобто даними показами спростовуються показання свідка ОСОБА_50 відносно того, що вона виходила до батьків з двору, та заводила ОСОБА_39 з вулиці на територію домоволодіння.

Аналізуючи покази свідків ОСОБА_46 , ОСОБА_107 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_140 , а також відеозаписи проведення слідчих експериментів, в частині освітлення домоволодіння, суд приходить до висновку, що, територія вказаного домоволодіння була освітлена частково, за двором була суцільна темрява, і к твердженню свідка ОСОБА_50 , яка знаходячись на освітленій території домоволодіння, через хвіртку, на відстані близько 10 метрів в темряві розгледіла в деталях прикмети особи в момент нанесення їм удару ОСОБА_15 відноситься критично, та відкидає їх.

Посилання сторони обвинувачення на свідчення потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_142 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_27 , ОСОБА_143 , наданих в судовому засіданні, не можуть бути прийняті судом як докази вини обвинуваченого, оскільки вказаними свідками не надавалось конкретної інформації, яка прямо би вказувала, що саме ОСОБА_11 наніс удар потерпілій ОСОБА_15 . Зазначені свідки в судовому засіданні тільки підтвердили факт спричинення ОСОБА_15 тілесних ушкоджень.

Аналізуючи покази свідка ОСОБА_29 в частині того, що після того як ОСОБА_11 наніс удар потерпілій, він не біг разом з ОСОБА_144 , а повертався іншим шляхом і підійшов до автомобіля коли вже бійка скінчилась. Ці покази в ході судового засідання були спростовані показами свідка ОСОБА_43 , який вказав, що «коли він ішов від двору, то почув якийсь шум, та розвернувся, після чого побачив, що в його бік біжить ОСОБА_17 і з вказаного домоволодіння за ними біжить близько шести чоловік, в руках у декого були металевий лом та металева труба». Показами свідка ОСОБА_44 , який пояснив, що «бачив як бігли у їх сторону ОСОБА_85 та ОСОБА_38 »; показами свідка ОСОБА_45 , який зазначив, що «потім від двору ОСОБА_75 пролунав крик «хто вдарив тещу» і група людей побігла в їх бік. Попереду бігли ОСОБА_38 та ОСОБА_85 ».

Крім того, суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_29 в частині того, що він особисто бачив як ОСОБА_11 наніс удар потерпілій. Данні покази спростовуються показами свідка ОСОБА_43 , який зазначив, що коли він підійшов до двору потерпілих, то ОСОБА_11 там не було, а коли він підбіг до автомобіля, то почув, що на допомогу його позвав ОСОБА_95 , який знаходився збоку від автомобіля і коли він підбіг, то побачив, що ОСОБА_98 наносить удари ОСОБА_27 . Свідок ОСОБА_100 при допиті показав, що «коли вони грузили скутер, то ОСОБА_11 був поряд з ним, і з тієї сторони бігли тільки ОСОБА_85 та ОСОБА_35 . Свідки ОСОБА_101 , ОСОБА_100 , ОСОБА_103 та ОСОБА_145 , при допиті в суді, показали, що саме ОСОБА_38 говорив їм, що вдарив потерпілу.

На підставі вищевикладеного відносно показів свідка ОСОБА_29 суд відноситься до них критично, вважає їх надуманими, суперечливими, що вказані покази не узгоджуються та суперечать змісту показів більшості свідків, а саме: показам свідків ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_146 , ОСОБА_46 , та вважає, що покази ОСОБА_119 були дані ним на підґрунті неприязних між ним та ОСОБА_11 стосунків та його зацікавленості в результаті що до обвинувачення саме ОСОБА_11 .

Суд відзначає кричущий факт визнання в судовому засіданні свідком ОСОБА_147 , який був слідчим у даному кримінальному провадженні, своєї некомпетентності під час проведення досудового розслідування. Так, свідок ОСОБА_37 не зміг пояснити суду, чому він проводив впізнання особи саме за фотокартками, чому не провів слідчий експеримент з обвинуваченим, чому не були розглянуті клопотання та зауваження сторони захисту, які містяться в матеріалах кримінального провадження. Вказані обставини свідчать про неправильність та неповноту проведення досудового розслідування.

Вказані обставини породжують сумніви щодо того, що саме ОСОБА_11 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення. Ці сумніви стороною обвинувачення в судовому засіданні не спростовані.

Суд вважає показання обвинуваченого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_146 ОСОБА_43 , ОСОБА_46 , щодо непричетності обвинуваченого до нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_15 допустимими, достатньо повними та послідовними, такими, що узгоджуються між собою, та загалом такими, що об`єктивно відтворюють зміст подій і повністю спростовують обвинувачення.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_11 адвокатом ОСОБА_13 було заявлено клопотання про визнання недопустимими доказами протоколів пред`явлення свідку ОСОБА_50 та свідку ОСОБА_8 особи для впізнання за фотознімками.

З цього приводу суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.86 КПК України: «Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення».
Згідно ч.1 ст.87 КПК України: «Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини».
У рішенні Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20.10.2011 зазначено: «Визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі».
Відповідно до ст.89 КПК України: «Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення».
На аркушах кримінального провадження 149-152 (т.1) міститься протокол пред`явлення свідку ОСОБА_50 особи для впізнання за фотознімками від 26.07.2014. Судом встановлено під час дослідження письмових доказів, що в протоколі відсутні відомості про те, де, як і за яких обставин були отримані чи зроблені фотографії осіб, що були пред`явлені для впізнання; в протоколі відсутні прізвища, імена та по-батькові осіб, чиї фотографії були представленні для впізнання, що є неприпустимо та позбавляє суд впевнитись в тому, кого ж саме впізнав свідок; також в протоколі впізнання відсутні підписи осіб, чиї фотографії були надані для впізнання, які повинні засвідчувати їх дійсну участь у вказаній слідчій дії, повноту та послідовність внесення відомостей в протокол. Крім того, в ч.7 ст.228 КПК України зазначено: «Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню». Ці вимоги слідчим також не дотримані. Так для впізнання свідку ОСОБА_50 було надано 4 фотографії. Даний свідок вказувала, що у того хлопця, який наніс удар, були залисини на лобі і він був у штанях з білими полосами. Таким чином, слідчий повинен був надати для впізнання 4 фотографії, на яких повинні були бути зображені 4 особи чоловічої статі з залисинами на лобі та штанями з білими полосами. Однак, характерні залисини та штани з білими полосами є тільки у особи на фотографії під № 2, на якій зображений саме ОСОБА_11 . А на інших фотографіях зображені особи взагалі без залисин на лобі. А особи на фотографіях під № 3 та 4 взагалі не в штанях, а в шортах. Із вищевказаного слідує, що слідчий зробив пряму підказку свідку, в якого не залишалось вибору, як вказати на особу на фотографії під № 2. Крім того, додатковою підставою є і те, що як повідомила свідок ОСОБА_50 в суді, вона ОСОБА_114 бачила раніше в відділенні міліції і її було відомо до впізнання як він виглядає.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.07.2014 разом із DVD диском, як додатком до нього, (т.1 а.с.149-153) не відповідає вимогам допустимості та визнає його недопустимим доказом.
З вказаних вище підстав, окрім посилання на ч.7 ст.228 КПК України, суд визнає недопустимими доказами інші протоколи пред`явлення свідку ОСОБА_50 особи для впізнання за фотознімками від 26.07.2014 разом із DVD дисками, як додатками до них, що містяться в матеріалах кримінального провадження на аркушах (т.1 а.с. 154-178).
Що стосується протоколів пред`явлення потерпілому, а на той час свідку ОСОБА_8 особи для впізнання за фотознімками від 26.07.2014, які містяться в матеріалах кримінального провадження на аркушах (т.1 а.с.180 203), то суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що в протоколах відсутні відомості про те, де, як і за яких обставин були отримані чи може знайдені фотографії осіб, що були пред`явлені для впізнання; в протоколі відсутні прізвища, імена та по-батькові осіб, чиї фотографії були представленні для впізнання, що є неприпустимим та, позбавляє суд впевнитися в тому, кого ж впізнав свідок; в протоколах впізнання відсутні не тільки прізвища, імена та по-батькові осіб, чиї фотографії були представленні для впізнання, а і їх підписи, які повинні засвідчувати їх дійсну участь у вказаній слідчій дії, повноту та послідовність внесення відомостей в протокол; відсутні підписи понятих на кожному аркуші кожного із вищевказаних протоколів пред`явлення особи для впізнання. Присутність понятих необхідна для фіксації ними правильності, законності та непорушності процедури проведення будь-якої слідчої дії. В даному випадку підписи понятих на кожному аркуші протоколів відсутні, що ставить під сумнів правильність та повноту відображення в протоколах встановлених відомостей, окремих особливостей проведення дії й поведінки учасників, отримання доказів і застосування технічних засобів. Таким чином слідча дія була проведена з суттєвими порушеннями вимог КПК України. Крім того, додатковою підставою є і те, що як повідомив ОСОБА_8 в суді, він ОСОБА_114 бачив раніше в відділенні міліції і йому було відомо до впізнання як він виглядить.

Таким чином, суд визнає протоколи пред`явлення потерпілому ОСОБА_8 особи для впізнання за фотознімками від 26.07.2014, які містяться в матеріалах кримінального провадження на аркушах (т.1 а.с.180 203), недопустимими доказами.
Із вказаних вище підстав та описаних обставин, суд визнає недопустимим доказом і протокол пред`явлення потерпілому ОСОБА_8 особи для впізнання за фотознімками від 26.07.2014, що міститься в матеріалах кримінального провадження на аркушах (т.1 а.с.196-199). Окрім зазначених підстав для визнання цього протоколу недопустимим доказом, суд відмічає ще і наступне: процедура впізнання особи категорично забороняє слідчому показувати цю особу до впізнання або робити відповідні підказки особі, яка впізнає. Цих вимог слідчим не дотримано. Так, біля фотографій, на яких зображений ОСОБА_11 , містяться якісь записи чи підписи. При цьому такі підписи відсутні біля інших фотографій (немає таких записів біля фотографій і в інших протоколах). Із вказано слідує, що слідчим була зроблена пряма підказку свідку, в якого не залишалось вибору, навіть якщо він в той вечір і бачив обличчя ОСОБА_11 , як вказати на особу на фотографії під № 2. Фактично слідчий самостійно вибрав необхідну особу, що є грубим порушенням вимог КПК України.
Крім того,захисником ОСОБА_11 , адвокатом ОСОБА_13 було заявлено клопотання, яке було уточнено та підтримано ним частково, про визнання недопустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 .

З цього приводу судом встановлено, що на аркушах кримінального провадження (т.1 а.с.146-147) знаходиться досліджений в судовому засідання протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 від 03.07.2014. З тексту протоколу вбачається, що слідчий експеримент було проведено на території домоволодіння ОСОБА_8 в с. Лозова Кегичівського району, тобто на території домоволодіння, біля якого 08.06.2014 ОСОБА_15 були спричинені тілесні ушкодження. Ч.1 ст.233 КПК України передбачено: «Ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді». Ч.2 цієї ж статті передбачено: «Під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Під іншим володінням особи розуміється транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи».
Відповідно до ч.5 ст.240 КПК України: «Слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні».
Тобто, для проведення слідчого експерименту в житлі або іншому володінні особи, необхідна згода такої особи. Проте в матеріалах кримінального провадження відсутня ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення слідчого експерименту або дозвіл (згода) ОСОБА_8 на проведення слідчого експерименту.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що слідчий експеримент був проведений з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства України, а тому протокол слідчого експерименту та відомості отримані за його результатами визнаються судом недопустимими доказами.
Також відсутні достатні підстави вважати інші письмові докази, які приєднані до матеріалів справи, і на які посилається сторона обвинувачення, допустимим доказом, а саме: висновок судово-медичної експертизи № 157-ОКБ/14 від 11 липня 2014 року (т.1 а.с. 121 -123), оскільки дані що містяться в досліджені експерта є припущенням і не свідчать про причетність саме ОСОБА_11 до нанесення тілесних ушкоджень потерпілій за обставин зазначених в обвинувальному акті, а тільки вказують про наявність у ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, та не свідчать про наявність умисних дій обвинуваченого, спрямованих на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, причинного зв`язку між діями обвинуваченого та настанням відповідних наслідків. Тому вказані акти суд не може прийняти до уваги як доказ вини ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а інших достатніх доказів, які б могли в сукупності вказувати на подію злочину, немає.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України: «Обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом». Зокрема, це твердження повинно містити характеристику (опис) кримінального правопорушення. Суд погоджується з доводами сторони захисту щодо неконкретності пред`явленого ОСОБА_11 обвинувачення. Так, у формулюванні обвинувачення, яке міститься в обвинувальному акті, не зазначений механізм спричинення потерпілій тілесного ушкодження, а саме де знаходився нападаючий в момент завдання удару, яким чином був нанесений удар, (удари), в яку область голови. Це призвело до того, що ОСОБА_11 не мав можливості використовувати всі передбачені законом засоби для здійснення свого захисту. Зважаючи, що діючим КПК України не передбачена можливість повернення кримінального провадження для організації проведення додаткового розслідування, зі змісту діючого кримінального процесуального закону, неконкретність обвинувачення унеможливлює ухвалення обвинувального вироку, а тому у суду за таких обставин відсутня можливість прийняття іншого процесуального рішення, ніж ухвалення виправдувального вироку.

За правилами статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій пред`явлено обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

При розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріпленого у ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до приписів, закріплених у статті 17 КПК України: «Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип презумпції невинуватості, як один із засадничих принципів кримінального судочинства, який передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Мінеллі проти Швейцарії» (Minelli v. Switzerland) від 25.03.1983 зробив висновок, що принцип невинуватості є одним із елементів справедливого судового процесу у кримінальних справах у розумінні п.1 ст.6 Конвенції. На думку Суду п.2 ст.6 Конвенції «вимагає аби судді, виконуючи свої завдання, не ставились до них із переконанням, що підсудний учинив інкримінований йому злочин. Тягар доказування лежить на обвинуваченні, а кожний сумнів має тлумачитись на користь підсудного».

Згідно з ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Дослідивши безпосередньо вищенаведені докази сторони обвинувачення та сторони захисту у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст.94 КПК України, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не було надано беззаперечних, достатніх та необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності, свідчили б про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Суд, здійснивши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши надані стороною обвинувачення докази, надавши їм належну правову оцінку, прийшов до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що інкриміноване ОСОБА_11 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, вчинене ним.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Витрати на залучення експерта відсутні.
На підставі викладеного та керуючись положеннями ст.370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та виправдати його у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене саме ним.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити виправданому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1