АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1134/15-к Номер провадження 11-кп/786/221/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 128 КК України Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
представника цивільного
позивача ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України і призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт.
Відповідно до положень пункту „в ст. і Закону України „Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року ОСОБА_7 від призначеного покарання у виді громадських робіт звільнено.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, 140 гривень; в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, 5512 гривень.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

В рахунок відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу адвоката стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 800 гривень.
Всього стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого - цивільного позивача ОСОБА_9 - 6452 гривни.
Вирішено питання речових доказів.
Згідно вироку суду, 6 березня 2014 року, приблизно, в 09 годин 30 хвилин під час обопільної сварки з приводу користування земельною ділянкою, що виникла між батьками обвинуваченого та потерпілим ОСОБА_9 і його матір`ю, до якої приєднався і обвинувачений ОСОБА_7 , останній, залишившись один на один із потерпілим на території домогосподарства по АДРЕСА_1 , з метою відібрання у того револьвера «Stalker 4,5», призначеного для стрільби патронами Флобера кільцевого запалення, який потерпілий тримав у правій руці, не передбачаючи настання шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , коли повинен і міг передбачати це, діючи з більшою обачністю, тобто, проявляючи злочинну недбалість, схопив своєю рукою згаданий револьвер та почав його викручувати, тягнучи на себе.

Внаслідок цих необережних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_12 , завдано тілесні ушкодження у вигляді перелому середньої нижньої третини основи фаланги, косого перелому нігтьової фаланги 2 пальця правої кисті, які за висновком судово-медичної експертизи відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року, ухвалити новий вирок, яким виправдати його за відсутності в діях кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_9 просить змінити вирок Миргородського міськрайонного суду від 23 грудня 2015 року стосовно цивільних вимог та задовольнити цивільний позов потерпілого у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора про обґрунтованість вироку суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України а саме необережному середньої тяжкості тілесному ушкодженні.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї вини, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, підтверджується письмовими доказами, а саме:

- обставини цих подій, місце наявного конфлікту свідки відтворили під час проведення слідчого експерименту за їхньою участю, що відображено у протоколі проведення слідчого експерименту, план - схемі - додатку до нього та фототаблицях - додатках до цього протоколу / а.п. 86 - 92 /;

- за протоколами огляду револьвера «Stalker 4,5», який слідчим найменовано пневматичним пістолетом, з урахуванням його конструктивних елементів, розміру і зовнішнього вигляду встановлено його схожість із вогнепальним револьвером, що також відображено і у відповідних фототаблицях - додатках до одного із таких протоколів / а.п. 99 - 102,119 /;

- за матеріалами судово - медичних експертиз № 59 від 07.03.2014 року, № 409 від 02.12.2014 року, № 32 від 26.01.2015 року з висновками яких погоджується суд, визнаючи вірогідними наведені в них дослідження та застосовані методики, як такі, що узгоджуються з сукупністю інших доказів по справі, внаслідок дій, інкримінованих саме обвинуваченому ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_9 06.03.2014 року було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді перелому середньої нижньої третини основи фаланги, косого перелому нігтьової фаланги 2 пальця правої кисті, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. При цьому показання потерпілого щодо обставин та механізму заподіяння таких тілесних ушкоджень обвинуваченим узгоджується із судово - медичними даними, одержаними при його обстеженні експертом. Вірогідність утворення цих переломів внаслідок удару дерев1яним предметом виключається, оскільки за механізмом їх заподіяння мав місце ротаційний характер застосування сили (викручування), саме про що і давав показання потерпілий / а.п. 93 - 97/;

-згідно висновку амбулаторної психолого - психіатричної експертизи обвинуваченого ОСОБА_7 , на момент делікту той міг правильно сприймати обставини, що мають значення у справі і давати про них відповідні показання, так само, як і усвідомлювати реальний зміст власних дій та передбачати їх наслідки, що фактично підтверджує необережний характер цих дій. В момент вчинення інкримінованих йому дій по відбиранню пістолета у потерпілого ОСОБА_7 обвинувачений не перебував у особливому емоційному стані, який би міг суттєво вплинути на його свідомість і поведінку / а.п. 196 -

203/;

-про обставини заподіяння тілесних ушкоджень в результаті конфлікту потерпілий повідомив на той час органи міліції безпосередньо об березня 2014 року / а.п. 77 - 78 /;

-наявність неприязних відносин між сусідами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з приводу наявного земельного спору і, як наслідок, мотив для сварки між ними та вчинення обвинуваченим в подальшому інкримінованих йому неправочинних дій, серед іншого підтверджується копією відповідного судового рішення та копією державного акту про право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 / а. п. 104 - 105, 106 /;

- висноком комплексної судово - балістичної - судово - медичної експертизи, за висновками якої револьвер «Stalker 4,5» до категорії вогнепальної зброї не відноситься, а являється дев`ятизарядиим гладкоствольним револьвером, калібру 4 мм, призначеним для стрільби патронами Флобера кільцевого запалення для тренувальної стрільби поза спеціальних приміщень та майданчиків. Наданий для дослідження револьвер придатний для проведення пострілів / а.п. 186 - 192 /;

-показаннями потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

При призначенні міри покарання ОСОБА_7 судом прешої інстнції правильно враховано ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке є не обережним та за відповідною класифікацією віднесене до злочинів невеликої тяжкості, його наслідки у вигляді травмування іншої особи, ставлення обвинуваченого до цих наслідків, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, а також особа ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується позитивно, має власну сім`ю, в якій утримує двох неповнолітніх дітей, не забезпечений постійним місцем роботи через економічну скруту в державі.

Судом першої інстанції встановлено та в апеляційній скарзі не спростовано та не надано жодних належних і допустимих доказів лікування ОСОБА_9 в медичному закладі, призначення йому лікарем в процесі лікування конкретних ліків, застосування медичних матеріалів чи процедур (а.п. 142, 149).

Надані потерпілим товарні чеки на придбання конкретних ліків та медичних матеріалів (а.п. 136 138) судом правомірно не визнані належними і допустимими доказами понесення потерпілим матеріальних витрат на власне лікування.

Також, надані ним квитанція установи банку про оплату послуг за судово - медичну експертизу, чеки касових апаратів про придбання бензину (а.п. 135, 138) не є доказами, які прямо пов`язані з безпосереднім заподіянням шкоди здоров`ю потерпілого.

Крім того, сторона обвинувачення взагалі усунулася від свого обов`язку доказування конкретних обставин, оскільки в супереч вимогам п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України, ні слідчий ні прокурор в ході досудового слідства та здійснення судового провадження не зверталися до відповідних експертів для проведення експертиз, для визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Разом з тим, зважаючи на наявність у висновках судово - медичних експертиз посилань на проведення потерпілому рентгенологічних досліджень, письмові докази, надані ОСОБА_9 про придбання ним рентгенівських плівок (а.п. 135,138) на загальну суму 140 гривень, підтверджують факт понесення ним певних майнових витрат на це. Саме ця сума визнана судом такою, що підлягає до відшкодування з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок відшкодування доведеної майнової шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування такої шкоди, суд першої інстанції правильно врахував суть заявлених позовних вимог, характер та обставини заподіяння такої шкоди, тривалість фізичних і психічних страждань потерпілого в зв`язку з травмуванням, порушення його звичного способу життя внаслідок заподіяння шкоди здоров`ю, необережний характер дій заподіювана цієї шкоди та його сімейно майновий стан. Також із засад розумності, виваженості та справедливості, а тому визначив, що сума відшкодування такої шкоди потерпілому ОСОБА_9 має становити 4 мінімальних розмірів заробітної плати, офіційно встановлених на час розгляду справи Законом України від 17 вересня 2015 року № 704 - VIII, а саме 5512 гривень (1378 гр. х 4).

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постановлений вирок є законним, обгрунтованим і справедливим, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілого без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України.

СУДДІ:
(підпис) (підпис) (підпис)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом
Суддя: ОСОБА_2