Справа № 348/1811/14-к
Провадження № 11-кп/779/358/2016
Категорія ч.1 ст.249 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

його захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001222 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31 травня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, який має на утриманні троє неповнолітніх дітей, депутата Небилівської сільської ради шостого демократичного скликання, раніше несудимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31 травня 2016 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 249 ч.1 КК України та засуджений до штрафу у розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян (тисяча сімсот гривень) з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.

Задоволено цивільний позов прокуратури Надвірнянського району поданий в інтересах Управління охорони, використання і відтворення біоресурсів та регулювання рибальства в Івано-Франківській області та з ОСОБА_7 на користь держави стягнуто 84000 грн. шкоди, заподіяної в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього середовища.

Речові докази по справі - поплавцеву телескопічну вудку із мотовилом, рибальські приладдя, ніж та шість рибин виду харіус європейський, які знаходяться на зберіганні в кімнаті для зберігання речових доказів Надвірнянського РВ УМВС України в Івано-Франківській області конфісковано в дохід держави з подальшим знищенням.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 здійснив незаконне зайняття рибним водним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.10.2013 року , приблизно о 10 год. 50 хв. обвинувачений ОСОБА_7 у с. Пасічна, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, перебуваючи на березі річки Бистриця Надвірнянська, яка є правою притокою річки Дністер, у межах населеного пункту с. Пасічна, Надвірнянського району, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи та свідомо бажаючи настання їх шкідливих наслідків, у порушення вимог ст. 27 Закону України «Про тваринний світ», п.п. 3.13, 4.10 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України 15.02.99 N 19, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 р. за N 269/3562, за допомогою поплавцевої вудки, здійснив незаконний вилов шести рибин виду Харіус Європейський.

Риба ряду Лососеподібні, виду Харіус Європейський, відноситься до категорії вразливих видів природоохоронного статусу і занесена до Червоної книги України, вилов її заборонено.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України №1030 від 07.11.2012 розмір компенсації за незаконне добування тварин із числа видів, занесених до Червоної Книги України, а саме Харіус Європейський, встановлений в розмірі 14 000 грн. за один екземпляр.

Таким чином, незаконним зайняттям рибним водним добувним промислом, ОСОБА_7 заподіяв державним і громадським інтересам істотну шкоду, яка виразилась у незаконному вилові шести рибин виду Харіус Європейський, що занесений до Червоної книги України, чим спричинив збитки на загальну суму 84000 грн.

На вищевказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.

Звертає увагу на те, що ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.07.2015 року було скасовано вирок Надвірнянського районного суду від 20.02.2015 року, а справу направлено на новий судовий розгляд, оскільки судом першої інстанції не досліджувались дані, відповідно до яких розпорядженням Івано-Франківської ОДА №613 від 13.09.2013 року в Івано-Франківській області вводився двомісячник охорони нерестуючої форелі та в зв`язку з цим заборонялись усі види рибальства на річці Бистриця-Надвірнянська від її початку і до села Пасічна Надвірнянського району та не встановлено точного місця скоєння злочину. Однак, при новому судовому розгляді суд першої інстанції в порушення вимог ч.3 ст.415 КПК України не встановив точне місце вчинення злочину і не дав відповідного доручення органу досудового розслідування.

Враховуючи висновок апеляційного суду про те, що важливе значення для вирішення справи має те, чи у забороненій ділянці він здійснював вилов риби чи ні, суд встановивши при новому розгляді, що він здійснював вилов риби в дозволеній для рибальства ділянці був зобов`язаний виправдати його у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, а саме у зв`язку з відсутністю в його діях суб`єктивної сторони у формі умислу.

Крім того, вважає, що стороною обвинувачення безпідставно в порушення вимог ч.2 ст.416 КПК України відбулось збільшення обсягу обвинувачення та його посилення, а саме доповнення обвинувачення посиланням на порушення вимог ст.27 Закону України «Про тваринний світ».

До початку апеляційного розгляду обвинуваченим ОСОБА_7 було подано доповнення до апеляційної скарги, в якому він більш детально виклав доводи своїх апеляційних вимог і просив скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.

Вважає, що суд не з`ясував обставини, що характеризують об`єктивну сторону кримінального правопорушення, а саме: не надано жодного доказу того, що шість рибин оглянутих в судовому засіданні виловлені поплавцевою вудкою, що була вилучена в нього, не встановив точного місця злочину, не усунув неточності в показаннях свідків.

Вважає, що суд не дав належної оцінки тому, що він знаходився в дозволеному для рибальства місці - с.Пасічна, в дозволений час та з дозволеним, загальнодоступним знаряддям - поплавцевою вудкою, яка не пристосована для вилову риби виду харіус європейський.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є працівниками Івано-Франківської рибохорони, а свідок ОСОБА_12 є працівником Надвірнянського РВВС, в зв`язку з чим вказані свідки заінтересовані у розгляді кримінального провадження.

Вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки його доводам про те, що в порушення вимог ч.1 ст.208 КПК України він був незаконно затриманий за підозрою у вчиненні злочину за який не передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вважає, що суд не перевірив належним чином та не спростував його доводи про те, що сумка з рибою, яка була знайдена на березі річки рейдовою групою не належить йому, а належить свідку ОСОБА_13 , який здійснював вилов риби і який викинув сумку з рибою поряд з ним, оскільки вірогідно був в змові з рейдовою групою та діючи в такий спосіб разом з ними намагався отримати гроші за не притягнення його до кримінальної відповідальності.

Суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст.86 КПК України безпідставно прийняв до уваги в якості доказу протокол огляду місця події, який було складено ОСОБА_12 , який сфальсифікував його в частині часу та місця складання протоколу.

Вважає, що висновки суду про те, що він виловив шість рибин, знаходячись на річці Бистриця-Надвірнянська в с.Пасічна відносяться до роду лососеподібних виду харіус європейський не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутній, експертний висновок експертної установи з даного приводу.

Вказує на те, що суд неправильно виклав зміст показань свідка ОСОБА_11 , який не бачив як він зловив будь-яку рибу та як в нього вилучались будь-які речі чи риба оскільки стежив за автомобілем.

Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_14 , який стверджував, що ОСОБА_7 не мав наміру ловити рибу харіус європейський суд і взяв вудку, яка належала свідку.

Крім цього, звертає увагу апеляційного суду на те, що свідок ОСОБА_14 є свідком сторони звинувачення, добровільно проходить військову службу в зоні проведення АТО, отримав вогнепальне поранення та фактично є єдином свідком, який від початку і до кінця надавав суду правдиві показання, а суд у вироку замість надання вказаним показанням належної оцінки фактично спростовує їх показаннями зацікавлених осіб.

Вважає, що суд не дав належної оцінки тому, що обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням не відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України, оскільки прокурор безпідставно вказав на те, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину підтверджується його показаннями та показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , а також письмовими доказами: протоколами проведення слідчих експериментів, актом виявлення та вилучення добутої риби та знарядь лову, протоколом огляду місця події, оглядом речових доказів.

Не відповідають дійсності і наведені в обвинувальному акті анкетні дані, в частині місця проживання та кількості дітей, які знаходяться на утриманні.

Крім того, вважає, що після його затримання та доставлення до Надвірнянського РВВС йому не було роз`яснено компетентною особою право на захист, а саме право мати захисника, в зв`язку з чим всі докази отримані з порушенням права на захист є недопустимими.

Крім того, вважає, що суд у порушення вимог ст.100 КПК України неправильно вирішив питання щодо речових доказів, оскільки власником поплавцевої вудки являється ОСОБА_14 і вона не підлягає знищенню.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги своїх апеляцій та просили скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, прокурора, який вважав, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню і вирок суду необхідно залишити без змін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, вирок суду першої інстанції необхідно скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України в мотивувальній частині обвинувального вироку суд повинен дати аналіз всім зібраним по справі доказам щодо їх допустимості, достовірності та достатності, викласти формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини засудженого конкретними доказами, вказати які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого злочину і привести мотиви за якими суд не бере до уваги докази, які суперечать обвинуваченню.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_7 здійснив незаконне зайняття рибним водним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

Однак, суд першої інстанції, мотивуючи свої висновки щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 не навів переконливі доводи, якими спростував твердження обвинуваченого про непричетність до вчиненого злочину.

Так, зі змісту пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він не вважає себе винним у вчиненні злочину, оскільки рибалив в дозволеному для рибальства місці с.Пасічна, в дозволений час та з дозволеним, загальнодоступним знаряддям - поплавцевою вудкою, яка не пристосована для вилову риби виду харіус європейський.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те, що сумка з рибою, яка була знайдена на березі річки рейдовою групою не належить йому, а належить свідку ОСОБА_13 , який здійснював вилов риби і викинув сумку з рибою поряд з ним.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що об`єктивна сторона злочину , передбаченого ч.1 ст.289 КК України характеризується сукупністю трьох ознак: 1) діяння - незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом; 2) наслідки у вигляді істотної шкоди; 3) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Зайняття водним добувним промислом - це дії, які полягають у вилученні (ловля, збирання, добування тощо) будь-якими знаряддями (промисловими, любительськими, забороненими) водних живих ресурсів із природного середовища.

Необхідно враховувати, що поняття "промисел" використовується у даному разі не як позначення певного різновиду множинності злочинів, а як характеристика об`єктивної сторони злочинного посягання на об`єкти водної фауни, яке може бути як одноразовим, так і неодноразовим. До рибного промислу потрібно відносити також ловлю цінних порід риб (лососевих, осетрових).

Зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом визнається кримінально караним за умови його незаконності. Незаконність означає, що зайняття вказаним промислом відбувається без належного дозволу, в заборонений час, у недозволених місцях, забороненими знаряддями і способами лову.

Однак, в мотивувальній частині вироку на спростування доводів обвинуваченого суд першої інстанції не вказав, в чому саме полягає незаконність зайняття водним добувним промислом та які докази свідчать про те, що саме обвинувачений ОСОБА_7 тоді займався цим промислом знаючи, що він є незаконним і, що саме він виловив ці рибини.

Зокрема, суб`єктивна сторона вказаного злочину характеризується прямим умислом в зв`язку з чим, суд першої інстанції повинен був навести докази, які свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчиняючи відповідні дії , повністю усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції не навів переконливі доводи, які свідчать про те, що визнані речовими доказами шість рибин дійсно відносяться до роду лососеподібних виду харіус європейський, оскільки для вирішання цього питання необхідно застосування спеціальних знань.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.07.2015 року було скасовано вирок Надвірнянського районного суду від 20.02.2015 року, а справу направлено на новий судовий розгляд, оскільки судом першої інстанції не досліджувались дані, відповідно до яких розпорядженням Івано-Франківської ОДА №613 від 13.09.2013 року в Івано-Франківській області вводився двомісячник охорони нерестуючої форелі та в зв`язку з цим заборонялись усі види рибальства на річці Бистриця-Надвірнянська від її початку і до села Пасічна Надвірнянського району та не встановлено чи у забороненій ділянці здійснював вилов риби обвинувачений.

Однак, при новому судовому розгляді суд першої інстанції в порушення вимог ч.3 ст.415 КПК України не перевірив належним чином вищевказані обставини і не дав їм належну оцінку.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого частково, скасувати вироку суду та призначити новий розгляд кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31 травня 2016 року задовольнити частково.

Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження у Надвірнянському районному суді Івано-Франківської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3