Справа №576/465/17-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/143/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2017 року, якою ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 332 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту

з участю прокурора - ОСОБА_8

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
На вирішення слідчому судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання слідчого Глухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_10 , погоджене з начальником Глухівського відділу Шосткінської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_11 , про застосування до підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді вказане клопотання слідчого задоволено частково, відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Заборонено ОСОБА_7 цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності з`явитись до слідчого, прокурора або суду.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1)прибувати до слідчого (прокурора), слідчого судді, суду (залежно від стадії кримінального провадження) по першому виклику;

2)не відлучатися за межі визначеного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання чи роботи;

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт, або інший документ, що дає підозрюваному право на виїзд за межі України;

5)утриматись від спілкування з ОСОБА_12 ;

6)носити електронний засіб контролю.

Визначено строк дії ухвали до 15.05.2017 р. включно. Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги прокурора обґрунтовані тим, що:

- слідчий суддя вмотивував своє рішення тим, що не доведено неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, в той час як прокурором обґрунтовано наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України , а саме: наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_7 , не працює, не має постійного джерела доходів, підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 7 років; наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_7 може схилити шляхом умовлянь, примусу або погроз відмовитись давати показання або спотворити їх, залякати свідків даного кримінального правопорушення, а саме працівників прикордонної служби, які виявили факт незаконного перетину Державного кордону України, оскільки вказані особи є головними свідками даного кримінального правопорушення, що свідчить про те, що будь-який інший запобіжний захід не може забезпечити належну поведінку підозрюваного і лише застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який може запобігти вказаним у клопотанні ризикам з метою реалізації завдань кримінального провадження;

- з врахуванням практики, Європейський суд з прав людини, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі, а необрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 , який за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_13 незаконно переміщували двох осіб через Державний кордон України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може викликати негативну реакцію суспільства щодо формування суспільної думки про бездіяльність та неефективність роботи правоохоронної та судової влади.

Заслухавши доповідь головуючого судді, зміст апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які просили залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, прокурора, який просив ухвалу слідчого судді скасувати, а апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Слідчий суддя, відмовляючи в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, врахував наявність обґрунтованої підозри, зазначив, що прокурор довів наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, але не доводів наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходив з того, що прокурором не доведено, що жоден інший більш м`який запобіжний захід, в тому числі домашній арешт, не може запобігти настанню ризиків, зазначених у клопотанні, а лише суворість можливого покарання не є безумовною обставиною для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя врахував такі підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, те, що підозрюваний є особою молодого віку (1996 року народження), не має історії попередньої кримінальної діяльності, має постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю (а.с.38) та характеризується позитивно, хоча офіційно не працевлаштований, проте заробляє за рахунок підробітків, утримання домашнього господарства (а.с.39).

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, вважає їх вмотивованими і такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим Глухівського відділу поліції за ч. 2 ст. 332 КК України розслідується кримінальне провадження № 0000219 від 15 березня 2017 року за фактом незаконного переправлення осіб через державний кордон.

15 березня 2017 року ОСОБА_7 по зазначеному кримінальному провадженню затримано та 16 березня 2017 року пред`явлено підозру за ч. 2 ст. 332 КК України, у тому що 15 березня 2017 року ОСОБА_7 за попередньою змовою у групі з ОСОБА_13 , зустрівши на території РФ ОСОБА_14 та іншу невстановлену особу, переправили їх через Державний кордон України поза пунктом пропуску, після чого були затримані прикордонниками.

По даному провадженню 15 березня 2017 року ОСОБА_7 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та 16 березня 2017 р. повідомлено про підозру у незаконному переправленні осіб через державний кордон за попередньою змовою групою осіб за ч. 2 ст. 332 КК України.

Вказаний злочин, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років.

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити, зокрема, обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий при обґрунтуванні застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою взагалі не довів обставин, які б свідчили про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може схилити шляхом умовлянь, примусу або погроз відмовитись давати показання або спотворити їх, залякати свідків даного кримінального правопорушення, а саме працівників прикордонної служби, які виявили факт незаконного перетину Державного кордону України.

Необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме тримання під вартою, як слідчий у клопотанні, так і прокурор в апеляційній скарзі, обґрунтовують суворістю покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , а також тим, що не обрання щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може викликати негативну реакцію суспільства щодо формування суспільної думки про бездіяльність та неефективність роботи правоохоронної та судової влади щодо протидії злочинів у сфері охорони Державного кордону України, забезпечення виконання завдань кримінального судочинства, що у свою чергу негативно вплине на авторитет органів влади.

При цьому, як зазначено в клопотанні, віком ОСОБА_7 , станом здоров`я, його сімейним і матеріальним станом, соціальними зв`язками, відсутністю постійного місця проживання, іншими даними про особу підозрюваного, в їх сукупності, підтверджують наявність ризиків можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані обставини, у відповідності до вимог ч.4 ст.194 КПК України, давали слідчому судді усі підстави для часткового задоволення клопотання слідчого, в якому ставилося питання про обрання ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу, та застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В контексті ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Саме з врахуванням вищезазначеного, слідчим суддею прийняте рішення, яке цілком відповідає вимогам діючого законодавства і підтверджується наявними у кримінальному провадженні матеріалами, які свідчать, що застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту може запобігти зазначеним ризикам, тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.177,178,183,194,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2017 року, якою ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 332 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.