Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
01 лютого 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги прокурора Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_6 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02 листопада 2016 року по кримінальному провадженню №0000664 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костопіль Рівненської області, громадянина України, із загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого - востаннє 30 грудня 2014 року Костопільським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.121 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а :
Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02 листопада 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком п?ять років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та покладенням на нього обов?язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 цього Кодексу.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 на користь відповідного бюджету, з якого фінансується Здолбунівська центральна районна лікарня Рівненської області витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення у розмірі 4757 грн. 67 коп.
Також судом вирішено питання про речові докази.
Як визнав суд, ОСОБА_7 10 серпня 2016 року близько 01.00 год. в будинку _______________________________________________________________________________________________

№ 11кп/787/33/ 2017 р. Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_10

Категорія: ч. 1 ст.121 КК Доповідач ОСОБА_1 № 21 по вул. Грязнова у с. Мар`янівка Здолбунівського району Рівненської під час суперечки, яка виникла на ґрунті ревнощів, області умисно наніс ОСОБА_9 один удар ножем по тулубу, чим заподіяв потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.
В апеляційних скаргах прокурора Здолбунівської місцевої прокуратури і заступника прокурора Рівненської області (з урахуванням змін) висловлено прохання про скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв?язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність щодо необгрунтованого звільнення від відбування покарання з випробуванням та.
На обґрунтування цих вимог зазначено, що місцевим судом не було дотримано вимог ст.349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК), оскільки визнавши, що фактичні обставини справи учасниками процесу не оспорюються, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину. Проте судом залишено без уваги, що ОСОБА_7 вину у вчиненому визнав частково та пояснив, що випадково зачепив потерпілу лезом ножа і умислу завдати їй тяжкі тілесні ушкодження не мав. Отже обвинувачений не визнав всі фактичні обставини справи, однак суд на це не зважив.
При призначенні покарання судом не було враховано репутацію обвинуваченого, який був раніше засуджений Костопільським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.121 КК України на п?ять років шість місяців позбавлення волі і через короткий проміжок часу після звільнення з виправної колонії 17.02.2016 року - вчинив аналогічний тяжкий злочин. Такі дані, на думку прокурорів, унеможливили звільнення винного від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_8 на підтримання апеляційних скарг, думку обвинуваченого ОСОБА_7 і потерпілої ОСОБА_9 , які не заперечували проти скасування вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що ці скарги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз?яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З аналізу зазначеної статті слідує, що обов`язковою умовою розгляду провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України є повне визнання обвинуваченим своєї винуватості в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, згода з кваліфікацією вчиненого ним діяння. Суд зобов?язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч.3 ст.349 КПК, застосована бути не може.
Проте цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину визнав частково, зазначивши, що він випадково зачепив потерпілу лезом ножа. За такого ставлення обвинуваченого до пред?явленого йому обвинувачення місцевий суд зобов?язаний був провести повне судове слідство для з?ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, після чого дати належну оцінку, у тому числі й поясненням самого обвинуваченого. Проте з вироку вбачається, що оцінки цим показанням обвинуваченого місцевий суд не дав.
Статтею 409 КПК передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, - встановлено ст.412 КПК.

Враховуючи наведені обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та розглянув кримінальне провадження з порушенням вимог ч.3 ст.349 КПК, а тому у відповідності до ст.ст.409, 412 КПК, вирок слід скасувати
Оскільки, відповідно до положення ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, то виходячи зі змісту апеляційний скарг, колегія суддів позбавлена можливості постановити свій вирок, а тому слід призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Якщо обсяг обвинувачення, визнаного судом доведеним раніше, підтвердиться, то рішення про застосування ст.75 КК України щодо ОСОБА_7 слід вважати таким, що не відповідає вимогам кримінального закону.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02 листопада 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3