Єдиний унікальний номер 201/1310/16-к
Номер провадження 1-кп/201/116/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ
вул. Паторжинського, 18 а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сніжне, Донецької області, громадянина України, із повною середньою освітою, одруженого, який має неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, раніше судимого:
- 11 жовтня 2000 року за вироком Сніжнянського міського суду Донецької області за ст. 206 ч. 1 КК України, із застосуванням ст. 45 КК України звільненого умовно з іспитовим строком на 1 рік, з штрафом у розмірі 170 гривень;
- 14 березня 2003 року за вироком Сніжнянського міського суду Донецької області за ст. 296 ч. 4 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;
- 07 червня 2005 року на підставі ухвали Дзержинського міського суду Донецької області звільненого на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на не відбутий строк 3 місяці 28 днів;
- 28 жовтня 2009 року за вироком Сніжнянського міського суду Донецької області за ст. ст. 185 ч. 1, 190 ч. 2, 187 ч. 1 КК України із застосуванням ст. ст. 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до остаточного покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільненого 30 серпня 2013 року по відбуттю строку покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
Далі, приблизно о 23 годині 00 хвилин, прибувши до квартири за раніше зазначеною адресою, ОСОБА_6 разом зі своїм товаришем ОСОБА_10 та двома військовослужбовцями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вжили алкогольні напої. Після того, як усі лягли спати, ОСОБА_6 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, витягнув з правої кишені штанів ОСОБА_9 портмоне, в якому знаходились банківські картки, в тому числі карта для виплат ПАТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_1 і поклав вказане майно собі в кишеню, таким чином викрав майно, що належить ОСОБА_9 . Далі з викраденим майном він вирушив до найближчого банкомату, розташованого біля магазину «АТБ № 110» за адресою: м. Дніпропетровськ, просп. Героїв, буд. 37-Б. Знаходячись біля банкомату ПАТ КБ «Приват Банк», 26 грудня 2015 року, приблизно в 01 години 00 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 , скориставшись електронною системою зняття готівки у вказаному банкомату, зняв грошові кошти з банківської карти ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 на загальну суму 4 870 гривень і поклав їх до лівої кишені своєї куртки. Далі, ОСОБА_6 повернувся до квартири за раніше зазначеною адресою, де продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, здійснив крадіжку з лівої кишені штанів ОСОБА_8 банківської картки для виплат ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 . Після чого, ОСОБА_6 залишив квартиру разом з викраденим майном, прибув до банкомату, розташованого біля магазину «АТБ № 110» за адресою: м. Дніпропетровськ, просп. Героїв, буд. 37-Б, де, доводячи свій злочинний умисел до кінця, скориставшись електронною системою зняття готівки у вказаному банкоматі, зняв з банківської картки ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 6 800 гривень і поклав їх до лівої кишені своєї куртки. Після чого залишив місце скоєння правопорушення з викраденими картами та грошима на загальну суму 11 670 гривень, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у таємному повторному викраденні чужого майна (крадіжка) кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю і суду показав, що 25 грудня 2015 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, перебуваючи поблизу центрального автовокзалу м. Дніпропетровська, познайомився з двома військовослужбовцями. Після чого, вони вирішили поїхати до квартири за адресою: АДРЕСА_3 для відпочинку, де разом зі своїм товаришем ОСОБА_10 та потерпілими вживали алкогольні напої. Після того, як усі лягли спати, він вирішив скористатись тим, що потерпілі знаходилися у стані алкогольного сп`яніння і спали, вкрасти їх банківські картки для виплат, на яких були грошові кошти. З цією метою, він витягнув з правої кишені штанів ОСОБА_9 портмоне, в якому знаходилася банківська картка банку «Приватбанк» і пішов з квартири до найближчого банкомату, розташованого біля магазину «АТБ № 110» по проспекту Героїв у м. Дніпропетровську, де скориставшись випадково відомим йому пін-кодом картки потерпілого, зняв грошові кошти у сумі 4 870 гривень. Після чого, він повернувся до квартири, де скориставшись, що потерпілий ОСОБА_8 спав, витяг з кишені його штанів банківську картку банку «Приватбанк» та залишив квартиру, направившись до того банкомату, розташованого біля магазину «АТБ № 110» по проспекту Героїв у м. Дніпропетровську, де скориставшись випадково відомим йому пін-кодом картки потерпілого зняв грошові кошти у сумі 6 800 гривень. Після чого залишив місце скоєння злочину, викрадені банківські картки викинув по дорозі, а грошові кошти витратив на особисті потреби. При цьому, не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні суму вкрадених грошових коштів, ні вину. В скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_6 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і ОСОБА_6 винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив повторне викрадення чужого майна (крадіжка), а тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , судом встановлено, що останній раніше судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, має повну середню освіту, одружений і має неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєному.
Відповідно до положень п. п. 1, 13 ч. 1 ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого суд визнає вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, які наведені вище, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів неможливо без ізоляції від суспільства і вважає, що ОСОБА_6 має бути призначене покарання у виді арешту в межах строку, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України у виді 6 місяців, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Під час судового розгляду судом досліджено ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2016 року, відповідно до якої обвинуваченому ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог Закону України «Про внесення зміни до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набув законної сили 24 грудня 2015 року, частина 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладена у такій редакції: «5. Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті».
Отже, призначаючи покарання, суд зобов`язаний врахувати положення ст. 72 КК України (в редакції зазначеного вище Закону) та зараховувати строк попереднього ув`язнення, враховуючи його до моменту постановлення вироку.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі відповідає один арешту.
Таким чином, суд вважає за необхідне в строк основного покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 у виді арешту строком 6 місяців, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 6 місяцям позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто у вигляді 6 місяців 10 днів.
Під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано суду відомостей та відповідних документів, що підтверджують наявність у даному кримінальному провадженні судових витрат та речових доказів.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді арешту строком на 6 (шість) місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 необхідно рахувати з 15 січня 2016 року, при цьому, в строк призначеного останньому основного покарання у виді арешту строком 6 (шість) місяців, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 6 (шести) місяцям позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення, розрахований відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у вигляді 6 (шести) місяців 10 (десяти) днів та звільнити останнього негайно із зали суду, у зв`язку із повним відбуттям призначеного покарання.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1