Справа № 366/280/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1020/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 23.11.2016

УХВАЛА
Іменем України
23 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Іванківського районного суду Київської області від 07 червня 2016 року, яким:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , освіта середня, не працююча, не заміжня,
визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, та згідно ст. 76 КК України, покладено обов`язки;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця с. Трьохізбенка, Слов`яносербського району, Луганської області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , житель АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючий, не одружений,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, та згідно ст. 76 КК України, покладено обов`язки;
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, не одруженого,
виправдано за ч.2 ст.185 КК України за недоведеністю у його діях складу даного злочину;
цим же вироком вирішено питання з речовими доказами, -

В С Т А Н О В И Л А:
судом встановлено, що 21.10.15, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , за попередньою змовою між собою, домовились про вчинення крадіжки будівельних матеріалів з господарства АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ОСОБА_9 , ОСОБА_10 прибули до господарства ОСОБА_13 , маючи вільний доступ до вказаного будинку, так-як на прохання власниці - ОСОБА_14 , ОСОБА_9 виконувала господарські роботи на території господарства, відчинила замок вхідних дверей будинку, звідки таємно викрали: чотири нових листи шиферу (з 8 хвилями) вартістю 126 грн. за один лист, на суму 504 грн., три бувших у використанні листи шиферу (з 6 хвилями), вартістю 45 грн. за один лист, на суму 135 грн., один оцинкований кут для покрівлі (коньок покрівельний), вартістю 71 грн., та кути для покрівлі (коньок покрівельний) з п-подібним кутом, вкритих полімерними матеріалами, вартістю 157 грн. 71 коп. за один, на суму 473,13 грн., п`ять нових листів гіпсокартону марки «Knauf», вартістю 79 грн. 86 коп. за один лист, на суму 399 грн., 03 коп., вісім бувших у використанні листів гіпсокартону марки «Knauf», вартістю 35 грн. за один лист, на суму 280 грн., а всього викрали будівельних матеріалів на загальну суму 1862 грн. 16 коп.
В подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , викравши будівельні матеріали, запропонували ОСОБА_11 придбати вказані матеріали, але останній повідомив, що на даний час не має грошових коштів, на що ОСОБА_15 та ОСОБА_10 погодились надати їх безкоштовно враховуючи наявні між ними родинні відносини. Потім ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перенесли та склали викрадені матеріали на гужову повозку, яку ОСОБА_11 взяв у себе на господарстві, перевезли будівельні матеріали на території господарства ОСОБА_11 , яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , які останній зберігав відкрито без приховування, оскільки не знав про їх викрадення.
22.10.2015 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії, які охоплювались єдиною метою щодо таємного викрадення чужого майна (крадіжку), завідомо, знаючи, що власниці господарства № 36 ОСОБА_14 не має вдома, ОСОБА_9 відчинила замок вхідних дверей будинку, звідки таємно викрали: чотири бувших у використанні листів гіпсокартону марки «Knauf», вартістю 35 грн. за один лист, на суму 140 грн., а всього викрали майна на загальну суму 140 грн. З метою подальшої реалізації викрадених будівельних матеріалів ОСОБА_10 та ОСОБА_16 перенесли та склали їх на причіп сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який був приєднаний до автомобіля марки «Волга», д.н.з. НОМЕР_2 , та належать ОСОБА_17 , та перевезли на територію господарства АДРЕСА_1 .
Крім того, відповідно до обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000661 ОСОБА_11 , обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України при наступних обставинах. Так, 21.10.15, близько 11 години, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_11 , за попередньою змовою між собою, запропонували останньому вчинити крадіжку будівельних матеріалів з господарства АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_12 . Погодившись на пропозицію ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 взяв коня з гужовою повозкою та відправились до господарства ОСОБА_12 .
З метою реалізації свого злочинного, протиправного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , близького 13 години, на гужовій повозці прибули до господарства ОСОБА_13 , маючи вільний доступ до вказаного будинку, так-як на прохання власниці - ОСОБА_13 . ОСОБА_9 виконувала господарські роботи на території господарства, відчинила замок вхідних дверей будинку, звідки таємно викрали: чотири нових листи шиферу (з 8 хвилями) вартістю 126 грн. за один лист, на суму 504 грн., три бувших у використанні листи шиферу (з 6 хвилями), вартістю 45 грн. за один лист, на суму 135 грн., один оцинкований кут для покрівлі (коньок покрівельний), вартістю 71 грн., та кути для покрівлі (коньок покрівельний) з п-подібним кутом, вкритих полімерними матеріалами, вартістю 157 грн. 71 коп. за один, на суму 473,13 грн., п`ять нових листів гіпсокартону марки «Knauf», вартістю 79 грн. 86 коп. за один лист, на суму 399 грн., 03 коп., вісім бувших у використанні листів гіпсокартону марки «Knauf», вартістю 35 грн. за один лист, на суму 280 грн., а всього викрали будівельних матеріалів на загальну суму 1862 грн. 16 коп. В подальшому ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , викравши будівельні матеріали, перенесли та склали їх на гужову повозку, яку ОСОБА_11 завчасно взяв у себе на господарстві, перевезли та сховали будівельні матеріали на території господарства ОСОБА_11 , яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , чим спричинили потерпілій ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 1862 грн. 16 коп.
Однак, суд першої інстанції прийшов до висновку, що сторона обвинувачення не довела наявності в діях ОСОБА_11 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що допитом обвинувачених, потерпілої, свідків та дослідженням письмових матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що докази таємного викрадення чужого майна обвинуваченим ОСОБА_11 , які були покладені органами досудового розслідування в основу його обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і на які посилається сторона обвинувачення, були одержані з порушенням вимог кримінального процесуального закону та спростовуються показами обвинувачених, свідків та потерпілої. Інші докази, які б вказували на наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_11 ознак складу злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України стороною обвинувачення суду першої інстанції надано не було.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , просить вирок суду щодо ОСОБА_11 скасувати , оскільки вважає, що він є незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також те, що судом не було взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Заслухавши доповідача,

думку прокурорів, які просили задовольнити апеляційну скаргу, вирок щодо ОСОБА_11 скасувати і ухвалити новий та визнати його винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.185 КК України,

пояснення обвинувачених, які просили вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення,

захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 , який просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення,

перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_9 ОСОБА_19 , кваліфікація їх дій, учасниками судового розгляду не оскаржується.

Як свідчить аналіз матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, ґрунтується на сукупності зібраних у справі, та належним чином оцінених і наведених у вироку доказів.

Суд, розглянувши кримінальне провадження, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини та правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 та ОСОБА_19 за ч. 2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Що стосується доводів прокурора щодо незаконності вироку суду в частині виправдування ОСОБА_11 , то колегія суддів їх вважає необґрунтованими.

Так, висновки суду першої інстанції про те, що сторона обвинувачення не довела наявності в діях ОСОБА_11 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України є правильними.
Приймаючи дане рішення суд першої інстанції свої висновки обґрунтував наступними доказами:
- показаннями обвинуваченої ОСОБА_9 , яка показала в суді першої інстанції про те, що після того як ОСОБА_9 розповіла ОСОБА_10 що вони можуть забрати будівельні матеріали, той запропонував безоплатно надати деякі матеріали ОСОБА_11 . У жовтні (точної дати не пам`ятає) вони прийшла до господарства ОСОБА_11 та запропонували йому безоплатно віддати 4 листа гіпсокартону, 4 листа шифера та 3 конька. ОСОБА_11 погодився. Про те, що вказані матеріали належать потерпілій, ОСОБА_11 не повідомили. Спільно приїхали до будинку потерпілої, ОСОБА_11 до господарства потерпілої не заходив, будматеріали виносили та грузили ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Аналогічні показання обвинувачена дала і в суді апеляційної інстанції.
- показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 , який пояснив про те, що разом з обвинуваченою ОСОБА_9 вони запропонували ОСОБА_11 4 листи гіпсокартону, 4 листи шиферу та 3 конька безоплатно. Все це майно знаходилось в будинку потерпілої, до якого всі разом поїхали на підводі. ОСОБА_11 до господарства не заходив, а стояв на вулиці біля будинку. Всі будівельні матеріали грузили ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Дані показання обвинувачений підтвердив і в ході апеляційного розгляду справи.
- показаннями обвинуваченого ОСОБА_11 , який зазначив про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запропонували йому віддати безкоштовно будматеріали. Про те, що ці матеріали належать потерпілій йому повідомила ОСОБА_9 та сказала, що отримала від неї дозвіл на те щоб їх забрати. ОСОБА_11 погодився та разом з ними на його ж підводі поїхали до господарства потерпілої. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 погрузили на підводу 5 листів гіпсокартону, 8 половинок листа гіпсокартону, 4 листи шиферу та 3 коньканових та 1 старий. Привезли до його будинку та вигрузили. Цього ж дня ввечері приїхали працівники міліції.
Іншими доказами по справі, які належним чином досліджені та перевірені судом.
На думку колегії суддів , суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про визнання недопустими доказами протоколів проведення слідчих експериментів з відео фіксацією від 22.01.2016 року за участю обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки, з огляду матеріалів вказаного кримінального провадження, зокрема, під час допиту обвинувачених, останні вказали, що слідчий не надав їм для ознайомлення зміст протоколів проведення слідчих експериментів від 22.01.2016 року за їх участю, а тільки зазначив про необхідність проставлення ними підпису в графі про ознайомлення учасників з правами та обов`язками. Також, при дослідженні вказаних протоколів від 22.01.2016 року судом встановлено, що учасниками (потерпілою, підозрюваними) слідчої дії не підписано зазначені процесуальні документи, а також відсутні відомості в протоколах слідчого експерименту про відмову від ознайомлення та підпису вказаних учасників, що свідчить про фактичне порушення норм закону.
Крім цього, колегія суддів, переглянувши відеозаписи слідчих експериментів (а.с. 149) погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_11 був відсутній умисел на вчинення таємного викрадення майна ОСОБА_12 .. Із відеозаписів вбачається, що ОСОБА_11 було повідомлено про те, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мають дозвіл від власника майна потерпілої ОСОБА_12 на те щоб забрати вказане майно, тому в його діях відсутній склад злочину.

Враховуючи вищевикладене, колегія судді вважає, що висновки суду першої інстанції про те, щодопитом обвинувачених, потерпілої, свідків та дослідженням письмових матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції правильно встановлено, що докази таємного викрадення чужого майна обвинуваченим ОСОБА_11 , які були покладені органами досудового розслідування в основу його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України були одержані з порушенням вимог кримінального процесуального закону та спростовуються показами обвинувачених, свідків та потерпілої. Інші докази, які б вказували на наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_11 ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України стороною обвинувачення суду першої інстанції надано не було.
Що стосується доводів прокурора, викладених в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит в якості свідків понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які б підтвердили про те, що слідчий з дотримання вимог діючого законодавства провів слідчий експеримент і склав протоколи , то колегія суддів вважає їх необґрунтованими. Так, дані свідки були допитані в ході апеляційного розгляду справи. Пояснення даних свідків не спростували висновків суду першої інстанції про те, що протоколи проведення слідчих експериментів з відео фіксацією від 22.01.2016 року за участю обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є недопустимими доказами, оскільки дані свідки підтвердили лише свою участь в якості понятих у проведенні даної процесуальної дії, а суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що під час допиту обвинувачених, останні вказали, що слідчий не надав їм для ознайомлення зміст протоколів проведення слідчих експериментів від 22.01.2016 року за їх участю, а тільки зазначив про необхідність проставлення ними підпису в графі про ознайомлення учасників з правами та обов`язками. Також, при дослідженні вказаних протоколів від 22.01.2016 року судом встановлено, що учасниками (потерпілою, підозрюваними) слідчої дії не підписано зазначені процесуальні документи, а також відсутні відомості в протоколах слідчого експерименту про відмову від ознайомлення та підпису вказаних учасників, що свідчить про фактичне порушення норм закону. Крім того, свідок ОСОБА_20 в суді апеляційної інстанції пояснив, що дані протоколи не були складені у його присутності під час проведення слідчого експерименту.
Колегія суддів погоджується з висновками суду, що доведеність вини у вчиненні кримінального правопорушення особою не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також, щодо доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення та невідповідність фактичним обставинам справи, колегія вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що підстави для скасування вироку суду - відсутні, оскільки з урахуванням фактичних обставин справи, наявних в матеріалах даного кримінального провадження протоколи проведення слідчих експериментів з відеофіксацією лише підтвердили правильність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Інших істотних порушень вимог кримінального чи кримінально-процесуального закону, які б давали безумовні підстави для скасування судового вироку, не встановлено.

За даних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення, а вирок Іванківського районного суду Київської області від 07 червня 2016 необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Іванківського районного суду Київської області від 07 червня 2016 щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І: