Справа № 495/6850/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.09.2016 м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровський клопотання старшого слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено наступне. 27.08.2016 року приблизно о 16.00 годині на 74 км. автодороги Одеса-Рені, Білгород-Дністровського району, Одеської області, сталося зіткнення автомобіля марки "Тойота-Авенсис" р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , та автомобіля марки "Тойота" білого кольору, р/н НОМЕР_2 , під керуванням невстановленої особи, який залишив місце події на зазначеному автомобілі в невідомому напрямку. В результаті цієї ДТП пасажир автомобіля "Тойота-Авенсис" ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження. За даним фактом СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002642 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. В ході проведення досудового слідства встановлено, що автомобіль марки «Тоуоtа-Нісе», р/н НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрації належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Також слідчий вказує, що необхідно провести авто технічну експертизу технічного стану транспортного засобу та транспортно-трасологічної експертизу слідів, характерних для зіткнення транспортних засобів. У зв`язку з цим, як вказує слідчий, на даній стадії досудового розслідування виникла необхідність в арешті зазначеного автомобіля, а також, після встановлення місцезнаходження зазначеного автомобіля з метою збереження слідів правопорушення, слідчий вказує на доцільність визначення місця зберігання цього автомобіля на спецмайданчику або арештмайданчику тимчасового утримання за місцем затримання автомобілю. Цю необхідність слідчий обґрунтовує посиланням на ч. 2 статті 163 КПК України та Законом України №769-VIII «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо окремих питань накладення арешту на майно з метою усунення корупційних ризиків при його застосуванні», згідно яких встановлена можливість накласти арешт на майно будь-яких осіб, якщо воно може ти використано як доказ у кримінальному провадженні, або щодо нього може бути застосована спеціальна конфіскація, а також посилання на ч. 2 статті 173 КПК України, яка передбачає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Далі, як вказує слідчий, є достатні підстави вважати, що при доступі до зазначеного автомобілю сторонніх осіб існує реальна загроза його зміни або знищення, продажу або схову від досудового розслідування тощо. На підставі викладеного та з посиланням на статті 131-132, 170-171 КПК України, просить суд накласти арешт на автомобілі марки «Тоуоtа-Нісе», р/н НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрації належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; а також визначити місце зберігання вищезазначеного автомобіля на спеціальному майданчику тимчасового утримання, до проведення необхідних слідчих (розшукових) дій та експертиз.

Старший слідчий Білгород-Дністровського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав своє клопотання, просив його задовольнити, розглянути клопотання без застосування технічних засобів.

Заслухавши думку старшого слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 , вивчивши надані матеріали до клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна. Якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Таким чином, як вбачається з норм частини 3 вищевказаної статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Суд приймає до уваги той факт, що автомобіль, на який просить накласти арешт слідчий, був учасником ДТП, тобто вказаний автомобіль зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, тобто, він відповідає критеріям, які властиві речовим доказам, крім того, судом приймається до уваги, що водій цього автомобілю зник з місця ДТП.
З урахуванням вищенаведеного та у відповідності до положень ч. 3 статті 170 КПК України, суд приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту є таким, що підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки «Тоуоtа-Нісе», р/н НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрації належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначити місце зберігання автомобілю марки «Тоуоtа-Нісе», р/н НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрації належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на спеціальному майданчику тимчасового утримання, до проведення необхідних слідчих (розшукових) дій та експертиз.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя