Єдиний унікальний номер 205/3150/16-к
У Х В А Л А
Іменем України
16 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

відбуває у Дніпропетровській виправній колонії УДПСУ в Дніпропетровській області (№89) покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2002 року за п.п. «ж», «з», «і» ст. 93 КК України ( у редакції 1960 року) у вигляді довічного позбавлення волі про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року),

за участю: прокурора ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:
18 квітня 2016 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року).

В клопотанні засуджений ОСОБА_3 просить зарахувати строк його попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до вироку Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2002 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч.ч. 1 та 4 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються установа виконання покарань. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що вироком Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2002 року ОСОБА_3 засуджено до покарання у вигляді довічного позбавлення волі, та у відповідності до ст. 72 КК України зазначене покарання відноситься до безстрокових покарань.
Суд, дослідивши клопотання засудженого, перевіривши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2002 року ОСОБА_3 засуджений за п.п. «ж», «з», «і» ст. 93 КК України ( у редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі. Строк призначеного покарання встановлено рахувати з 07 червня 2001 року.

Вирок суду набрав законної сили 23 травня 2002 року.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)» № 838-VІІІ від 26.11.2015 року ч. 5 ст. 72 КК України викладена в новій редакції, відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» цього Закону визначено, що він підлягає застосуванню до всіх осіб, щодо яких на момент набрання цим Законом чинності набрав чинності обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю.

Відповідно до п. 3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону, цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» Попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Разом з цим, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року), у строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження та перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Таким чином, правила, закріплені у ст. 72 КК України, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відносяться. Не застосовуються ці правила й у випадку заміни засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі внаслідок акта про помилування.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення за вироком Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2002 року.
Керуючись ст.ст. 110, 369, 371, 372, 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з моменту її оголошення через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1