Справа № 752/6186/15-к
Провадження № 1-кп/752/81/16

В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
20.04.2016 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001404 по обвинуваченню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. м. Києва, українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, а саме:

- 02.06.1978 р. за вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 190, ст. 42 КК України (в редакції 1960 р.) до 4 років позбавлення волі;

- 02.04.1981 р. за вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 206, ст. 43 КК України (в редакції 1960 р.) до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 28.08.1986 р. за вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 р.) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 07.08.1991 р. за вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 206 КК України (в редакції 1960 р.) до 4 років позбавлення волі;

- 09.02.1998 р. за вироком Старокиївського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 141, ч. 4 ст. 140, ст. 17, ч. 4 ст. 140, ч. 2 ст. 206, ст. 42 КК України (в редакції 1960 р.) до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 11.02.1999 р. за вироком Харківського районного суду м. Києва за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 101, ч. 3 ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 12 років позбавлення волі;

- 07.04.2008 р. за вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 01.10.2013 р. за вироком Сквирського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 12.06.2015 р. за вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 27.10.2015 р. за вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

секретаря судових засідань ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 , суд

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_2 , 13.02.2015 р., приблизно о 09-30 хв., зайшов до приміщення Київської клінічної міської лікарні № 10, що за адресою: м. Київ, пр-т. 40-річчя Жовтня, 59-Б з метою повторного таємного викрадення чужого майна. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_2 , помітивши відчинені двері палати № 2, зайшов до палати, у якій перебувало дві пацієнтки. На їх питання до кого той прийшов, щоб не бути викритим ОСОБА_2 кивнув на вільне ліжко, біля якого на тумбочці знаходилась жіноча сумка, ніби прийшов як відвідувач. Впевнившись, що пацієнтки не стежать за його діями, ОСОБА_2 повторно таємно викрав чуже майно, а саме: гаманець, який сховав до штанів, завдавши своїми протиправними діями потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 172 гривні, та направився до виходу з приміщення лікарні, але не довів свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як при виході з палати був затриманий пацієнтами лікарні.

Таким чином, ОСОБА_2 визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та показав суду про те, що 13.02.2015 р., маршрутка зламалась біля поліклініки №10. Він пішов до лікарні подивитись, може десь щось неправильно лежить. Проходячи біля палати побачив койку, на якій лежала сумка. Підійшов до цієї койки, а жінки, що лежали в цій палаті спитали до кого він, на що він сів на койку та «почав замовляти їм зуби», мовляв до цієї жінки прийшов чия койка, а сам почав лазити по сумці, заклавши руки назад. Нащупавши гаманець, викрав його засунувши у штани під светр і сказав, що буде її чекати, дістав телефон, та під приводом подзвонити, пішов. У коридорі його затримали медсестри. Там стояла якась жінка, яка спитала, що він робить, а жінки підняли шум, сказали, щоб його затримали, може він щось викрав, оскільки там часто відбуваються крадіжки. Його посадили на кушетку, витягнули гаманець, і його і крадений. Він просив, щоб його відпустили, оскільки в нього померла дружина, грошей пропонував. Коли він виходив із палати, то був на 100 % впевнений, що вони нічого не бачили, бо здійняли б галас. У палаті він пробув хвилин 5, двері були відкриті, чи проходив хтось повз він не знає. Він впевнений що момент, як він брав гаманець ніхто не бачив. Міліція потім приїхала. Щиро розкаявся у вчиненому просив суд не позбавляти волі.

Крім показань обвинуваченого, на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення, винним у вчинені якого визнається ОСОБА_2 , свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.
Потерпіла ОСОБА_10 в ході судового розгляду показала про те, що вона лікувалась у лікарні № 10 на стаціонарі, їх у палаті було 3 жінки. Її ліжко було перше. Сумка лежала на тумбочці, і там же були таблетки. Вона відлучилась на 2-й поверх лікарні на процедури. Під час проходження процедур піднялась сусідка по палаті та повідомила, що у неї з сумки витягнули гаманець. Їй повідомили, що чоловік зайшов у палату, і спитав як здоров`я, підійшов до тумбочки, витяг із сумки гаманець та почав тікати. Жінка його почала доганяти і на коридорі його затримали, в той момент вона прийшла. Жінка яка бачила, як він крав, вона і затримувала його. Обвинувачений просив, щоб його відпустили, бо померла жінка. Претензій вона до обвинуваченого не має.
Свідок ОСОБА_12 показала суду про те, що працює медсестрою у лікарні № 10. Дату вже не пам`ятає, це було близько року тому у лютому місяці. Безпосереднім свідком грабежу вона не була. Так, вона сиділа на посту, у палаті № 2, що була позаду неї почула крик дівчат «ловіть вора», і крик хворої з цієї палати пацієнтки. Обвинуваченого допоміг зловити ОСОБА_13 біля виходу із приймальної. Сусідка хворої по палаті, здається ОСОБА_14 , сказала, що бачила як обвинувачений вкрав гаманець, що спочатку вона думала, що це син потерпілої, а потім зрозуміла, що ні. Обвинувачений намагався втекти, але його затримали. Казав, що більше так не буде, що йому кошти потрібні були на ліки.
Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показав, що він працює підсобним робітником у лікарні № 10. У той день він побачив, як по коридору біжить чоловік. Почув крик зупинити його, що той щось вкрав. Він його зупинив. Всі на нього налетіли і він віддав гаманець. Що саме кричали він не пам`ятає, що вкрав, тримайте його. До обвинуваченого підійшли і він віддав гаманець.
На підтвердження встановлених судом обставин свідчать також протоколи слідчих дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, які були досліджені судом, зокрема:
- протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13.02.2015 р., відповідно до якого ОСОБА_10 звернулась до Голосіївського РУГУ МВС України з приводу того, що 13.02.2015 р., близько 09-30 год. за адресою: м. Київ, пр.-кт. Голосіївський, 59-б, невідомий заволодів гаманцем із грошовими коштами (т. 1 а.с. 8);
- протокол огляду місця події від 13.02.2015 р. із фототаблицею до нього, відповідно до якого оглянуто приміщення палати з якої було викрадено гаманець у середині якого знаходились гроші (т. 1 а.с. 9-14);
- розписка потерпілої ОСОБА_10 , відповідно до якої вона отримала належний їй гаманець із грошовими коштами у сумі 172 грн. (т. 1 а.с. 18).
Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.
Судом була прийнята відмова прокурора від свідків обвинувачення ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , у зв`язку із тим, що вказані особи за викликами суду не з`являлись, про причини своєї неявки суд не повідомляли, ухали суду про їх привід у судове засідання виконані не були.
В результаті чого, в ході судового розгляду прокурором було використано своє право відповідно до ст. 338 КПК України змінити обвинувачення у суді, з ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК, у зв`язку із тим, що не було доведено, що обвинувачений вчинив закінчений замах на повторне саме відкрите викрадення чужого майна.

Судом відповідно до положень ч. 3 ст. 338 КПК України було роз`яснено потерпілій ОСОБА_10 її право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, проте вона таким правом не скористалась.

При обранні міри покарання ОСОБА_2 суд враховує наступні обставини кримінального провадження: ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, стан його здоров`я, хронічні хвороби.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 66 КК України є його щире каяття.

Обставин, що обтяжують його покарання у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, вчиненого проти власності, беручи до уваги, що ОСОБА_2 раніше багаторазово судимий за аналогічні злочини, відбував покарання у виді позбавлення волі, але належних висновків для себе не зробив, вчинив кримінальне правопорушення до постановлення відносно нього вироків Печерського районного суду м. Києва від 12.06.2015 р. та Дніпровського районного суду м. Києва від 27.10.2015 р., крім того враховуючи позицію потерпілої, якій завдані збитки відшкодовані та вона не наполягала на суворому покаранні, суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_2 можливо лише в ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи, що кримінальне правопорушення ОСОБА_2 вчинив до постановлення попередніх вироків Печерського районного суду м. Києва від 12.06.2014 р. та Дніпровського районного суду м. Києва від 27.10.2015 р., за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, -

у х в а л и в :
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи, що кримінальне правопорушення ОСОБА_2 було вчинено до постановлення вироків Печерського районного суду м. Києва від 12.06.2015 р., яким він засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі та Дніпровського районного суду м. Києва від 27.10.2015 р., яким він засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 (трьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_2 покарання у виді 3 (трьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_2 обраховувати, починаючи з 20 квітня 2016 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання зарахувати обвинуваченому ОСОБА_2 його попереднє ув`язнення, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення, а засудженим, що утримується під вартою протягом 30 днів з дня отриманням ним копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1