Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-кс/711/1941/16

Справа № 711/6224/16-к

21 липня 2016 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю:

секретар ОСОБА_2

слідчий ОСОБА_3

представник володільця майна - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, в межах кримінального провадження №0000407 від 28.09.2015р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до суду 18.07.2016 року зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність слідчого ОСОБА_3 та зобов`язати слідче управління ГУ НП в Черкаській області повернути ОСОБА_5 тимчасово вилучене під час проведення обшуку 12.11.2015р. майно.

В судовому засіданні заявник, як представник володільця майна ОСОБА_5 , підтримав вимоги скарги. В обґрунтування скарги зазначив, що вилучене під час обшуку майно має статус тимчасово вилученого майна. Арешт на зазначене майно не накладався. Після вилучення майно зберігалося з порушенням порядку встановленого законом внаслідок чого було частково розтрачено. Вилучене майно потребує особливих вимог зберігання з дотриманням температурного режиму не менше 0 Со. Тож просив задовольнити скаргу і повернути тимчасово вилучене майно його власнику ОСОБА_5 , який може забезпечити його відповідальне зберігання.

Слідчий ОСОБА_3 заперечував проти скарги і пояснив, що вилучене під час обшуку майно є речовим доказом (визнане відповідною постановою слідчого) і не має статусу тимчасово вилученого майна. Майно вилучалось оскільки має ознаки фальсифікованої продукції. На теперішній час по кримінальному провадженню проводяться судові експертизи з дослідження вилучених предметів. Вилучене майно передане на відповідальне зберігання громадянину ОСОБА_6 , оскільки потребує особливих умов зберігання. Просив відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши обставини справи вважаю, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.11.2015р. надано дозвіл на проведення обшуку в приміщенні нежитлової будівлі-громадський будинок (торговий павільйон з допоміжними приміщеннями та добудова 2-го поверху) за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 з метою виявлення і вилучення документів та речей, які є знаряддям вчинення злочину. Підставою для проведення обшуку була наявність даних про те, що ОСОБА_5 на території Жашківського району Черкаської області здійснює незаконне виробництво, виготовлення, перевезення, зберігання з метою збуту та збут отруйних та сильнодіючих речовин, а саме: тіаметоксам, металаксил-М, дикват, флуксоніл та тебуконазол.

12.11.2015р. в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук під час якого було виявлено та вилучено майно у вигляді предметів (113 найменувань) в різній кількості, , які відносяться до хімічних засобів захисту рослин і мають ознаки знаряддя злочину, про що складено відповідний протокол обшуку з описом вилучених речей. Вилучені предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Через те, що вилучене майно є громіздким і потребує особливих умов зберігання (температурний режим не нижче 0 Со) його було передано 15.01.2016р. на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .. На теперішній час майно зберігається у цієї особи, у встановленому законом порядку арешт на нього не накладений.

За таких обставин заявник звернувся до слідчого судді і просить повернути йому вилучене в нього в ході обшуку майно.

Оцінюючи обставини справи вважаю за необхідне звернути увагу на наступне.

Згідно ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Порядок зберігання доказів регулюється положеннями ст.100 КПК України.
Згідно ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Частиною другою статті 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України (в редакції чинній на момент проведення обшуку, тобто на 25.08.2015р.) при обшуку слідчий, прокурор має право, зокрема, оглядати і вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. З аналізу зазначеної норми вбачається, що під час обшуку могло бути вилучене будь-яке майно, що має значення для кримінального провадження. При цьому майно на вилучення якого прямо надавався дозвіл ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук не набувало статусу тимчасово вилученого майна, а відтак подальше його зберігання регулювалося положеннями ч.2 ст.100 КПК України, за умови відповідності такого майна критеріям речових доказів. В іншому випадку, вилучене майно вважається тимчасово вилученим і подальше його зберігання регулюється ст.167-169 КПК України.
Як встановлено в судовому засіданні під час проведення обшуку 12.11.2015р. було вилучені речі і документи, які є знаряддям вчинення злочину, а відтак таке майно не є тимчасово вилученим і відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК. Отже зберігання вилученого майна має здійснюватись стороною обвинувачення в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.100 КПК).
Відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час по кримінальному провадженню призначені, але ще не проведені, судові експертизи об`єктом дослідження яких є вилучене майно. Отже є потреба у зберіганні вилучених речей у первинному стані. Повернення таких речей власнику створює загрозу його псування та перетворення, внаслідок чого можуть бути втрачені істотні ознаки та властивості цих речей, що зашкодить повноті розслідування.
Варто зауважити, що доводи заявника про безвідповідальне зберігання стороною обвинувачення речових доказів не є підставою для повернення їх власнику. Згідно ч.4 ст.100 КПК у разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. Отже майновий інтерес заявника захищений законом і у разі підтвердження при закінченні кримінального провадження факту втрати, псування чи знищення вилучених в нього речей він має право на відшкодування збитків.
На підставі вищевикладеного, вважаю, що в діях слідчого відсутні ознаки протиправної бездіяльності, яка полягає у неповерненні вилученого під час обшуку майна у ОСОБА_5 , а тому скарга задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.100, 236, 303-307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 22 липня 2016р.

Слідчий суддя: ОСОБА_1