АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Номер провадження 11-кп/774/189/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2017 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні ( в режимі відеоконференції з обвинуваченим ОСОБА_6 ) в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2017 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0004284 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України повернуто прокурору.
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
обвинувачений - ОСОБА_6
захисник обвинуваченого - ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, як незаконну та таку, що ухвалена у зв`язку із істотним порушенням кримінального процесуального законодавства, а обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 повернути на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2017 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України було повернуто прокурору для усунення недоліків.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції посилався на ті обставини, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає положенням ст. 291 КПК України, оскільки, в ході досудового слідства залишилася не встановленою об`єктивна сторона злочину інкримінованого обвинуваченому, а саме не встановлено і не зазначено місце та час скоєння злочину, також не вказано, час та місце скоєння злочину, передбаченного ч. 1 ст. 115 КК України, і що можливо встановити лише шляхом проведення слідчих дій з дотриманням процесуальних прав обвинуваченого. Вказані обставини позбавляють суд можливості призначити провадження до судового розгляду та розглянути його по суті, так як обвинувачення пред`явлене ОСОБА_6 не є конкретизованим, тому допущено порушення права обвинуваченого на захист.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на ті обставини, що ухвала суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Прокурор зазначає, що, твердження суду з приводу того, що в обвинувальному акті не вказано коли саме скоєно злочин та де саме скоєно злочин, не встановлена об`єктивна сторона злочину, є необґрунтованим, оскільки обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 відповідає всім вимогам ст.ст.291, 293 КПК України, містить всі зазначені у вказаних статтях реквізити, до нього додані реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки підозрюваного та його захисника про отримання копій обвинувальних актів та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Крім того, як зазначає прокурор, твердження суду першої інстанції про те, що не встановлено об`єктивну сторону злочину спростовується тим, що в обвинувальному акті чітко зазначено місце та час скоєння злочину, а саме 18.10.2014 року приблизно о 16.00 год. в дворі домоволодіння АДРЕСА_1 .

На думку прокурора, вказані в ухвалі суду недоліки можливо усунути під час судового розгляду кримінального провадження без проведення додаткових слідчих дій, шляхом уточнення обвинувачення на підставі показів потерпілої, свідків, висновків судово-медичної експертизи щодо часу смерті ОСОБА_9 .

Заперечень на апеляційну скаргу прокурора не надходило від учасників кримінального процесу.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив колегію суддів задовольнити її в повному обсязі, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а обвинувальний акт повернути на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 , який діє в його інтересах, кожен окремо, в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і вважали ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, вислухавши думки учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з Нікопольської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області 30.12.2014 року надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України ( т.1 а.кп.23).

Кримінальне провадження розглядалось Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області і по справі 25 березня 2016 року було ухвалено вирок, який ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2016 року було скасовано, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Після скасування рішення суду, справа повторно розглядалась колегією суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які ухвалою від 28 листопада 2016 року вдруге призначили підготовче судове засідання (т.2 а.кп. 108), за наслідками якого 26 січня 2017 року повернула обвинувальний акт прокурору, у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України.

Підставами для повернення обвинувального акту в ухвалі зазначено те , що органом досудового слідства не була встановлена об`єктивна сторона злочину (не встановлено та не зазначено місце та час скоєння злочину) і що можливо встановити лише шляхом проведення слідчих дій.

Колегія судів не може погодитись з висновками суду першої інстанції , оскільки вони суперечать вимогам кримінального процесуального законодавства.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Суд відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд при винесенні ухвали, зробив хибний висновок щодо неможливості призначення судового розгляду та не вказав жодної підстави, яка б свідчила про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, які давали право суду на повернення обвинувального акту прокурору, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються матеріалами провадження.

Аналізуючи зміст ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що висновки суду суперечать фактичним обставинам, оскільки як вбачається з обвинувального акту він містить відомості, які передбачені пунктами 1-9 ч.2 ст.291 КПК України, а саме: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Так, з обвинувального акту відносно ОСОБА_6 вбачається, що відповідно до вимог ст.ст. 291, 293 КПК України прокурором викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважав встановленими, дана відповідна правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на норми закону про кримінальну відповідальність та викладено формулювання обвинувачення; зазначені всі елементи складу злочину, у тому числі: дата, час, місце, спосіб вчинення злочину, обставини вчинення, мотив обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння, крім того, до нього додані реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов потерпілої, розписки підозрюваного та його захисника про отримання копій обвинувальних актів та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Колегія суддів, також не погоджується з висновком суду про те, що в ході досудового слідства залишилася не встановленою об`єктивна сторона злочину інкримінованого обвинуваченому, а саме не встановлено і не зазначено місце та час скоєння злочину, не вказано коли саме скоєно злочин та де саме скоєно злочин передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, і що дані обставини можливо встановити лише шляхом проведення слідчих дій з дотриманням процесуальних прав обвинуваченого.
Відповідно до положень ст.283 КПК України по даному кримінальному провадженню закінчено досудове розслідування, тому додаткові слідчі дії, про які зазначив суд першої інстанції в ухвалі, не можуть бути проведені.

Крім цього, ст.282 КПК України чітко визначені випадки за якими відновлюється досудове розслідування кримінального провадження.

Колегія судів звертає увагу на ту обставину , що зазначене кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені злочину , передбаченого ч.1 ст.115 КК України вже розглядалось судом першої інстанції і ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.11.2016 року вирок суду від 25.03.2016 року відносно ОСОБА_6 було скасовано.

Таким чином , повертаючи обвинувальний акт судом першої інстанції були порушені вимоги ст.415 КПК України, якою передбачено , що скасовуючи вирок чи ухвалу суду , суд апеляційної інстанції призначає новий розгляд у суді першої інстанції.

Посилання суду на ті обставини, що органом досудового слідства залишилась невстановленою об`єктивна сторона злочину, що перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не можна визнати обґрунтованими, оскільки вони суперечать вимогам ст.314 КПК України та не є обставинами, які тягнуть за собою повернення обвинувального акту.
Відповідно до вимог ст.314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, тільки в тому випадку, коли він не відповідає вимогам ст.291 КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Ст. 374 КПК України передбачено , що питання формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця , часу , способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення можуть бути предметом розгляду і оцінки під час судового розгляду , на що зверталось увага апеляційного суду Дніпропетровської області в своїй ухвалі від 10.11.2016 року.
Тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, про те що вказані в ухвалі суду першої інстанції недоліки можливо усунути під час судового розгляду кримінального провадження без проведення додаткових слідчих дій, шляхом уточнення обвинувачення після проведення судового слідства, на підставі показів потерпілої, свідків, висновків судово-медичної експертизи щодо часу смерті ОСОБА_9 , оскільки відповідно до вимог ст.338 КПК України прокурор має право змінити обвинувачення , якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчинені якого обвинувачується особа.

Зазначені обставини свідчать про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду і призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, на думку колегії суддів, обставини, які суд зазначив в ухвалі про повернення обвинувального акту не ґрунтуються на вимогах кримінально процесуального закону, доводи щодо порушення процесуального характеру також не є обставинами, які тягнуть за собою повернення обвинувального акту для усунення недоліків, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
При апеляційному розгляді прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу в виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , визначений ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.01.2017 року спливає 20 березня 2017 року.

З врахуванням того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не гарантує, що він не стане переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків; не вчинить інше кримінальне правопорушення.

Ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які існували під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не зменшились та існують на даний час.
Керуючись ст.ст. 331, 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2017 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0004284 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження, у тому ж суді.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 травня 2017 року .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4