621/233/17 1-кп/621/65/17
У Х В А Л А
04 травня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001335 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Таранівка Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має середню освіту, не працює, не одружений, не має зареєстрованого місця проживання, на час затримання фактично проживав у АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) вироком Первомайського районного суду Харківської області від 18.06.2003 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; 2) вироком Первомайського районного суду Харківської області від 26.11.2011 року за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, звільнився 02.09.2015 року за відбуттям строку покарання,

у злочині, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:
Згідно обвинувального акта від 30.01.2017 року ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна, поєднаному із проникненням у житло, вчиненому повторно.

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 20.01.2017 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань №27 на строк до 20.03.2017 року.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09.03.2017 року строк тримання під вартою продовжено до 07.05.2017 року.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 заявив мотивоване клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

В обґрунтування клопотання зазначив, що є підстави вважати, що в межах продовженого строку тримання під вартою кримінальне провадження не буде завершено, а підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 відсутні.

На думку прокурора продовжують залишатися ризики, які були підставою для застосування вказаного запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 проти клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечували, просили змінити запобіжний захід на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначене клопотання мотивували тим, що обвинувачений не має намірів ухилятися від суду чи перешкоджати судовому провадженню будь-яким чином. Крім того, обвинувачений пояснив, що перебуваючи на свободі матиме змогу вирішити питання про відшкодування шкоди потерпілій, яка є його троюрідною сестрою.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:

Згідно п. 1"с" ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Під час застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 слідчим суддею було взято до уваги, репутацію ОСОБА_4 , відсутність міцних соціальних зв`язків, наявність непогашеної судимості, схильність до вчинення кримінальних правопорушень, його психологічне ставлення щодо усвідомлення протиправності своїх дій.

Також, зі змісту ухвали про застосування запобіжного заходу вбачається, що ОСОБА_4 не має зареєстрованого місця проживання, на військовому обліку не перебуває, має непогашені судимості за умисні злочини, під час досудового розслідування не з`являвся на виклик слідчого, що дало підстави для висновку щодо наявності ризиків ухилення від досудового розслідування та суду.

В ухвалі про продовження строку запобіжного заходу зазначено, що на час підготовчого судового засідання зазначені ризики не зменшилися. Крім того, відомості про непогашені судимості та відбування покарання у виді позбавлення волі, вказують на наявність ризиків вчинення нових злочинів та невиконання процесуальних обов`язків.

Доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків не ґрунтуються на відповідних доказах.

І навпаки, з пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 слідує, що він проживав на зйомній квартирі один, а належне йому житло було відчужене під час його перебування у місцях позбавлення волі. Будь-яких даних про те, що за ним зберігається право на проживання у вказаній квартирі, немає.

На даний час сторонами не надано жодних доказів, якими підтверджується зменшення чи припинення існування ризиків, що стали підставою для прийняття рішення про тримання обвинуваченого під вартою.

Доводи обвинуваченого щодо намірів вирішити питання щодо відшкодування шкоди потерпілій не підтверджуються відповідними доказами та не узгоджуються з обставинами кримінального провадження.

Як видно з обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у злочині, датою вчинення якого зазначено 29.11.2016 року, а затриманий від був лише 20.01.2017 року. Однак відсутні відомості про те. що перебуваючи не під вартою ОСОБА_4 вживав заходів щодо добровільного відшкодування шкоди потерпілій.

А та обставина, що потерпілою у кримінальному провадженні є родичка обвинуваченого, додатково вказує на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

На час судового розгляду, з урахуванням репутації обвинуваченого, відсутності у нього міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, є докази того, що продовжують залишатися ризики вчинення нових злочинів та ухилення від кримінальної відповідальності, а також і ризику невиконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого корисливого злочину, за що передбачене покарання від 3 до 6 років позбавлення волі.

Сторонами не надано будь-яких доказів, які б вказували на зниження чи усунення ризиків, що існували на час застосування запобіжного заходу та на час продовження його строку, або на існування обставин, що дають підстави вважати можливим забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та усувають ризики продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення Європейського суду з справ людини у справі "Летельє проти Франції".

Стороною захисту не наведено переконливих доводів щодо усунення ризиків вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень. Ті обставини, що суспільна небезпечність злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_4 є високою, а призначений термін позбавлення волі за раніше вчинені злочини не мав достатнього впливу на обвинуваченого, вказують на існування ризиків вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, оскільки зазначені вище, передбачені ст. 177 КПК України, ризики не зменшилися, підстави для зміни запобіжного заходу на інший відсутні, тому належить відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу та задовольнити клопотання сторони обвинувачення і продовжити строк тримання під вартою в межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, незважаючи на його винятковість, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити досягнення дієвості кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 322, 197, 331, 350 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 .

Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в Харківській УВП (№27) до 02 липня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: