Справа № 304/546/16-к
Провадження № 1-в/304/26/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2016 року м. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника КВІ ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання старшого інспектора Перечинського РВ КВІ ВДПтС України в Закарпатській області щодо засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, тимчасово непрацюючого, українця, громадянина України, -
про застосування покарання за наявності кількох вироків, -
Старший інспектор Перечинського РВ КВІ ВДПтС України в Закарпатській області звернувся до суду із вказаним поданням, яке мотивує тим, що ОСОБА_5 засуджений вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 цього Кодексу ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки. Вказаний вирок було отримано та прийнято до виконання Перечинським РВ КВІ 29 грудня 2015 року. Разом з цим, 12 травня 2016 року ОСОБА_5 засуджений вироком Перечинського районного суду Закарпатської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 100 годин громадських робіт. Однак у даному вироку, який надійшов на виконання 24 червня 2016 року, не враховано покарання за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року. Тому просить вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Прокурор, представник КВІ та засуджений у судовому засіданні просили подання задовольнити.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали такого, суд приходить до наступного висновку.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Перечинського районного суду від 16 листопада 2015 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, однак на підставі ст. ст. 75, 76 цього Кодексу звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Крім цього, вироком Перечинського районного суду від 12 травня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за ст. 185 ч. 1 КК України до 100 (ста) годин громадських робіт.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Разом з цим, вказана норма закону застосовується лише у випадку, коли щодо засудженого є вирок, який не звернений до виконання і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок. У такому випадку суд за місцем виконання вироку, визначаючи порядок застосування покарання засудженому, зобов`язаний керуватися ст. 71 КК України. Натомість в ситуації, яка склалася з виконанням зазначених вище вироків щодо ОСОБА_5 , фактично йдеться не про визначення порядку застосування покарання при наявності декількох вироків, оскільки обидва вироки були звернені до виконання, а про неправильне призначення йому покарання за останнім за часом вироком, тобто про вирішення питання про призначення йому покарання за сукупністю злочинів згідно ч. 4 ст. 70 КК України, чого не вправі вирішувати суд при розгляді питань, пов`язаних із виконанням вироку.
Згідно з роз`ясненнями, наданими в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року №11, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 411 КПК, питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову. Зокрема, не можна у такому порядку: виключити з вироку кваліфікуючу ознаку злочину і посилання на обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність; уточнити призначене покарання (як основне, так і додаткове) щодо його виду та строку тощо.
Отже, враховуючи вищевикладене, з метою недопущення порушення суті вироків і погіршення становища засудженого ОСОБА_5 , суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 369, 372, 537, 539 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
У задоволенні подання старшого інспектора Перечинського РВ КВІ ВДПтС України в Закарпатській області щодо засудженого ОСОБА_5 про застосування покарання за наявності кількох вироків відмовити.
На ухвалу може бути подано апеляцію до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий: ОСОБА_1