АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2747/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 та накладено арешт на автомобіль марки «AUDI» модель «А4», 2011 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_1 , власником якого є гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується дане кримінальне провадження, та прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, адвокат зазначає про відсутність мотивування прийнятого судом рішення.

Так, апелянт вказує, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів, проте оскаржувана ухвала не містить відповідного обґрунтування.

Також адвокат звертає увагу суду на те, що протягом трьох місяців під час проведення досудового розслідування та станом на час постановлення оскаржуваної ухвали суду, ОСОБА_8 жодного разу не була допитана, а автомобіль протягом всього часу знаходився у її володінні та користуванні.

Одночасно апелянт зазначає, що ухвалу слідчого судді постановлено без виклику у судове засідання власника майна, а її копію вона отримала під час допиту 04.05.2017 року.

Заслухавши доповідь судді, поясненняпредставника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що власник майна та його представник участі у судовому засіданні не приймали, копію оскаржуваної ухвалиапелянтом отримано 04.05.2017 року, апеляційна скарга подана 10.05.2017 року, з урахуванням вихідних днів, пятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не порушено, а тому і не підлягає поновленню.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000986, відомості про яке 27.01.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Слідчий Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 , звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «AUDI» модель «А4», 2011 року випуску, власником якого є гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на зазначене у клопотанні слідчого майно, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Дане рішення слідчого судді суду першої інстанції не може бути визнано обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170 173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Аналіз клопотання слідчого про накладення арешту на майно, дає підстави для висновку, що дане клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з клопотання слідчого Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_9 , метою для накладення арешту на майно, а саме на автомобіль марки «AUDI» модель «А4», 2011 року випуску, власником якого є гр. ОСОБА_8 , є забезпечення збереження речових доказів, про що чітко зазначено у клопотанні (а.с. 1-4), а тому доводи слідчого судді щодо необхідності задоволення даного клопотання саме з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), на переконання колегії суддів, є необґрунтованими.

Аналізуючи наведені правові норми та враховуючи, що до клопотання слідчого додані документи та матеріали, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, та постановою слідчого від 11 квітня 2017 року визнано речовим доказом, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого з метою забезпечення збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Посилання апелянта на те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт перебуває у власності добросовісного набувача, колегія суддів не бере до уваги, оскільки положення ст. 170 КПК України дозволяють накласти арешт на майно будь якої особи, у разі необхідності забезпечити збереження речових доказів, що у цьому випадку і мало місце.
Твердження представника власника майна про те, що ОСОБА_8 жодного разу не була допитана, а автомобіль знаходився у її володінні та користуванні, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого, з урахуванням мети накладення арешту на майно.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Разом з тим, необхідним буде відмітити, що ухвала слідчого судді не містить жодного обгрунтування прийнятого судом рішення, а містить лише перелік статей КПК України, а тому колегія суддів приходить до висновку про невідповідність ухвали слідчого судді вимогам ст. 370 КПК України щодо належного мотивування судового рішення.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України та з урахуванням положень ч. 2 ст. 404 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні прокурора, з мотивів викладених апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_9 , та накладено арешт, а саме позбавлено права на відчуження, розпорядження та користування майном, автомобілем марки «AUDI» модель «А4», 2011 року випуску, власником якого є гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 та накласти арешт на автомобіль марки «AUDI» модель «А4», 2011 року випуску, власником якого є гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши його відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_4