Провадження: № 11-кп/784/209/16 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ст. 190 ч. 1 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0004600 апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2015 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Загальна Користь Новобузького району Миколаївської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_2 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_7
обвинувачена: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_8
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_6 визнана винною та засуджена за ч. 1 ст. 190 КК України до 100 годин громадських робіт.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 надмірно сплачені їй кошти допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в сумі 12 031 (дванадцять тисяч тридцять одна) грн. 22 коп. на користь Департаменту праці та соціального захисту Миколаївської міської ради та судові витрати в розмірі 786 грн. 24 коп., понесені на залучення експерта.
Вирішено питання щодо речових доказів.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю в її діях складу злочину, при цьому повторно дослідивши всі обставини кримінального провадження.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скару.
На думку апелянта вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим оскільки умислу на вчинення нею такого діяння судом не встановлено.
Вказує, що суд не звернув уваги на її показання про те, що вона з дозволу інспекторів двічі заповнювала декларацію вдома, а її чоловік ОСОБА_9 відносив ці декларації до Департаменту і запитував у посадових осіб, чи потрібно зазначати в декларації наявність земельної ділянки, факт виплати одноразової допомоги, отриманої ним у зв`язку із спричиненням шкоди здоров`ю, проте, ознайомившись із декларацією, інспектори відповідали, що вона заповнена правильно і в результаті призначали грошову допомогу.
Звертає увагу суду, що жоден з допитаних в судовому засіданні свідків ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ), на показання яких суд послався у вироку як на доказ вини, насправді не змогли пояснити в чому саме полягав обман з боку обвинуваченої ОСОБА_6 .
Вказує, що суд першої інстанції не мав достатніх доказів стверджувати про наявність в її діях умислу, спрямованого на усвідомлене введення в оману представників державної установи з метою заволодіння майна, на отримання якого вона не мала права.
Крім того, на момент заповнення декларацій вона не була ознайомлена з правилами заповнення таких документів, її чоловік отримував одноразові виплати, які не повинні входити до сукупного доходу родини.
Вважає, що розрахунки та пояснення представника потерпілого не підтверджують виплату їй надлишкової суми в розмірі 12031 грн.22 коп.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2015 року за заявою ОСОБА_6 її звільнено від відбування покарання за вироком суду від 6 березня 2015 року на підставі п «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».
В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла сторона - департамент праці та соціального захисту Миколаївської міської ради просить апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2015 року залишити без змін. Вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчинені злочину доведена повністю і підтверджується доказами, дослідженими у судовому провадженні.
Встановлені судом першої інстанції обставини
Судом першої інстанції встановлено, що 23 лютого 2011 року ОСОБА_6 звернулась до Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (далі - Управління соцвиплат та компенсацій) з метою отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, право на яку передбачено ст. 13 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».
Цього ж дня, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння бюджетними коштами шляхом обману, ОСОБА_6 , будучи особою, яка має право на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення шляхом обману, перебуваючи в адміністративній будівлі Управління соціальних виплат та компенсацій за адресою: АДРЕСА_3 , будучи під розпис попередженою про надання повних і достовірних відомостей про доходи та майновий стан членів сім`ї, при заповненні «Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги» в графі «Відомості про доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» за період з 01.08.2010 р. по 31.01.2011 р. власноручно внесла завідомо неправдиві відомості щодо відсутності доходу у її чоловіка - ОСОБА_9 , при цьому будучи обізнаною про дохід свого чоловіка, який в період часу, вказаний у Декларації, знаходився на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань (далі - ВД ФССНВ та ПЗ) у м. Миколаєві та отримував соціальні виплати на суму 1738,34 грн., також в цей же період часу ОСОБА_9 знаходився на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області і отримував пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва на суму 2 207,00 грн.
Після цього, 31.08.2011 року ОСОБА_6 звернулась до Управління соціальних виплат та компенсацій з метою переоформлення документів для подальшого отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, 8 лютого 2012 року, 29 серпня 2012 року, 13 лютого 2013 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи за аналогічних обставин, шляхом обману, власноручно вносячи завідомо неправдиві відомості до її декларації, щодо відсутності доходу у її чоловіка ОСОБА_9 .

ОСОБА_9 знаходився на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області та отримував пенсію по інвалідності в сумі 4 556,00 грн.
Упродовж перебування на обліку в Управлінні соцвиплат і компенсацій ОСОБА_6 приховала доходи свого чоловіка ОСОБА_9 , в результаті чого їй була призначена та виплачена соціальна допомога на 12 031, 22 грн. більше, ніж належить: виплачено 30 192, 63 грн. замість необхідних 18 161, 41 грн.
Таким чином, ОСОБА_6 шляхом обману службових осіб Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради щодо доходів свого чоловіка ОСОБА_9 , заволоділа бюджетними коштами в розмірі 12 031, 22 грн., чим спричинила державі матеріальну шкоду на вказану суму.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення вироку без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та, провівши на підставі ч.3 ст. 404 КПК України за клопотанням прокурора повторне дослідження обставин, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду 1 інстанції про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку.

Суд 1 інстанції повно та всебічно дослідив обставини кримінального провадження, надав належну оцінку дослідженим доказам і прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 та вірно кваліфікував її дії за ч. 1 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину не визнала, однак не заперечувала, що вона дійсно подавала до управління соціальних виплат і компенсацій декларації про доходи та майновий стан підписані та заповнені власноруч, де не вказувала про отримані її чоловіком ОСОБА_9 доходи, у зв`язку з чим їй була нарахована та отримана соціальна допомога по догляду за дитиною.
Ці обставини підтвердили в судовому засіданні і свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є співробітниками управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району м. Миколаєва. Свідки пояснили, що обвинувачена ОСОБА_6 особисто оформлювала документи на отримання виплат на дитину, заповнювала декларацію самостійно, питань щодо правильності заповнення декларації у неї не виникало.
Крім того, вказані свідки пояснили, що ніяких роз`яснень ОСОБА_6 щодо невнесення в декларацію певних доходів не надавали і вона з цього приводу до них не зверталась.
Показання вказаних свідків спростовують твердження апелянта про те, що співробітники департаменту допомагали їй заповнювати декларацію, однак не роз`яснювали, що саме входить до сукупного доходу, не ознайомлювали її з методикою заповнення декларацій, а також те, що вона не мала умислу на внесення недостовірних даних та зробила це помилково через необізнаність.
Допитані судом свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які в той же період що і обвинувачена оформляли та отримували допомогу на дитину у вказаному управлінні соціальних виплат підтвердили, що при заповненні декларацій працівники управління уточнювали дані про майно, доходи всіх членів сім`ї та акцентували увагу на необхідності внесення повної інформації в декларацію про всі отримувані доходи.
Показання вказаних свідків є послідовними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджують пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення, що спростовує доводи апеляційної скарги обвинуваченої про безпідставне посилання суду на показання свідків як на доказ її вини.

Як вбачається з довідок Управління ПФУ в Березанському районі Миколаївської області від 07 квітня 2014р., ОСОБА_9 з листопада 2010 току отримує пенсію як інвалід III групи. Крім того, відповідно до даних відділення ВД ФССНВ та ПЗ від 11.02.2015р. ОСОБА_9 за період з 22.09.2010 року по 31 січня 2015 року отримав соціальні виплати в сумі 93063,86 грв.(т.1 а.с.163-167, 171-172).

Як вбачається із матеріалів провадження обвинувачена в своїх заявах про призначення соціальної допомоги .N«431 від 23.02.2011р„ №1687 від 31.08.2011р., №315 від 08.02.2012р. під розпис була повідомлена, що наведені нею в наданих документах (в.ч. декларації) відомості про доходи можуть вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, а також про те, що подання неповних чи недостовірних відомостей є підставою для припинення виплати призначеної соціальної допомоги (повернення надмірно нарахованих коштів) (а.с.124-125, 130-131,136-137).

Такі ж повідомлення обвинуваченої під розпис містяться в заявах №2404 від 29.08.2012р., №419 від 13.02.2013р., №369 від 14.08.2013р., в яких, крім того, також міститься зобов`язання підписане ОСОБА_17 повідомити органи праці та соцзахисту населення у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання нею соцдопомоги (142-143, 148-149, 154-155).

Разом з тим, ОСОБА_6 в деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги за період з 01.08.2010р. до 31.01.2011р., з 01.02.2011р. до 31.07.2011р., з 01.08.2011р. до 31.01.2012р., з 01.02.2012р. до 31.07.2012р., з 01.08.2012р. по 31.01.2013р. в розділі II в графі розмір доходу її чоловіка ОСОБА_9 власноруч зазначила про те, що «доходов нет».

Висновками експерта № 2000 від 08.12.2014 року підтверджується, що підписи від імені ОСОБА_6 у графах «Підпис заявника» і «Ознайомився» в деклараціях та в заявах про призначення усіх видів соціальної допомоги № 431 від 13.02.2011р., № 1687 від 31.08.2011р., № 315 від 08.02.2012р., № 2404 від 29.08.2012р., № 419 від 13.02.2013р., № 369 від 14.08.2013р. виконані саме нею. ( т. 1 а.с.126,132, 138, 144, 150) .

Таким чином, суд 1 інстанції правильно дійшов висновку про те, що наведені вище показання свідків, об`єктивні дані, які містяться в протоколах огляду, висновках почеркознавчої експертизи, узгоджуються між собою та підтверджують викладене у вироку обвинувачення про умисний характер дій обвинуваченої ОСОБА_6 , які були направлені саме на заволодіння чужим майном (бюджетними коштами призначеними для виплати соціальної допомоги ) шляхом обману службових осіб Управління соціальних виплат.

В судовому засіданні судом 1 інстанції було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 достовірно знала про отримувані її чоловіком ОСОБА_9 доходи у виді пенсії та соціальних виплат, була обізнана про необхідність зазначення усіх видів доходів в деклараціях про доходи та майновий стан, і особисто та умисно вносила недостовірні відомості до вказаних декларації щодо відсутності доходів у її чоловіка.
А тому твердження обвинуваченої ОСОБА_6 про відсутність умислу на внесення недостовірних даних до декларацій є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах провадження.
З урахуванням цього, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченої умислу направленого саме на заволодіння чужим майном (бюджетними коштами призначеними для виплати соціальної допомоги) шляхом обману службових осіб управління соціальних виплат та компенсацій, з чим погоджується і апеляційний суд.

Свої висновки щодо отриманих доказів та їх оцінки у сукупності з іншими наведеними у вироку доказами суд і інстанції належним чином мотивував. З цими висновками погоджується і апеляційний суд, тим більш, що в апеляційній скарзі апелянт не навів ніяких інших доводів і доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанцій за обговорюваними питаннями.

Слід визнати необґрунтованими й доводи апелянта про неповноту судового слідства, оскільки сам апелянт в апеляційній скарзі не наводить даних, які б свідчили про неповноту судового розгляду, тому наведені з зазначеного приводу доводи позбавлені підстав.

Рішення суду щодо стягнення з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь Департаменту праці та соціального захисту Миколаївської міської ради матеріальної шкоди в сумі 12 031, 22 грв., судом належним чином вмотивоване і відповідає вимогам ст. 1166 ЦК України. Розмір такого відшкодування судом визначений з урахуванням наданих потерпілим розрахунків, перевірених та досліджених судом. Сума виплати 12 268 грв.65 коп. зменшена з урахуванням одноразової допомоги до 12 031 грв .22 коп., що відповідає матеріалам провадження.
Будь-яких доказів неправильного нарахування суми завданої шкоди обвинувачена не надала як суду першої інстанції так і апеляційному суду, а тому доводи обвинуваченої про неправильність розрахунків позбавлені підстав.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 532 КПК України, апеляційний суд
П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий:

Судді: