Дата документу Справа № 317/3816/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/141/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний №317/3816/16-к
Категорія: ст.81 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження щодо засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Біленківській виправній колонії № 99 УДПтС України в Запорізькій області,

встановила:
До суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою звернувся прокурор, який брав участь у розгляді клопотання судом першої інстанції ОСОБА_9 /а.п. 26-27/, в якій просить скасувати ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 28.09.2016 року щодо засудженого ОСОБА_8 /а.п. 22-23/, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Апелянт вважає, що судом безпідставно відмовлено в клопотанні засудженого ОСОБА_8 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки останній своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а саме: ОСОБА_8 порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці не допускає, що підтверджується характеристикою від 07.09.2016 року; за характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний; за час відбуття покарання отримав 12 заохочень у вигляді подяки правами начальника відділення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а також на нього накладалися 5 стягнень, які не теперішній час погашені; з 14.07.2015 року жодного разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про зміну ставлення до законних вимог адміністрації установи та поведінки.

Крім того, прокурор звертає увагу на те, що хоча цивільного позову за вироком суду не має, ОСОБА_8 працює днювальним медичної частини установи на добровільній основі безоплатно за власним бажанням, про що він зазначив під час судового засідання та що було підтверджено начальником відділення установи, проте не відображено в характеристиці на засудженого, та залишено поза увагою суду, оскільки про це не зазначено в ухвалі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора, який не підтримав доводи апеляційної скарги, ухвалу суду вважає законною і обґрунтованою, захисника на підтримання доводів та вимог апеляційної скарги, яку просить задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Згідно із зазначеною ухвалою суду, відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Свої висновки та рішення суд вмотивував та обґрунтував тим, що ОСОБА_8 був засуджений та відбуває покарання у вигляді 10 років позбавлення волі за скоєння умисного особливо тяжкого злочину, з 25.09.2008 року відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області №99, за цей час допустив 5 порушень установленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 12 заохочень, на виробництві установи не працевлаштований, не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, вимоги санітарії та гігієни дотримується під наглядом, не завжди має охайній зовнішній вигляд, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, умисно уникає робіт із самообслуговування, не бачить необхідності їх виконувати. Крім того, не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участі у реалізації програми диференційованого виховного впливу.

Засуджений під час відбування покарання перебуває на профілактичному обліку, як схильний до суїциду.

17.01.2013 року комісією Біленківськоїї виправної колонії № 99 було відмовлено в застосуванні заохочувальної норми у вигляді переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, як особі що не стає на шлях виправлення (а.о.с. 97).

25.09.2014 року комісією Біленківськоїї виправної колонії № 99 було відмовлено в застосуванні заохочувальної норми у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`якою, як особі що не стає на шлях виправлення (а.о.с. 131).

16.07.2015 року комісією Біленківськоїї виправної колонії № 99 було відмовлено в застосуванні заохочувальної норми у вигляді умовно-дострокового звільнення, як такому, що не довів своє виправлення (а.о.с. 141).

Також суд дійшов висновку, що поведінка ОСОБА_8 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, засуджений не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Обставини, на які послався суд, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду і не спростовані в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, як і суд першої інстанції, також вважає, що висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленні до праці за весь період знаходження у виправній установі.

Відповідно до наданої суду характеристики на засудженого, адміністрація колонії, як того вимагають норми ст.154 КВК України, зробила висновок, що ОСОБА_8 не довів своє виправлення, у зв`язку з чим, до нього передчасно застосована заохочувальна норма, передбачена статтею 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Такі ж висновки адміністрація колонії мала і 16.07.2015 року при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення засудженого.

Отже, виходячи з сукупності даних, які характеризують засудженого, на які послався суд в своєму рішенні, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги прокурора, в якій не наведено аргументованих та переконливих доводів про те, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді клопотання судом першої інстанції ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 28.09.2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3