Дата документу Справа № 333/349/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 333/349/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/825/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула 30 травня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, українця, який зареєстрований і проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Встановлені вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2017 року обставини:
20 грудня 2016 року, приблизно о 13-50 годині, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні магазину будівельних матеріалів «Строй Бум», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в який проник через незачинені вхідні двері запасного входу, намагався таємно викрасти з полиць підсобного приміщення зазначеного магазину майно, що належить потерпілому ОСОБА_9 , загальною вартістю 4600,00 гривень, а саме: електродриль «Bosh GSB13RE», в корпусі синього кольору, вартістю 1400,00 гривень, електро-шуруповерт «Bosh DWT ABS-10.8 Li», в корпусі зеленого кольору, з акумулятором і зарядним пристроєм до нього, загальною вартістю 1500,00 гривень, електро-лобзик «Фіолент ПМ3-600Е», в корпусі зеленого кольору, загальною вартістю 1300,00 гривень, будівельний фен «Stern HG-2000V», в корпусі синього кольору, вартістю 400,00 гривень, для чого склав вищезазначене майно до поліетиленового пакету і, тримаючи його у руці, направився до виходу з підсобного приміщення магазину, намагаючись покинути місце вчинення кримінального правопорушення з указаним майном, виконавши таким чином усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки протиправні дії в подальшому були зупинені працівниками вищезазначеного магазину.
Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2017 року:
ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2013 року і остаточно призначено покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.
Строк покарання постановлено рахувати з 20.12.2016 року подень набрання вироком законної сили, зарахувавши строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 , до вступу вироку в законну силу, залишено без змін - тримання під вартою.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, посилається на суворість призначеного покарання, просить, врахувавши повне визнання ним вини, розкаяння, стан його здоров`я, зменшити призначене йому покарання, та зарахувати в строк відбуття покарання строк тримання під вартою.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, позиції обвинуваченого та адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який висловив заперечення апеляційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, судовий розгляд даного кримінального провадження відбувався за скороченою процедурою, передбаченою ч.3 ст. 349 КПК України, положення якою суддею дотримані, про що свідчить фіксація судового процесу.

Виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Висновки суду першої інстанції щодо наведених обставин не оспорюються, отже перевірці апеляційним судом не підлягають.
Стосовно вимог апеляційної скарги щодо пом`якшення призначеного покарання, судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання були дотримані.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.

Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень ст.ст. 66, 67 КК України.

Визнання обвинуваченимсвоєї вини та активне сприяння в розкритті злочину, суд врахував в якості обставин, що пом`якшують покарання.

Отже, місцевий суд при призначенні ОСОБА_8 покарання, врахував і обставини, заявлені в апеляційній скарзі.

Одночасно суд першої інстанції прийняв до уваги тяжкість вчиненого злочину, не працевлаштованість обвинуваченого, наявність судимостей за вчинення корисливих злочинів, які не зняті та не погашені в установленому законом порядку, що свідчить про схильність ОСОБА_8 до вчинення протиправних злочинних діянь та небажання ставати на шлях виправлення та стало наслідком при призначенні остаточного покарання застосування положень ст. 71 КК України.

Суд першої інстанції, враховуючи дані про особу обвинуваченого, думку потерпілого, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь здійснення злочинного наміру і причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, положення ст.68 КК України, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, доцільно вважав за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції закону, яке, на думку колегії суддів, відповідає принципам призначення покарання.
Наявність обставин щодо незнятих та непогашених судимостей у сукупності із скоєним злочином в період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком, що на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінкиОСОБА_8 , а також беручи до уваги вище наведені відомості відносно особистості обвинуваченого, який суспільно-корисною працею не займається, давали суду підстави для призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства з застосуванням положень ст. 71 КК України.
Обставини, на які посилається апелянт, як на підстави для зміни вироку суду і зменшення розміру покарання, вже були належним чином враховані судом під час його призначення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначенеОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є домірним скоєному та особистості обвинуваченого, а тому, вимоги, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.
Підстав вважати призначене ОСОБА_8 покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначається в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26.11.2015 року № 838-VIII), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Оскаржуваним вироком суд зарахував у строк відбування ОСОБА_8 покарання певний період його попереднього ув`язнення, який відрахований з моменту затримання обвинуваченого з 20.12.2016 року до набрання вироком законної сили, що узгоджується з положенням ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення".

А отже, увесь строк попереднього ув`язнення до моменту набрання вироком законної сили, яким відповідно до ч.2 ст. 532 КПК України, є день ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, зараховано в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Наведене спростовує доводи апелянта про зарахування в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строку тримання під вартою.
За наведеного колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 слід відхилити.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2017 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4