Номер провадження 1-кс/643/1617/16
УХВАЛА

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 20.09.2000 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 141 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, із застосуванням ст. 45 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 19.04.2001 року Київським районним судом за ч. 2 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 42 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць з конфіскацією майна; 11.05.2004 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 8 місяців; 01.10.2008 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України строком на 1 рік; 12.05.2010 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 162 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 31.01.2005 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці із застосуванням ст. 75 КК України строком на 3 роки; 22.12.2010 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій останній заявляє відвід судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 .
В обґрунтування заяви зазначено, що у провадженні судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 перебуває кримінальне провадження за його обвинуваченням за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 162 КК України. У даному кримінальному провадженні відносно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27. На протязі майже 13 місяців розгляд даного кримінального провадження по суті досі не розпочато, при цьому не було проведено судове засідання для того, щоб встановити істину по справі. Крім того, ухвали, які виносяться суддею ОСОБА_8 , оскарженню не підлягають незрозуміло з яких причин та на яких законних підставах. Також обвинуваченим зазначено, що після того, як він став утримуватись під вартою в умовах СІЗО, він захворів на тяжку хворобу туберкульоз легень, а суддя ОСОБА_8 навмисно не надає йому можливості лікуватись повноцінно на волі. З огляду на викладене, ОСОБА_6 просить замінити йому суддю ОСОБА_8 на іншого суддю, який буде здійснювати розгляд справи за його обвинуваченням.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заяву про відвід та викладені в ній доводи підтримав в повному обсязі. Наполягав на задоволенні відводу судді ОСОБА_8 , зазначивши на відсутності довіри до вказаного судді.
Прокурор, обвинувачений ОСОБА_7 , а також потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , просили вирішити вказаний відвід на розсуд суду.
Суддя ОСОБА_8 надав суду заяву, в якій просив розглядати питання про відвід за його відсутності.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про його дату, час та місце був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Обвинувачений ОСОБА_6 , інші учасники судового розгляду не заперечували проти розгляду відводу за відсутності захисника обвинуваченого ОСОБА_6 .
Враховуючи наведене, суд розглядає питання про відвід судді ОСОБА_8 за відсутності останнього та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 .
Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали, встановив наступне.
В провадженні судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 перебуває вказане вище кримінальне провадження, розгляд якого по суті не розпочався.
Перелік обставин, за наявності яких слідчий суддя, судді, присяжний підлягають відводу, визначений ст. 75, 76 КПК України.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Положеннями п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, відображеної, зокрема, в рішеннях у справі Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, Пуллар проти Сполученого Королівства, Білуха проти України, наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.
В рішеннях у справах Ветштайн проти Швейцарії та Ферантелі та Сантанжело проти Італії Європейським судом з прав людини висловлювалась позиція, згідно якої при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Де Куббер проти Бельгії, правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться.
В рішеннях у справах Ветштайн проти Швейцарії та Кастілло Альгар проти Іспанії Європейським судом з прав людини також зазначалось, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.
Таким чином, сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі та сумніву щодо реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.
Оцінюючи доводи ОСОБА_6 , викладені в його заяві про відвід, суд приходить до висновку, що вказані доводи як окремо, так і в сукупності, не є такими, що об`єктивно свідчать про наявність необ`єктивності та упередженості судді ОСОБА_8 .
Разом з тим, враховуючи, що ознак зловживання правом на відвід судді з боку ОСОБА_6 судом не встановлено, розгляд кримінального провадженні по суті не розпочатий, приймаючи до уваги позицію учасників судового розгляду, які не висловлювали заперечень проти заявленого відводу, з метою забезпечення права ОСОБА_6 на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом та усунення побоювань з боку ОСОБА_6 щодо неупередженості та об`єктивності головуючого судді, які можуть призвести до затягування розгляду справи, суд вважає за можливе задовольнити заявлений ОСОБА_6 відвід.
Керуючись ст. 75,76, 81, 369-372 КПК України, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1