1-кп/243/212/2017
243/220/17-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 12 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 1-кп/243/212/2017 (№0003366) за підозрою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, дітей не має, працюючого слюсарем у інституті кераміки, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, ІНПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
19.11.2016 року близько 23 години 00 хвилин, коли ОСОБА_7 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, разом із малознайомим ОСОБА_5 перебували біля продуктового магазину «Альянс», що розташований за адресою: м. Слов`янськ, вул. Ставропольська, 73, між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 , з метою уникнення конфлікту та спричинення йому тілесних ушкоджень став рухатись у сторону провулка Харківського м. Слов`янська. 19.11.2016 року близько 23 години 10 хвилин, ОСОБА_7 маючи мету на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 став рухатися за потерпілим, де наздогнав останнього біля будинку № 50 по пров. Харківському м. Слов`янська та схопив його лівою рукою за капюшон одягненої на ньому куртки, діючи умисно, передбачаючи суспільну небезпечність свого діяння, знаходячись позаду потерпілого ОСОБА_5 навмисно наніс ОСОБА_8 в ліву частину грудної клітини один удар ножем, який тримав у правій руці. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_5 були заподіяні наступні тілесні ушкодження: колото-різана рана в лівому підребір`ї проникаюча в черевну порожнину з пошкодженням тонкої кишки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав повністю, суду пояснив наступне: 19.11.2016 року близько 23 год. 00 хв. він на автомобілі таксі приїхав до продуктового магазину «Альянс», де планував придбати цигарки. Біля магазину перебував раніше незнайомий йому громадянин ОСОБА_5 . Він придбав у магазині цигарки та дві пляшки пива, одну пляшку передав ОСОБА_5 та запропонував разом випити пива. ОСОБА_8 погодився, вони стали пити разом пиво, розмовляти. Під час розмови він образився на ОСОБА_5 , став з ним сваритися. ОСОБА_8 злякався та став тікати від нього. Він побіг слідом за ОСОБА_8 , наздогнав його біля будинку № 50 по пров. Харківському м. Слов`янська та схопив його лівою рукою за капюшон одягненої на ньому куртки. В правій руці він тримав ніж, який раніше витягнув з кишені, та знаходячись позаду потерпілого ОСОБА_5 наніс йому один удар ножем в ліву частину грудної клітини. Після чого ОСОБА_8 вирвався та втік, залишив у нього в руках свою куртку. Він не став переслідувати ОСОБА_8 , поклав ніж до кишені своєї куртки та пішов до себе до дому. Його родичам належать два будинки, які розташовані поруч: № 57 по вул. Смольна та № 20 по вул. Б.Хмельницького. Куртку ОСОБА_8 він сховав в колодязну тумбу в будинку АДРЕСА_1 , планував потім повернути її ОСОБА_8 . Зараз він розкаюється у скоєному, повідомляє про те, що більше такого не вчинить. Вважає, що вчинив кримінальне правопорушення тому, що був у стані алкогольного сп`яніння. Його родичі виплатили ОСОБА_5 7000,00 грн. на лікування. Просить суд не карати його суворо, цивільний позов прокурора визнає у повному обсязі.

За згодою учасників судового провадження, суд визначив об`єм обсягу доказів, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом підозрюваного ОСОБА_7 , який в суді не оспорював фактичних обставин справи та його показання не суперечать фактичним обставинам справи, допитом потерпілого ОСОБА_5 та дослідженням в судовому засіданні письмових доказів.

Окрім визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушеня, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, вина ОСОБА_7 у вчинені ним умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння підтверджується наступними доказами:

Показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який суду пояснив, що 19.11.2016р., коли він перебував у стані алкогольного сп`яніння та знаходився біля продуктового магазину «Альянс», що розташований за адресою: м. Слов`янськ, вул. Ставропольська, 73, то до нього підійшов раніше не знайомий ОСОБА_7 та запропонував разом випити пиво. Він не погодився та не відмовився, мовчки взяв у Вербицького пляшку пива та став її тримати в руці. Вербицький був поруч та пив пиво, щось при цьому розповідав. Він слухав ОСОБА_9 неуважно, розмову не підтримував. Вербицького це образило, він став сваритися, під час сварки витяг з кишені складний ніж, розкрив його та став погрожувати цим ножем. Так, як він не бажав сварки, то вирішив піти від ОСОБА_9 , після чого побіг в напрямок вул. Харківської, але втекти не зміг, ОСОБА_9 його наздогнав, схопив лівою рукою за капюшон куртки та вдарив ножем у лівий бік. Він вирвався від ОСОБА_9 , залишивши у того свою куртку, та втік. В подальшому йому була надана медична допомога, він знаходився на стаціонарному лікуванні. Родичі ОСОБА_9 виплатили йому 7000,00 грн. на лікування. До теперішнього часу куртку йому не повернули. Він вимог про відшкодування шкоди до ОСОБА_9 не заявляє, не бажає щоб ОСОБА_9 суворо покарали, просить суд призначити ОСОБА_9 покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Витягом з кримінального провадження №0003366, з якого слідує що 20.11.2016р. до ЄРДР внесена інформація про відкриття кримінального провадження за фактом заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.11.2016р., з якого слідує, що свідок ОСОБА_10 серед чотирьох фотознімків впізнав фотознімок ОСОБА_7 , як особи, яка знаходилася 19.11.2016р. об 23 год. 00 хв. поруч з ОСОБА_5 біля продуктового магазину «Альянс», що розташований за адресою: м. Слов`янськ, вул. Ставропольська, 73.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.11.2016р., з якого слідує, що потерпілий ОСОБА_5 серед чотирьох фотознімків впізнав фотознімок ОСОБА_7 , як особи, яка завдала 19.11.2016р. йому удар ножем в грудну клітину та заподіяла тілесні ушкодження.

Протоколом обшуку від 20.11.2016р., в ході якого було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_1 та виявлено складний ніж та належну ОСОБА_5 куртку.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.11.2016р., в ході якого підозрюваний ОСОБА_7 на місті подій розповів та показав за яких обставин він вдарив ОСОБА_5 ножем у грудну клітину, куди потім дів ніж та куртку ОСОБА_5 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.01.2017р., в ході якого потерпілий ОСОБА_5 на місті подій розповів та показав за яких обставин ОСОБА_7 вдарив його ножем у грудну клітину та заподіяв тілесні ушкодження.

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 11.01.2017р., з якого слідує, що потерпілий ОСОБА_5 серед чотирьох наданих ножів впізнав ніж, яким ОСОБА_7 заподіяв йому 19.11.2016р. тілесні ушкодження.

Висновком експерта № 6 від 03.01.2017р., з якого слідує, що на клинку ножа наявність крові не встановлена.

Висновком експерта № 16/Н від 04.01.2017р., з якого слідує, що в слідах на светрі та футболці, які належать потерпілому ОСОБА_5 встановлена наявність крові людини, виявлені антигени В і Н та ізогемаглютинін анти-А, в слідах на спортивній куртці виявлена наявність крові людини, виявлені тільки антигени В і Н, що не виключає їх походження від потерпілого ОСОБА_5 . На спортивній кофті та на брюках наявності крові не встановлено.

Висновком експерта №13/Н від 04.01.2017р., з якого слідує, що кров потерпілого ОСОБА_5 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з вмістом супутнього антигену Н за ізосерологічною системою АБ0.

Висновком експерта № 14Н від 04.01.2017р., з якого слідує, що кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з вмістом супутнього антигену Н за ізосерологічною системою АБ0.

Висновком експерта № 616 від 22.12.2016р., з якого слідує, що виявлені у ОСОБА_5 при зверненні за медичною допомогою колото-різана рана в лівому підребер`ї, проникаюча в черевну порожнину з пошкодженням тонкої кишки утворились від дії колючо-ріжучого предмету, незадовго до надходження до лікарні, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Висновком експерта № 617 від 22.12.2016р., з якого слідує, що виникнення тілесних ушкоджень, винайдених у ОСОБА_5 , можливо при обставинах, на які вказує ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту. Для утворення виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень достатньо одного травматичного впливу. Характер виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не виключає можливості здійснювати самостійні дії (пересуватися, кричати) після їх отримання.

Висновком експерта № 8 від 10.01.2017р., з якого слідує, що виникнення тілесних ушкоджень, винайдених у ОСОБА_5 можливо при обставинах, на які вказує ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту.

Висновком експерта № 11 від 11.01.2017р., з якого слідує, що виникнення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_5 можливо в час, на який він вказує при проведенні слідчого експерименту. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_5 , можливо спричинити наданим на експертизу ножем.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що події кримінального правопорушення мала місце, вину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ст. 121 ч. 1 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

До такого висновку суд приходить внаслідок аналізу усіх наявних по справі доказів, враховує пояснення підозрюваного та потерпілого, висновки судових експертиз, а також те, що судово-медичний експерт, який приймав участь у проведені слідчих експериментів як за участю підозрюваного ОСОБА_7 , так і потерпілого ОСОБА_5 , підтверджує можливість заподіяння потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень за обставинами, які зазначили як потерпілий ОСОБА_5 , так і підозрюваний ОСОБА_7 .

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_7 не судимий в силу ст. 89 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, щиросердно розкаявся, добровільно відшкодував потерпілому ОСОБА_5 витрати на лікування в сумі 7000,00 грн., мешкає разом із бабусею похилого віку, яка має хронічне захворювання, та матір`ю, яка також є особою пенсійного віку, до затримання офіційно був працевлаштований та за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатрів та лікарів-наркологів не перебуває.

З висновку судово-психіатричної експертизи № 1352 від 20.12.2016р., (викладеного російською мовою) слідує, що ОСОБА_7 є психічно здоровим, як в момент вчинення кримінального правопорушення, так і в теперішній час може розуміти свої дії та керувати ними. В застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує. Кримінальне правопорушення вчинив у стані простого алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілому завданої шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 згідно ст. 67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що питання про обґрунтованість періоду тримання під вартою не можна розглядати абстрактно. Оцінювати, наскільки виправданим є подальше тримання обвинуваченого під вартою, в кожній справі потрібно з огляду на конкретні обставини. У тій чи тій справі безперервне тримання під вартою можна виправдати лише в разі, якщо існують конкретні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, попри презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, викладений у статті 5 Конвенції. Конвенція гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме: гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи.

Суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На підставі усього викладеного, з урахуванням особи винного, усіх вищезазначених обставин справи, а також обставин, що пом`якшують та обставину, що обтяжує покарання, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 можливо і необхідно призначення покарання тільки у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому диспозицією ч.1 ст. 121 КК України, а перевиховання та виправлення ОСОБА_7 не можливі без відбування ним покарання, так, як хоча ОСОБА_7 вчинене кримінальне правопорушення проти здоров`я іншої людини, але завдане ним тілесне ушкодження є небезпечним для життя в момент заподіяння; обставини того, що ОСОБА_7 завдав ОСОБА_5 небезпечне для життя тілесне ушкодження в той час, коли для нього була відсутня будь-яка небезпека з боку ОСОБА_5 , який намагався втекти від його нападу, що свідчить про те, що ОСОБА_7 є небезпечним для оточуючих і потребує перевиховання, тобто виправлення ОСОБА_7 не можливо без реального відбування ним покарання.

При цьому суд враховуючи особу винного (працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, мешкає із бабусею та матір`ю, які є особами пенсійного віку та потребують сторонньої допомоги тощо), та обставини вчинення кримінального правопорушення ( ОСОБА_7 був не тільки ініціатором сварки з ОСОБА_5 , а й заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження в той час, коли ОСОБА_8 тікав від нього з метою уникнення сварки; ОСОБА_5 відносно ОСОБА_7 не вчинив жодної протиправної дії), вважає, що призначення ОСОБА_7 мінімального покарання за ч. 1 ст. 121 КК України та його відбування в умовах ізоляції від суспільства буде належним як покаранням за вчинене ним кримінальне правопорушення, так і належним і достатнім засобом впливу для його перевиховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Речові докази, які перебувають на зберіганні у камері схову Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області за квитанцією № 488 від 17.01.2017р. за набуттям вироком чинності:

?розкладний ніж, змиви з об. 1-3 на ниточках марлі з контролем на ваті, зразки крові ОСОБА_5 та зразки крові ОСОБА_7 знищити;

?джинсові брюки та куртку ОСОБА_7 повернути ОСОБА_7 ;

?спортивну куртку, брюки, светр та футболку ОСОБА_5 повернути ОСОБА_5 .
Заявлений прокурором позов про стягнення з ОСОБА_7 на користь медичного закладу вартості витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 у розмірі 3702,00 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі, так, як вартість стаціонарного лікування ОСОБА_5 в травматологічному відділенні КЛПЗ «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» в наслідок заподіяння йому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень склала саме 3702,00 грн.
20.11.2016р. ОСОБА_7 було затримано відповідно до вимог ст.ст. 209-211 КПК України, а 22.11.2016р. відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який потім продовжувався, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (П`ЯТЬ) років;

Обраний стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою» залишити без змін, зарахувавши до строку відбуття покарання ОСОБА_7 відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України один день попереднього ув`язнення за два дні арешту за період з 20.11.2016р. по день набуття вироком чинності включно, початком відбуття покарання ОСОБА_7 вважати 20 листопада 2016 року.
Речові докази, які перебувають на зберіганні у камері схову Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області за квитанцією № 488 від 17.01.2017р. :

?розкладний ніж, змиви з об. 1-3 на ниточках марлі з контролем на ваті, зразки крові ОСОБА_5 та зразки крові ОСОБА_7 знищити;

?джинсові брюки та куртку ОСОБА_7 повернути ОСОБА_7 ;

?спортивну куртку, брюки, светр та футболку ОСОБА_5 повернути ОСОБА_5 .
Стягнути із засудженого ОСОБА_7 на користь КЛПЗ «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» (м. Слов`янськ Донецької області, вул. Шевченко, буд. 40, р/р НОМЕР_2 , МФО 834016 у ГУ ДКСУ в м. Слов`янськ Донецької області, ОКПО 01991197) витрати із стаціонарного лікування потерпілого ОСОБА_5 в сумі 3702 грн. 00 коп.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1