Справа №579/467/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/564/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000862, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 31 березня 2016 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець

АДРЕСА_1 , громадянин

України, не військовозобов`язаний,

учень ДПТНЗ "Реутинський професійний аграрний ліцей", раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і відповідно до ст. 104 КК України ОСОБА_6 звільнено в порядку вимог ст. 75 КК України від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та на підставі ст. 76 КК України покладено на нього на період іспитового строку обов`язки:

1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цим же вироком обвинувачений ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець

АДРЕСА_1 , громадянин України,-

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і відповідно до ст. 104 КК України його звільнено в порядку ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та на період іспитового строку покладено на нього ряд обов"язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому ухвалений стосовно ОСОБА_8 вирок в апеляційному порядку не оскаржується.

З участю прокурора ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжки) за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення, за наступних обставин.

18 грудня 2015 року, близько 19 години 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб, спільно з неповнолітнім ОСОБА_8 , переслідуючи мету крадіжки чужого майна, прийшов на територію ферми ПП «Нива-Агро», розміщеної в селі Ярове Кролевецького району Сумської області, де шляхом злому навісного замка вхідних дверей проник у приміщення телятника, звідки таємно викрав належавших ПП «Нива-Агро» двох телиць породи «Лебединська», вагою, відповідно, 210 кг і 190 кг, на загальну суму їх вартості 10000 грн., розпорядившись в послідуючому викраденою худобою на власний розсуд.

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалений стосовно її підзахисного вирок суду в частині призначення покарання змінити та, застосувавши ч. 1 ст. 69 КК України, призначити ОСОБА_6 більш м`яке покарання, не передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, а саме - покарання у виді громадських робіт.

За змістом доводів апеляційної скарги захисник вважає, що призначене ОСОБА_6 судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та даним про його особу, оскільки є явно несправедливим через надмірну суворість з урахуванням того, що протягом досудового слідства і судового провадження він давав правдиві та послідовні показання, активно сприяв слідству, щиро розкаявся, а також, що викрадене було повернуте ПП «Нива-Агро» і представник потерпілого претензій до ОСОБА_6 не має та просив суд його суворо не карати.

Апеляційний розгляд кримінального провадження здійснено відповідно до вимог ст. 405 КПК України в умовах неявки обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , законних представників обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , представника органу опіки та піклування, представника служби у справах дітей Кролевецької районної державної адміністрації, представника потерпілого, які належним чином були повідомлені про день, час і місце судового засідання апеляційного суду, за наявності надісланої захисником ОСОБА_7 16 червня 2016 року заяви про розгляд поданої нею апеляційної скарги у її відсутність та в умовах, коли подана апеляційна скарга не містить доводів на погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача про обставини кримінального провадження та зміст поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_9 , яка проти доводів, зазначених у апеляційній скарзі захисника, заперечує, вважає вирок суду першої інстанції стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла переконання, що подана захисником ОСОБА_7 апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку, і у поданій захисником апеляційній скарзі під сумнів не ставляться.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 усупереч вимогам закону України про кримінальну відповідальність занадто суворого покарання, то такі доводи є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 50, ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Також, згідно вимог ч. 1 ст. 103 КК України, при призначенні покарання неповнолітньому, суд має врахувати умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Крім того, ст. 75 КК України передбачено, що якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, то в такому випадку суд має право прийняти рішення про звільнення такої особи від відбування покарання з випробуванням за умови, якщо засуджений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Також, ст. 104 КК України передбачено, що стосовно неповнолітнього може бути в порядку, передбаченому ст.ст. 75-78 КК України, застосовано звільнення від відбування призначеного покарання у виді арешту або позбавлення волі, при цьому іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 102 КК України, особі, яка досягла 14 років, не досягла 18 років і вчинила у цьому віці тяжкий злочин, може бути призначено передбачене КК України покарання у виді позбавлення волі на строк не більше семи років.

Санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання лише одного виду позбавлення волі на строк від трьох до шести років і відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання вищевказаною нормою закону України про кримінальну відповідальність, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд першої інстанції додержався у даному кримінальному провадженні вищевказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції цілком правомірно, обґрунтовано і вмотивовано, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65, 102, 103 КК України призначив ОСОБА_6 саме м`яке за строком, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, покарання з урахуванням характеру та ступеню тяжкості, причин та умов вчиненого обвинуваченим злочину, даних про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно і в той же час вчинив злочин під впливом дорослих осіб, а також з урахуванням таких пом`якшуючих покарання обставин, як щире каяття обвинуваченого ОСОБА_6 та його неповнолітній вік.

Колегія суддів погоджується з обґрунтуванням рішення суду першої інстанції щодо доцільності призначення ОСОБА_6 покарання саме у виді позбавлення волі, оскільки, як убачається з обставин кримінального провадження, вчинення ОСОБА_6 тяжкого злочину за попередньою змовою групою осіб характеризується зухвалістю злочинних дій, а тому застосування ч. 1 ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_6 за вчинення такого злочину покарання у виді громадських робіт суперечитиме вимогам ч. 2 ст. 50 КК України про те, що покарання має бути необхідним і достатнім не тільки для виправлення винного, а і для запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Разом з тим, суд першої інстанції, беручи до уваги дані про репутацію неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , а також те, що він виховується в сім`ї, де здійснюється контроль за його поведінкою, цілком обґрунтовано на вимогах ст.ст. 75 і 104 КК України визнав за можливе і доцільне звільнити неповнолітнього ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком один рік та поклав на нього на період іспитового строку ряд передбачених ст. 76 КК України обов`язків, які слугуватимуть забезпеченню належного контролю за поведінкою засудженого.

За вищевказаних обставин доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про незаконність і необґрунтованість призначення обвинуваченому ОСОБА_6 занадто суворого покарання є непереконливими, а ухвалений судом першої інстанції вирок стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 370 КПК України щодо законності, обгрунтованості і вмотивованості судового рішення, а тому зміні чи скасуванню за поданою апеляційною скаргою не підлягає.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, п.1 ч.1 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 31 березня 2016 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін, а подану захисником ОСОБА_7 апеляційну скаргу- залишити без задоволення.

Ця ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4