Справа № 314/2304/17
Провадження № 1-в/314/741/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.07.2017 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
засудженого ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
представника колонії ОСОБА_5
секретар судового засідання ОСОБА_6
розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням адвоката відносно засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська, Запорізької обл., громадянина України, українця, освіта середньо спеціальна, не одруженого, до засудження працював ПП «Дари Азова Плюс», зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Раніше судимого:
1) 22.05.2001 року Бердянським міським судом Запорізької області за ст. 140 ч. 2, ст.17 ч. 2 , ст.140 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
2) 13.10.2001 року Бердянським міським судом Запорізької області за ст. 141 ч. 2, ст.43 КК України до 2 років 1 дня позбавлення волі;
3) 02.06.2005 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 3, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
4) 26.09.2005 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 121 ч. 1, ст.70 ч.4 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 27.11.2009 року по відбуттю строку покарання;
5) 12.04.2012 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 289 ч. 2, ст.75 КК України до 5 років позбавлення волі; з випробуванням на 2 роки.
По даній справі засуджений: 23.12.2016 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст. 162, ч. 3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.296, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 09.06.2013 року по 15.06.2015 року.
Початок строку: 25.04.2017 року. Кінець строку: 13.05.2018 року.
Про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,
До Вільнянського районного суду Запорізької області від адвоката засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)», надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив суд звільнити засудженого ОСОБА_3 умовно достроково від відбування покарання, так як він, вимоги установленого порядку не порушував, стягнень не має, заохочень не має, на виробництві колонії не працевлаштований за станом здоров`я, є хворим на туберкульоз, вину у скоєному злочині визнає, розкаюється.
Засуджений ОСОБА_3 просив суд задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк який залишився.
Представник адміністрації установи заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_3 не довів своє виправлення.
Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні заяви має бути відмовлено з наступних підстав.
Так, при вивченні матеріалів особової справи засудженого встановлено, що останній з 26.05.2014 року відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)». За період відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання не порушує. Заохочень та стягнень не має.
Відповідно до ст.118 КВК України участь у суспільно - корисній праці, та роботах з благоустрою місць позбавлення волі не приймає.
Відповідно до ст.123 КВК України участь в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає.
Цивільний позов за вироком суду у сумі 978,00 грн. не відшкодовано.
Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
Згідно матеріалів вбачається, що засуджений на виробництві установи не працевлаштований, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Рішенням комісії установи від 16.06.2017 року засудженому відмовлено як такому, що не довів своє виправлення.

Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

За таких обставин на теперішній час суд погоджується з висновком комісії державної установи ««Софіївська виправна колонія (№55)» та не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволені клопотання адвоката відносно засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, щодо вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

12.07.2017