ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/221/16-к
провадження № 1-кп/753/278/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" лютого 2016 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 000999 від 16.11.2015 р. по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області Саратського району с. Михайлівки, незареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки Одеської області Саратського району с. Михайлівки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Одеської області Білгород-Дністровського району с. Випасне, зареєстрованого в АДРЕСА_3 проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358 (в редакції 2001 р.), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 (в редакції 2001 р.), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України;

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
Дарницький районний суд м. Києва розглядає кримінальне провадження № 000999 від 16.11.2015 р. по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358 (в редакції 2001 р.), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 (в редакції 2001 р.), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

В судовому засіданні, керуючись ч. 3 ст. 331 КПК України, поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_5 1961 р.н., ОСОБА_5 1987 р.н. під вартою та продовження обмежень визначених ухвалою суду при обранні обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту

Прокурор вважала за необхідне продовжити термін дії запобіжних заходів обвинуваченим, враховуючи, що ризики не зменшилися, обвинувачені можуть впливати на потерпілих та свідків, уникати явки до суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім цього, просила врахувати тяжкість вчинених обвинуваченими злочинів та розмір завданої майнової шкоди.

Потерпілий ОСОБА_10 та представник потерпілого підтримали позицію прокурора.

Захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_5 1961 р.н. та ОСОБА_5 1987 р.н., вважаючи відсутніми підстави для продовження терміну їх дії. Захисник ОСОБА_9 , підтримавши клопотання захисника ОСОБА_8 заявив клопотання про обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 1961 р.н. та не заперечував щодо продовження терміну дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_6 .

Заслухавши сторони кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучені клопотання з додатками сторони захисту, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих, свідків, які ще не допитані; перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 р. у справі «Харченко проти України»).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.01.2016 року строк дії запобіжних заходів обвинуваченим залишено без змін: ОСОБА_5 1961 р.н. до 18.02.2016 р., ОСОБА_5 1987 р.н. до ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 до 21.02.2016 р.

Колегія суддів враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Вирішуючи клопотання сторони захисту та розглядаючи можливість застосування інших запобіжних заходів, суд враховує те, що відповідно до даних заяв, які надійшли на адресу суду ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 не мають будь-яких претензій до обвинувачених, вважають їх не причетними до вчинених злочинів та просять виключити з числа потерпілих; наявності в обвинувачених захворювань, які потребують до обстеження та підбору відповідної терапії (Т.2, а.с. 109-111, 117-118); відомостей акту від 15.01.2016 р. щодо проживання обвинувачених ОСОБА_5 1961 р.н. до 18.02.2016 р., ОСОБА_5 1987 р.н. з 2011 по 2015 рр. за адресою АДРЕСА_1 , довідки-характеристики від 01.02.2016 р., відповідно до даних якої обвинувачені ОСОБА_5 1961 р.н. та ОСОБА_5 , 1987 р.н. працюють в ТОВ «Професійне юридичне бюро Юргарант», даних договору оренди від 20.01.2010 р., відомостей про проходження військової служби ОСОБА_5 1961 р.н. Однак, на думку суду, наведені обставини не можуть вважатись такими, що беззаперечно нівелюють існуючі ризики, відтак підстав для задоволення клопотання сторони захисту, колегія суддів не вбачає.

Суд враховує, що в судовому засіданні не допитані потерпілі та свідки, не досліджені речі та документи. Вказані обставини з урахуванням тяжкості, характеру та підвищеної суспільної небезпеки інкримінованих обвинуваченим злочинів, тривалості їх вчинення, розміру завданої шкоди дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть незаконно впливати на потерпілих та свідків, переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, колегія суддів враховує обставини встановлені ст. 178 КПК України в їх сукупності, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими інкримінованих їм злочинів; те, що у випадку доведеності винуватості їм загрожує покарання до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, дані про осіб обвинувачених, їх віку та стану здоров`я.

Наведені обставини, на думку суду, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до свободи обвинувачених, а тому, керуючись ст.ст. 179, 194 КПК України, п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 р. у справі «Харченко проти України», суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченим термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахування того, що ОСОБА_5 1961 р.н. та ОСОБА_5 1987 р.н.. обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів вчинених із застосуванням насильства, суд, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розміру застави, вважаючи, що тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

При вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_6 , колегія суддів виходить з того, що обвинувачена зареєстрована в м. Києві, вимог обраного запобіжного заходу не порушувала, але обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне продовжити термін дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту з обмеженнями визначеними ухвалою слідчого судді та зобов`язанням носіння електронного засобу контролю.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, Рішенням Європейського суду з прав людини від 10.02.2011, справа Харченко проти України,

керуючись ст.ст. 331, 177, 178, 183 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_5 1961 р.н., та ОСОБА_5 , 1987 р.н. із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити без змін у виді тримання (взяття) під вартою, продовживши їх строк до 15 квітня 2016 року включно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін у виді домашнього арешту з обмеженнями визначеними ухвалою слідчого судді та зобов`язанням носіння електронного засобу контролю, продовживши його строк до 15 квітня 2016 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя:
СУДДІ: