Справа № 314/2058/17 Провадження № 1-кс/314/1145/2017

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.08.2017 м.Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

представника володільця майна - адвоката ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Вільнянського ВП Пологівського відділу ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , про арешт майна по матеріалу досудового розслідування, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000476 від 25 квітня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області подано клопотання слідчого СВ Вільнянського ВП Пологівскього ВП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_6 , про накладення арешту.

В обґрунтування клопотання посилається на наступне:

Досудовим розслідуванням встановлено, 25 квітня 2017 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленою по справі особою, знаходячись на території АЗС ТОВ «Ресурс-Інвест», розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скворцова, б.1б, сіли до салону транспортного засобу «ГАЗ - 2705», державний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, вартістю 80000 гривень, що належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким керував ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де погрожуючи застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я останнього, наказали ОСОБА_9 прямувати по вул. Скворцова у напрямку м. Запоріжжя, на що останній сприйнявши погрозу, як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, відповів згодою.

Так, проїхавши приблизно 2-3 кілометри по вказаній вулиці, ОСОБА_7 наказав ОСОБА_9 зупинитися на узбіччі, після чого вийшов з авто, відчинив водійські двері та погрожуючи фізичною розправою, наказав водію залишити салон автомобіля, що ОСОБА_9 і зробив. Далі, ОСОБА_7 сів за кермо вказаного транспортного засобу та разом з невстановленою по справі особою попрямували у невідомому напрямку.

У подальшому ОСОБА_7 , разом з невстановленою по справі особою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, розпорядилися вищевказаним транспортним засобом, а також вантажем, у вигляді запчастин для сільськогосподарської техніки, загальною вартістю 398262 гривень 65 копійок, який знаходився у багажному відділенні, на власний розсуд.

Тим самим, своїми діями ОСОБА_7 незаконно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я, заволодів транспортним засобом ОСОБА_8 , в результаті чого спричинили останньому матеріальну шкоду у значному розмірі на суму 80000 гривень.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання про арешт майна підтримали.

Представник володільця майна - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого, посилаючись на те, що автомобіль не містить ознак речового доказу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За визначенням ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В силу ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя не вбачає підстав для накладення арешту на автомобіль, оскільки обмеження права власності володільця не відповідає завданням кримінального провадження визначеним ст.2 КПК України, слідчим в судовому засіданні не доведено неможливість проведення слідчих дій відносно майна за відсутності тимчасового позбавлення права власності, не доведено статусу майна - як безпосереднього об`єкта злочину та наявності слідів злочину на автомобілі, що можуть зникнути за експлуатації даного майна.

Керуючись ст.ст.91, 131, 132, 170-175 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Вільнянського ВП Пологівського відділу ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «SONY С2305/Хрerіа С» ІМЕІ: НОМЕР_2 , у корпусі білого кольору, в якому на момент проведення огляду малась сім-карта мобільного оператору зв`язку «Лайф», в обсязі тимчасового позбавлення права на використання, розпорядження та відчуження зазначеного майна, з метою збереження речових доказів.

В решті вимог клопотання відмовити.

В порядку ст.169 КПК України автомобіль марки Шевроле «Сruze» державний знак НОМЕР_3 , темно сірого кольору повернути володільцю майна ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

23.08.2017