Єдиний унікальний номер 234/5738/15-к
Номер провадження 11-кп/775/482/2016

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ і справ про

адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши 21 липня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області кримінальне провадження № 0000419 від 02 березня 2015 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_11 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, раніше судимого, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , утримується в Артемівській установі виконання покарань № 6 УДПтСУ в Донецькій області;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, раніше судимого, звільнився 19.06.2014 р. на підставі ухвали Микитівського районного суду м. Горлівки на підставі Закону України «Про амністію в 2014 році», проживав зха адресою: АДРЕСА_2 , утримується в Артемівській установі виконання покарань № 6 УДПтСУ в Донецькій області,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України: ОСОБА_7 до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ст. 71 КК України призначене остаточне покарання у виді восьми років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; ОСОБА_8 до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна.

в с т а н о в и л а :

Вироком суду першої інстанції встановлено, що 01 березня 2015 року приблизно о 21.00 год. ОСОБА_7 за попередньою змовою і разом з ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 скоїли розбійний напад на ОСОБА_12 , побили його, затягнули до подвір`я будинку АДРЕСА_4 на вказаній вулиці, де ОСОБА_8 знову декілька разів наніс потерпілому ногою удари в обличчя, після чого заволоділи приналежними ОСОБА_12 мобільним телефоном марки «NOKIA 101» вартістю 233 гривні 33 копійки; інтернет-кабелем довжиною 50 см вартістю 20 гривень 81 копійки; сім-карткою оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 11 гривень 25 копійок; грошовими коштами у розмірі 75 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли.

Крім того, 02 березня 2015 року, приблизно о 00.10 год. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 біля магазину «Ералаш» по вул. Дворцевій, № 4б у м. Краматорську Донецької області знову скоїли розбійний напад на ОСОБА_13 .. При цьому ОСОБА_7 наніс скляною пляшкою з-під пива потерпілому в удар в обличчя. Коли потерпілий від удару впав і втратив свідомість ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 заволоділи приналежними ОСОБА_13 золотим ланцюжком вартістю 21543 грн. 16 коп., золотою ладанкою вартістю 4584 грн. 95 коп. та грошовими коштами у сумі 300 гривень, після чого з місця вчинення злочину зникли.

На вирок суду обвинуваченим ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок скасувати у зв`язку із істотним порушенням судом норм кримінального процесуального закону, які потягли за собою неповноту судового розгляду та невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, і справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі також виказав незгоду з вироком із-за допущеної судом неповноти і невідповідності вироку фактичним обставинам справи. Також вказав про порушення його права на захист, зазначивши, що захисника призначили йому лише 04 березня 2015 року, а до цього допитували його без участі захисника. Просить розглянути апеляційну скаргу справедливо.

В апеляційний скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_14 , не оспорюючи правильність кваліфікації та доведеності вини обвинувачених, просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок його м`якості; ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 і ОСОБА_8 винними у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити покарання: ОСОБА_7 у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком призначити остаточне покарання у виді одинадцяти років п`яти місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна; . ОСОБА_8 - у виді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_7 виказав незгоду з апеляційною скаргою прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисників, які підтримали свої апеляційні скарги і просили задовольнити їх, наполягаючи на допущені судом чисельні порушення закону, у тому числі права на захист; промову прокурора, який вважає вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинувачених внаслідок м`якості; виступи учасників провадження у дебатах, останнє слово обвинувачених, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених та прокурора підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Однією з основних засад судочинства, важливою гарантією об`єктивного розгляду справи та запобігання притягненню до кримінальної відповідальності невинуватих осіб є забезпечення підозрюваному, обвинуваченому, підсудному, засудженому і виправданому права на захист відповідно до положень ст. 59, ч.2 ст. 63 і п.6 ч.3 ст. 129 Конституції України й чинного кримінального процесуального законодавства, шо є сукупністю наданих таким особам законом повноважень для спростування підозри або обвинувачення, пом`якшення покарання, а також захисту своїх особистих інтересів.

Однією з вагомих засобів забезпечення у повному обсязі права і можливості обвинувачених захищатися законним чином від обвинувачення є гарантія кожному право на ефективну кваліфіковану юридичну допомогу з боку адвоката захисника у провадженні.

За змістом ст. 47 КПК України захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені КПК України та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого.

Публічний характер кримінального процесу визнає обов`язок слідчого, прокурора, слідчого судді, суду роз`яснити особі право мати захисника, забезпечити їм право отримати кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника, а також можливість захищатися встановленими законом засобами захисту від підозри чи обвинувачення. Ця вимога узгоджується з положеннями КЗПЛ (п «с» ч.3 ст. 6), а також практикою ЄСПЛ, який у рішенні у справі « Артико проти Італії» від 13.05.1980р. визнав, що у ст. 6 Конвенції йдеться про правову допомогу, а не про призначення захисника. Само призначення захисників ще не є ефективною правовою допомогою.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ні у період досудового розслідування, ні в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів не визнавали.

При апеляційному розгляді провадження обвинувачені також додержувались цієї позиції, пояснивши при цьому, що були позбавленні ефективної правової допомоги з боку адвокатів, яких неодноразово міняли одних на інших, жодного разу з ними не спілкувались.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченим, починаючи з 02 березня 2015 року, коли почалось досудове розслідування і вони були затримані на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, і до закінчення судового розгляду в суді першої інстанції брали участь у якості захисників за призначенням сім адвокатів, з жодним з яких не було забезпечено і проведено зустрічей на одинці для вільного спілкування і визначення спільної позиції для захисту. Як висновок цьому пасивність захисників в судових засіданнях при проведенні судового розгляду в суді першої інстанції, а також різні позиції обвинувачених та їх захисників в судовому засіданні та у проведених дебатах.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції хоч неодноразово і проводив заміни захисників обвинуваченим за їх клопотаннями, але не прийняв всіх заходів примусити їх виконувати свої обов`язки належним чином для здійснення саме не формального, а ефективного захисту.

Враховуючи наведене вище, наявність конституційної засади забезпечення права на захист підозрюваному, обвинуваченому, їх законним представникам, а також іншим особам за їх проханням чи згодою у кримінальному провадженні, колегія суддів приходить до висновку про істотне порушення судом першої інстанції при розгляді справи з ухваленням вироку відносно обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вимог кримінального процесуального законодавства, а також порушення загальної засади кримінального провадження, передбаченої п.13 ч.1 ст. 7 КПК України права на захист, бо само наділення підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого правом на захист ще не є забезпеченням у повному обсязі цього права. Воно є лише передумовою такого забезпечення.

Колегія суддів вважає, що наведені порушення права на захист і вимог закону щодо меж судового розгляду є суттєвими і є підставою для скасування вироку і направлення провадження до суду першої інстанції на новий розгляд.

При новому розгляді провадження слід прийняти до уваги викладене, розгляд провести з неухильним дотриманням вимог кримінального процесуального закону і за його результатом постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Що стосується викладених в апеляційній скарзі прокурора доводів щодо м`якості призначеного обвинуваченим покарання, то колегія суддів вважає, що у випадку залишення такого ж об`єму обвинувачення при новому розгляді справи, покарання, яке було призначене судом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є занадто м`яким.

Колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за відсутністю підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинувачених та прокурора задовольнити частково.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2016 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у Краматорському міському суді Донецької області в іншому складі суду.

Дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжити на строк шістдесят днів, а саме, до 18 вересня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: