Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/623/16-к
Провадження № 1-кп/758/184/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши кримінальне провадження № 1-кп/758/184/16 (спрва №№758/623/16), кримінальне провадження під час досудового розслідування №0008676, яке надійшло з прокуратури Подільського району міста Києва з обвинувальним актом відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, перебуває у фактичному шлюбі, має на утримані дитину 2004 року народження, працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 , раніше судимого:
- 07 квітня 1997 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч.3 ст.140, ч.2 ст.141, ст.42 КК України 1960 року до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільний з місць позбавлення волі 09 серпня 2001 року згідно Закону України «Про амністію»;
- 15 вересня 2003 року Шевченківським районним судом міста Києва за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 03 березня 2005 року Ірпінським міським судом Київської області не відбутий строк покарання замінено 1 роком 5 місяців 10 днів обмеження волі. 15 червня 2005 року згідно ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 07 червня 2005 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 22 дні;
- 17 квітня 2008 року Деснянським районним судом міста Києва за ч.2 ст.289 до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 25 червня 2013 року по відбуттю строку покарання;
- 30 липня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Штраф сплачено 30 липня 2014 року. Судимість за вказаним вироком погашено,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
21 листопада 2015 року, близько 20 години 15 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи біля першого парадного будинку 47-А, який розташований по вулиці Вишгородській в місті Києві, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_7 , яка в той момент заходила до приміщення парадного та прослідувала до вантажного ліфту, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, ОСОБА_8 , діючи з корисливих спонукань, зайшов до ліфту, де знаходилась ОСОБА_7 , дочекавшись доки двері ліфта зачиняться, схопив її за горло, після чого наніс їй, кулаком правої руки, не менш ніж сім ударів по голові. В подальшому, під час вчинення насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_7 , збив з її лівого вуха золоту сережку, згідно висновку експерта №61 тв від 05.01.2016 вартістю 1250 гривень, чим спричинив її втрату та майнову шкоду на суму 1250 гривень. Після чого, ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії, наніс ОСОБА_7 не менше ніж п`ять ударів ногами по її ногах, при цьому намагався вирвати з її рук жіночу сумку, в якій знаходилось наступне майно: мобільний телефон « Nokia Asa 501 Dual Sim», вартістю 1300 гривень, гаманець з грошовими коштами у сумі 176 гривень та паспорт громадянина України. Внаслідок чого, намагався заволодіти майном потерпілої на загальну суму 1476 гривень. Однак, ОСОБА_8 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки він не зміг заволодіти майном потерпілої та відразу був затриманий мешканцем зазначеного будинку.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 по результатах судового розгляду погодився із кваліфікацією його дій за ч. 3 ст. 15 ч.2 ст.186 КК України, покаявся у вчиненому та дав показання, що 21 листопада 2015 року, близько 20 години 15 хвилин, він перебував біля першого парадного будинку 47-А, який розташований по вулиці Вишгородській в м. Києві, де побачив раніше не знайому йому ОСОБА_7 , яка заходила до приміщення парадного та прослідувала до вантажного ліфту. У нього виник намір відкрито викрасти її майно, а саме сумку.
Реалізуючи свій намір спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, він зайшов до ліфту, де перебувала ОСОБА_7 , почекав коли двері ліфта зачиняться та схопив її за горло, після чого наніс їй кулаком правої руки не менш ніж 7 ударів по голові. При цьому він допускає, що під час боротьби могла впасти сережка потерпілої. Однак, він її не знімав. Як і не мав мети її зняти. Він погоджується, що вартість сережки, яка випала могла бути 1250 гривень. Після чого він наніс ОСОБА_7 неменше ніж п`ять ударів ногами по її ногах, намагався вирвати з рук жіночу сумку з речами, які в ній були.
Він визнає, що внаслідок його дій потерпілій було завдано фізичний біль. Вирвати сумку у потерпілої він не зміг, так як не зміг подолати її опір. В якийсь момент відкрились двері ліфта, з якого потерпілій вдалось вийти разом із сумкою. Він хотів нажати кнопку, щоб поїхати на інший поверх, однак, чоловік, який був на поверсі, заблокував двері і викликав працівників міліції, які його затримали.
Потерпіла ОСОБА_7 дала суду показання, що 21 листопада 2015 року, близько 20 години 15 хвилин йшла додому. Подзвонила в свою квартиру по домофону. Побачила, що обвинувачений також бажав зайти до під"їзду. Вона його впустила, підійшла до ліфтової кабіни та викликала ліфт. Обвинувачений зайшов за нею в грузовий ліфт та запитав, на який вона їде поверх. Коли ліфт розпочав рух ОСОБА_8 нажав на кнопку "Стоп", почав до неї наближатись та намагався вирвати з рук сумку. Вона почала кричати. ОСОБА_8 намагався закривати їй рот правою рукою. Потім ліфт піднявся на 12 поверх та відкрились двері ліфту. Обвинувачений наказував віддати йому телефон, потім намагався забрати пакет з продуктами. Згодом двері ліфта закрились і вони залишились в ліфтовій кабіні. Обвинувачений почав її бити по голові та душити. Потім вони спустились на 11 поверх. Біля дверей на 11 поверсі стояв чоловік. Обвинувачений побачивши чоловіка її відпустив. Вона просила чоловіка затримати обвинуваченого. Сережки в руках ОСОБА_8 вона не бачила, не відчувала той момент, коли ОСОБА_8 знімав сережку, погоджується, що під час її побиття міг її збити з вуха. За 5 хв до події вона бачила через зеркальце, що сережки були на місці. Відображену в обвинувальному акті вартість майна, яким намагався заволодіти ОСОБА_8 , вона підтверджує. Мати обвинуваченого повністю відшкодувала їй заподіяні збитки від втрати сережки.
Свідок ОСОБА_9 дав суду показання, що ввечері вийшов на коридор покурити. Потім почув крики в ліфту. Підійшов до ліфта, щоб подивитись та послухати, що там підбувається. Чув крики та удари по стінах ліфта. Відкрились двері, з кабіни вибігла потерпіла та просила затримати нині обвинуваченого ОСОБА_8 . Він почав тримати руку в дверях ліфту, щоб ліфт не поїхав. Потерпіла сказала, що обвинувачений зірвав сережку. Обвинувачений казав в ліфті про те, що сережку він не брав. Він бачив, що у потерпілої над губою була кров. Фізичну силу до обвинуваченого він не застосовував. Спроб втечі у обвинуваченого не було. Обвинувачений поводив себе спокійно, просив у обвинуваченої телефон передзвонити, а у нього попросив цигарку.
Згідно протоколу огляду місця події 21 листопада 2015 року за участю потерпілої ОСОБА_7 , в ліфту та його шахті під`їзду № 5 по вулиці Вишгородській, 47-А, предметів, які мають відношення до кримінального провадження, не виявлено.
Згідно протоколу огляду місця події 21 листопада 2015 року за участю потерпілої ОСОБА_7 , оглянуто речі, які знаходились в її сумці під час замаху на її пограбування. Серед речей виявлено жіночу сумку, в якій знаходилось наступне майно: мобільний телефон «Nokia Asa 501 Dual Sim», гаманець з грошовими коштами у сумі 176 гривень та паспорт громадянина України.
Фактичні дані, що містяться в протоколах вказаних слідчих дій, суд визнає належними та допустимими.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 листопада 2015 року та довідки до нього, потерпіла ОСОБА_7 серед чотирьох фотографій, впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка намагалась її пограбувати 21 листопада 2015 року.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 січня 2016 року та довідки до нього, свідок ОСОБА_9 серед чотирьох фотографій, впізнав ОСОБА_8 , як особу, яку він затримав 21 листопада 2015 року.
Згідно долучених до справи документів, які характеризують ОСОБА_8 , він зареєстрований у місті Києві, з 11 березня 2012 року перебуває на обліку у нарколога з приводу вживання наркотичних та психотропних речовин, на облуку у психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, по місцю проживання негативної характеристики не виявлено, проживає у фактичному шлюбі, має на утриманні дитину інваліда, штраф по судимості за ч.1 ст.309 КК України по вироку Дарницького районного суду міста Києва від 30.07.2014 року сплатив. Згідно копій медичної документації хворіє на гепати С і В, сухоту, рекомендована операція на лівому оці.
Згідно вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази, прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Розглядаючи докази з точки зору їх допустимості, суд звертає увагу, що фактичні дані, які містяться у показах обвинуваченого, потерпілої, свідків, протоколах огляду та впізнання отримано з дотриманням вимог КПК України, а тому вони є допустимими.
Дослідчиши всі докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у вчиненні незакінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, коли особа не виконала всі необхідні дні, які вважала за необхідні для доведення злочину до кінця, з причин, які не залежали від його волі, ОСОБА_8 , вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.
Обираючи покарання ОСОБА_8 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, зокрема, межі санкції ч.2 ст.186 КК України, що вказаний злочин відносить до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, по місцю проживання характеризується позитивно, перебуває на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, страждає рядом захворювань, перебуває у фактичному шлюбі, має на утриманні дитину інваліда.
Пом`якшуючою покарання ОСОБА_8 обставиною суд визнає щире каяття, що передбачено п.1 ч.1 ст. 66 КК України, добровільне відшкодування з допомогою родичів заподіяних збитків, що передбачено п.2 ч.1 ст.66 КК України, а також наявність у нього ряду тяжких захворювань, зокрема гепатиту «С» та «В», сухоти та захворювань сітківки ока.
Обтяжуючою покарання ОСОБА_8 обставиною суд визнає рецидив злочинів, що передбачено п.1 ч.1 ст. 67 КК України, оскільки він має непогашену судимість за ч.2 ст.289 КК України, яка не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого.
Враховуючи конкретні обставини справи, суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого, його схильність до скоєння злочинів, випадковість його затримання сторонніми особами, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_8 до покарання у виді реального позбавлення волі.
При цьому, з врахуванням наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з врахуванням особи винного, який кається у вчиненому, що тяжких наслідків від злочину не настало, родичами обвинуваченого відшкодовано заподіяні потерпілій збитки, наявність тяжких захворювань у обвинуваченого, суд призначаючи покарання у виді позбавлення волі, вважає за можливе застосувавши положення ст.69 КК України призначити ОСОБА_8 покарання нижче від нижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.186 КК України.
Призначення іншого покарання, на думку суду не буде відповідати характеру скоєного злочину, його суспільній небезпеці, не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших злочинів.
Згідно ст.124 КПК України з ОСОБА_8 підлягають стягненню в дохід держави витрати на проведення експертизи у справі.
Згідно ст.100 КПК України речові докази, які передано для зберігання потерпій, залишити у її власності.
На підставі викладеного, керуючись ст.373, 374 КПК України, суд ,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_8 залишити без змін у виді утримання під вартою в Київському СІЗО.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 21 листопада 2015 року.
Згідно ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 132 (сто тридцять два) дні попереднього ув`язнення з 21 листопада 2015 року по 31 березня 2016 року включно як 264 (двісті шістдесят чотири) дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_8 (індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 ) на користь держави триста шість гривень 90 копійок судових витрат на проведення експертизи у справі.
Згідно ст.100 КПК України речові докази, які передано для зберігання потерпілій залишити в її володінні як законного власника.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 на протязі тридцяти днів з дня отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1