Справа № 461/5503/16-к
Провадження № 1-кс/461/4202/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.08.2016 року м.Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого у відмові визнати потерпілим,
В судовому засіданні скаржник вимоги підтримав, давши аналогічні пояснення. Просив скаргу задоволити.
Прокурор в судовому засіданні проти скарги заперечив та просив відмовити у її задоволенні, покликаючись на те, що у поданому клопотанні не містятилося конкретних відомостей, які би вказували на те що ОСОБА_3 заподіяно фізичної, моральної або майнової шкоди.
Заслухавши думку скаржника, прокурора та дослідивши матеріали скарги, вважаю, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з нижченаведеного.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань при отриманні заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний здійснити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; рішення слідчого прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником тощо.
Згідно із ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнаній потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
З вищенаведеного випливає, що слідчий вправі винести постанову про відмову у визнанні потерпілим за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди.
Як вбачається з оскаржуваної постанови про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, старший слідчий СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_4 мотивував її тим, що в поданому клопотанні ОСОБА_3 та доданих до нього матеріалів не здобуто жодних доказів, які б вказували на об`єктивні дані про заподіяння скаржнику зазначеним кримінальним правопорушенням моральної, фізичної чи майнової шкоди.
Крім цього в абз.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 2 липня 2004 р. № 13, зазначено, що не можуть бути визнані потерпілими особи, які постраждали від злочину, вчиненого ними ж.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена правомірно, є законною та обгрунтованою, оскільки скаржником не надано жодних доказів, які б вказували на об`єктивні дані про заподіяння йому зазначеним кримінальним правопорушенням моральної, фізичної чи майнової шкоди.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, і в скарзі слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 55, 56, 303, 304,306,307, 318-380 КПК України, слідчий суддя, -
У задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого у відмові визнати потерпілим відмовити.
Повний текст ухвали оголошено 31.08.2016 року о 16.00 годин.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1