КП№ 278/218/15-к
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
31 березня 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
законних представників обвинувачених: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , із середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, раніше не судимого,-
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , неодруженого, непрацюючого, із незакінченою середньою спеціальною освітою, раніше не судимого,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_4 , неодруженого, непрацюючого, із неповною середньою освітою, раніше судимого:
- 15.06.2005 року Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 08.05.2007 Житомирським районним судом за ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 71 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі;
- 25.11.2009 року Указом Президента України про помилування міра покарання скорочена з 4-х років 2-х місяців до 3-х років 6-ти місяців. 28.01.2010 року Постановою Богунського районного суду м. Житомира звільнений умовно-достроково з невідбутим строком покарання 11 місяців 10 днів,-
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_5 , фактично проживаючого в АДРЕСА_6 , неодруженого, непрацюючого, із незакінченою середньою спеціальною освітою, раніше не судимого,-
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_7 , неодруженого, із середньою освітою, працюючого експедитором у ТОВ «Полісся Продукт», раніше не судимого,-
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_8 , неодруженого, із середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого, -
за ч.2 ст.296 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
14.06.2014 близько 23 00 год., обвинувачені ОСОБА_19 (справа стосовно нього закрита внаслідок смерті та не переглядалася за обставин, зазначених у п.5 ст.284 КПК), ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та неповнолітні ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 перебували в громадському місці, в клубі, по провулку Партизанському в с. Пряжів, Житомирського району та вчинили хуліганські дії групою осіб за наступних обставин.
ОСОБА_5 , діючи безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та оточуючих, наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_20 . У подальшому до злочинних дій ОСОБА_5 приєднались ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які, ігноруючи загальноприйняті норми поведінки в громадському місці, безпричинно, порушуючи громадський порядок, почали наносити удари руками по обличчю, голові та тулубу ОСОБА_20 . Вийшовши з приміщення більярдної кімнати, завідувач клубу ОСОБА_21 , зробив зауваження обвинуваченим щодо припинення ними хуліганських дій, просив залишити приміщення клубу, оскільки він буде його зачиняти.
У цей момент одна з осіб, яка скоювала хуліганські дії та не була встановлена під час досудового розслідування, знаходячись позаду ОСОБА_21 , нанесла йому удар рукою в область правого вуха. А ОСОБА_19 ( справа щодо якого закрита внаслідок смерті та не переглядалася за обставин, зазначених у п.5 ст.284 КПК), приєднавшись до хуліганських дій, наніс ОСОБА_21 уламком кия удар по обличчю, внаслідок чого завдав потерпілому тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, як таке що не є небезпечним для життя, але призвело до тривалого розладу здоров`я.
Одночасно з цим ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , залишивши бити ОСОБА_20 , грубо порушуючи
громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, підбігли до ОСОБА_21 та почали групою осіб безпричинно наносити йому чисельну кількість ударів руками по різним частинам тіла, під час яких потерпілий впав на підлогу. Проте обвинувачені продовжували наносити удари потерпілому.
Коли ОСОБА_20 хотів підійти до місця, де обвинувачені групою осіб безпричинно наносили удари ОСОБА_21 , то ОСОБА_5 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, наніс йому один удар рукою в область обличчя, внаслідок чого спричинив потерпілому фізичного болю. Водночас ОСОБА_20 просив обвинувачених припинити хуліганські дії.
Після висловлювань про виклик поліціантів, обвинувачені припинили бити потерпілих та втекли з місця злочину.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 свою винуватість у вчинені інкримінованого їм злочину не визнали взагалі, просили їх виправдати. ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 винуватість визнали частково - у спричиненні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_20 та заперечували вчинення ними опору будь кому. Просили перекваліфікувати їх дій на ч.1 ст.296 КК України. А ОСОБА_7 вважає себе винним лише у тому, що привіз усіх до клубу в с. Пряжів та сам знаходився в ньому під час бійки, в чому розкаюється.
За свідченнями ОСОБА_8 14.06.2014 близько 23 - ої год. та після відпочинку у будинку культури в смт. Новогуйвинське він разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ще де - хто з обвинувачених, але не всі, на автомобілі (бус) поїхали до клубу у с. Пряжів «щоб поговорити». Пояснив це тим, що напередодні 13.06.2014 року, ввечері, коли він відпочивав з ОСОБА_10 та ОСОБА_6 у с. Пряжів, між ним та мешканцями с. Пряжів - братами ОСОБА_22 і ОСОБА_23 сталася бійка, через те, що він заступився за дівчину. Свідком її був ОСОБА_20 , який жодним чином на бійку не відреагував. Зайшовши в клуб, він з ОСОБА_6 пішли до більярдної кімнати, щоб дізнатися чи є там ОСОБА_22 і ОСОБА_23 . Де ОСОБА_21 та ОСОБА_20 з невідомими особами грали в більярд. Братів не було. У більярдній кімнаті вони пробули до 2 ох хвилин. А потім він побачив, як у приміщенні клубу, на танцювальному майданчику почалась якась бійка, у якій брав участь і ОСОБА_10 . Тоді ОСОБА_24 .М підбіг до ОСОБА_20 і наніс йому 3-4 удари кулаком, щоб захистити своїх друзів, а також з мотивів особистої неприязні до нього. Проте ОСОБА_21 в цей же час наніс йому удар по голові києм, він впав, потім його вивели на вулицю. Запевнив, що ніякої агресії до ОСОБА_21 не відчував, опору йому не чинив. Критично ставиться до свого вчинку, щиро розкаюється, вибачився перед ОСОБА_20 .
ОСОБА_10 розказав, що 14.06.2014 після дискотеки в будинку культури у смт. Новогуйвинське, десь близько 23 ої год. обвинувачені на білому мікроавтобусі поїхали відпочивати до іншого клубу у с. Пряжів. В автомобілі жодних розмов щодо подій, які стались 13.06.2014 року між ОСОБА_8 та невідомими мешканцями с. Пряжів не було. Приїхавши до клубу, він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 зайшли до його приміщення, а ОСОБА_5 залишився на вулиці біля входу до клубу зі своїм другом на прізвище ОСОБА_25 . У клубі ОСОБА_10 побачив, що ОСОБА_8 і ОСОБА_6 зайшли до більярдної. В цей час з більярдної вийшов ОСОБА_20 і ОСОБА_10 почав з ним сперечатись і наніс потерпілому удари по тулубу, від яких той присів. Що відбувалось у приміщення більярдної він не знає, оскільки двері туди були зачинені. Потім він бачив, як з більярдної вибіг ОСОБА_8 , а за ним ОСОБА_21 , який вдарив ОСОБА_8 києм по голові. Сутичка між ним та ОСОБА_20 переросла у масову бійку. За ОСОБА_10 у цей час стояв ОСОБА_4 . Більше нічого не пам`ятає. Після бійки він з ОСОБА_6 забрали ОСОБА_8 і вони втрьох вони пішки пішли додому. При цьому у останнього під оком був синець. А сам ОСОБА_10 отримав лише один удар по голові. Розказав, що світло у клубі було вимкнене і не вмикалось.. Пояснив, що у нього з ОСОБА_20 склались неприязні стосунки на тлі
конфліктів. Інших істотних обставин того вечора пригадати не зміг. Не заперечував, що до клубу приїхали майже перед самим його закриттям.
За показаннями ОСОБА_6 14.06.2014 після дискотеки в клубі в смт. Новогуйвинське, ближче до 23 год. на білому мікроавтобусі він разом із обвинуваченими поїхали до клубу с. Пряжів на дискотеку. Не пам`ятає хто саме з обвинувачених заходив до приміщення клубу. Вказав, що напередодні він дізнався від ОСОБА_8 , про його побиття в с. Пряжев, в присутності ОСОБА_20 . Він разом з ОСОБА_8 зайшли до більярдної кімнати, щоб дізнатися чи є там ті, хто бив ОСОБА_8 напередодні. У більярдній побачили ОСОБА_21 , ОСОБА_20 та інших невідомих чоловіків, які і почали бійку, нанесли ОСОБА_6 декілька ударів спочатку ногами, а потім києм, від чого обвинувачений присів на підлогу. Після цього до більярдної зайшов ОСОБА_26 , який намагався припинити бійку та вивів з кімнати ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_21 зрозумів, що назріває бійка, то сказав відпочиваючим, щоб усі вони виходили з приміщення клубу, бо він буде його зачиняти. Запевнив, що він не наносив жодних ударів ані ОСОБА_21 ані ОСОБА_20 . З останніми у ОСОБА_6 не було жодних конфліктних відносин. Коли йшов до більярдної кімнати через приміщення клубу світло було увімкнене. Після бійки пішов додому пішки з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Розказав, що через тиждень після подій 14.06.2014 року звернувся до лікарні, оскільки мав забій руки. Вважає, що свідок ОСОБА_26 не міг сказати що ОСОБА_6 когось бив у той вечір, а лише зазначити, що він там був.
Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що ввечері 14.06.2014 року він разом із обвинуваченими на білому «бусі» поїхали до с. Пряжів в клуб на дискотеку. Їхали з метою подовжити відпочинок, ні про що про інше не домовлялись. Приїхавши до приміщення клубу, ОСОБА_4 зайшов всередину, побачив свого знайомого ОСОБА_20 і підійшов привітатись. Але останній не досить привітного зустрів обвинуваченого, почав виражатись в його адресу словами нецензурної лайки. Це дуже розізлило ОСОБА_4 і він наніс ОСОБА_20 один удар кулаком по обличчю. При цьому ОСОБА_4 вказав, що у ОСОБА_20 в цей час не було ніяких ознак інших тілесних ушкоджень. Одразу після цього ОСОБА_9 вивів за руку ОСОБА_4 з приміщення клубу, аби не ускладнювати конфлікту ситуацію. На виході з клубу ОСОБА_9 та ОСОБА_4 забрали ОСОБА_5 і вони пішки пішли додому. Обвинувачений також запевнив, що ОСОБА_21 він раніше не знав. Не бачив чи наносив хтось з обвинувачених тілесні ушкодження потерпілим. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.
ОСОБА_5 пояснив, що про конфлікт ОСОБА_8 із мешканцями с. Пряжів він нічого не знав.14.06.2014 після дискотеки в смт. Новогуйвинське, близько 22 год. він разом зі своїми друзями ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на білому «бусі» знайомого поїхали до клубу у с. Пряжів. Усі розійшлися,а він залишився біля входу у клуб, щоб поговорити зі своїм знайомим та до приміщення клубу в той вечір так і не заходив. Обстановка навколо клубу була спокійною. Біля клубу зі своїм другом простояв хвилин 10 після чого з приміщення клубу вийшли ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , які розказали, що і на цій дискотеці нема чого робити, тому слід йти додому. Останні не розповідали ОСОБА_5 про бійку. Дізнався про неї від працівників міліції вранці 15.06.2014 року. Стверджував, що потерпілого ОСОБА_21 раніше не знав і не бачив. Припускає, що свідки називали його прізвище під час проведення досудового слідства, у зв`язку з тим, що бачили його біля клубу у той вечір.
За показаннями ОСОБА_9 14.06.2014 року він був на дискотеці в смт. Новогуйвинське. Хтось запропонував поїхати в с. Пряжів на іншу дискотеку. В цей час усі обвинувачені сіли у білий бус, водій якого підвіз їх до ОСОБА_27 . Обвинувачений стверджував, що в автомобілі ні про що між собою не домовлялися. Коли усі приїхали до клубу, ОСОБА_9 з ОСОБА_4 зайшли в середину, а ОСОБА_5 лишився на вулиці зі своїм другом. Увійшовши до клубу, обвинувачений побачив як ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_20 , а тому він підбіг до ОСОБА_4 та за руку вивів його з клубу. ОСОБА_9 категорично стверджував, що на дискотеці в Пряжеві він був вперше. ОСОБА_21 раніше не знав і не бачив.
ОСОБА_7 розказав, що 14.06.2014 він другом ОСОБА_28 був на дискотеки в смт. Новогуйвинське. По дорозі на дискотеку зустрів свого знайомого на білому «бусі», який погодився завезти компанію хлопців до с. Пряжів на іншу дискотеку. Так як місця було мало, а бажаючих поїхати було багато, водій завозив їх «у два заходи». Приїхавши до клубу в с. Пряжів, він з ОСОБА_28 зайшли всередину, де танцювали люди і було спокійно. Згодом він побачив, як до клубу заходить компанія хлопців, після чого у клубі почалася «заворушка». Потім він побачив як ОСОБА_21 наніс ОСОБА_8 один удар києм. Після побаченого ОСОБА_7 залишив клуб і на громадському транспорті поїхав додому. Також вказав, що до більярдної він не заходив, що там відбувалось не знає, бачив лише як ОСОБА_21 говорив, щоб відпочиваючі виходили, бо він буде зачиняти клуб. При цьому обвинувачений зазначив, що ОСОБА_21 бачив вперше, а до цього його не знав, оскільки дискотеку у Пряжеві не відвідував. З приводу бійки, яка сталась у клубі, припускає причетність хлопців з м. Житомира. Пояснив також, що він ходив до потерпілого у лікарню провідати, оскільки привозив хлопців до клубу. Але той сказав, щоб усі обвинувачені зібрали йому 70 000 грн.
Законні представники неповнолітніх обвинувачених поміж іншого вказували, що органом досудового слідства належним чином не доведена винуватість їх дітей. Стверджували, що дійсно ОСОБА_21 вимагав 70 000 грн., при цьому він говорив, що йому байдуже хто його бив, хай обвинувачені шукають винних самі. Це сталось коли обвинувачені приходили до ОСОБА_21 у лікарню.
Потерпілий ОСОБА_21 (завідувач клубом в с. Пряжів) пояснив, що 14.06.2015 близько 23-00, він грав зі знайомими в більярд. В цей він побачив як до клубу зайшла група хлопців (до 30 осіб), які заходили до більярдної кімнати і виходили звідти. Серед них були обвинувачені. Припускає, що усі з`їхалися на «розбори». Неприязних стосунків з обвинуваченими він не мав. З більярдної кімнати потерпілий вийшов з києм у руках та говорив відпочиваючим, у тому числі компанії щойно прибулих хлопців, щоб виходили, бо він буде клуб зачиняти. Коли вийшов з більярдної, сутичка у танцювальному залі вже почалась. Вказав, що ОСОБА_20 при цьому стояв на сцені. В цей час ОСОБА_21 помітив, що до нього наближається група людей (всі обвинувачені і ще невідомі хлопці) і бачив, як ОСОБА_8 подав жест, підморгуючи. Вважає, що це був знак для початку бійки. Після цього йому хтось ззаду, наніс удар у праве вухо. Намагаючись відмахнутися від ударів, потерпілий зачепився києм за когось із обвинувачених, від чого кий поламався навпіл. Потім ОСОБА_19 уламком кия почав наносити потерпілому удари, від чого потерпілий впав на живіт та прикривався руками. Потім він знепритомнів. Вказував, що ОСОБА_8 наніс йому близько 3 ударів, проте точну кількість ударів, а також хто саме і куди їх наносив, він не пам`ятає. Коли прийшов до тями, обвинувачених вже не було. Викликали швидку допомогу та міліцію. На запитання захисту (захисник ОСОБА_14 ) потерпілий категорично стверджував, що він говорив з усіма культурно, нікого руками (чи ногами) не виштовхував. Позовні вимоги підтримав, просив обрати обвинуваченим покарання відповідно до вимог закону.
Потерпілий ОСОБА_20 показав, що обвинувачених знає. 14.06.2015 він з ОСОБА_21 грали у більярд у клубі в с. Пряжів. Потім до більярдної кімнати зайшли 7-8 хлопців, серед яких були ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_19 Хтось з них спитав: «Чи є вони тут?». Потім ОСОБА_19 , біля якого стояв ОСОБА_5 , покликав ОСОБА_20 з більярдної до танцювального залу. Потім хтось крикнув: «Б`ємо!». Після цього ОСОБА_19 першим вдарив потерпілого по тулубу. Згодом удари почали наносити ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 по голові рукам та ногам. Він також бачив, як ОСОБА_9 відбіг від нього, коли світло увімкнулось При цьому потерпілий помітив, що решта обвинувачених, які лишились у більярдній, почали розбиратись із ОСОБА_21 . ОСОБА_20 бачив як ОСОБА_21 хтось вдарив ззаду києм по голові. Біля ОСОБА_21 в той момент знаходились та наносили удари саме ОСОБА_19 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , але ОСОБА_7 поруч із ОСОБА_21 він не бачив. Він просив обвинувачених припинити бійку. У подальшому увімкнулось світло і хтось заявив що, викликає міліцію та майже усі розійшлися. Залишилися ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_26 . Свідок
ОСОБА_29 викликала швидку. Коли приїхала швидка, провели огляд потерпілих. Потім приїхали працівники міліції. Потерпілий також вказував, що він прохав обвинувачених припинити бійку. Причиною бійки назвав сутичку, яка сталася напередодні між ОСОБА_8 та двома братами ОСОБА_30 . Свідком якої був ОСОБА_20 , але не знає чому наносили удари саме йому. Жодних претензій до обвинувачених не має. Причин обмовляти обвинувачених у нього не має.
ОСОБА_29 , очевидець події в суді пояснила, що знає обвинувачених і потерпілих. 14.06.2014 була в клубі в с Пряжів, перед його закриттям зайшли обвинувачені та інші хлопці та почали танцювати. Згодом обвинувачені зайшли у більярдну кімнату, де перебував ОСОБА_20 . Потім свідок побачила, що в клубі, де танцювали відпочиваючі, почалась бійка, в ході якої ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 наносили ОСОБА_20 удари. ОСОБА_29 почала забирати ОСОБА_8 та просила зупинити бійку. У цей час з більярдної кімнати вийшов ОСОБА_21 з києм в руках, який також говорив, щоб усі залишили клуб. Але хтось вдарив ОСОБА_21 по голові від чого останній впав на підлогу. Припускає, що удар нанесли києм. Бачила біля ОСОБА_21 ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Решту обвинувачених ОСОБА_29 просто бачила у приміщенні клубу в день вчинення злочину. Згодом свідок бачила лише наслідки бійки, а саме ОСОБА_21 , який лежав на підлозі весь у крові. Хтось викликав швидку та міліцію. Свідок вказувала, що у клубі було темно, а тому хто конкретного бив ОСОБА_21 не змогла розгледіти.
За свідченням ОСОБА_28 він знає всіх обвинувачених. Вказав, що із смт. Новогуйвинська до с. Пряжева його з обвинуваченими довіз знайомий на мікроавтобусі. Пояснив, що бійки не бачив, лише велике скупчення людей. Свідок зазначив, він що сидів разом з ОСОБА_31 на стільцях навпроти танцювального майданчику, бачив якусь «заворушку», але бійки не було.
З дослідженого судом протоколу слідчого експерименту від 16.01.2015 (із застосуванням фотозйомки), проведеного з потерпілим ОСОБА_21 , вбачається, що останній добровільно у присутності понятих розказав та показав, як він стояв на виході з більярдної кімнати з києм у руках та просив осіб, які поводили себе неадекватно, серед яких були і обвинувачені, залишити приміщення клубу. В цей час невідома особа ззаду нанесла йому удар в область правого вуха. Далі потерпілий показав яким чином ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та інші особи, обступивши його, стали навколо нього. ОСОБА_21 почав розмахувати києм, щоб відштовхнути від себе хлопців. Показав як ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та інші особи наносили йому удари в різні частині тіла коли він стояв та продовжували спричиняти йому удари ногами, коли він впав на підлогу (т.2 а.с. 88-96).
З протоколу слідчого експерименту від 14.10.2014 року (із застосуванням фотозйомки ) видно, що потерпілий ОСОБА_20 добровільно розповів та показав місце, де ОСОБА_4 у більярдній кімнаті вдарив ОСОБА_20 по обличчю. Показав як ОСОБА_5 наніс йому один удар в голову, де проходили танці. Потім до нього приєдналися ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , та інші особи, яких потерпілий не знає. Показав як ОСОБА_21 виходив з більярдної з києм в руці. Після цього особи, які били ОСОБА_20 підбігли до ОСОБА_21 , вихопили у нього кий і почали його бити, від чого ОСОБА_21 впав на підлогу (т.2 а.с.97-107).
Згідно протоколу слідчого експерименту від 08.11.2014 року (із застосуванням фотозйомки) свідок ОСОБА_26 розказав, що у той день до клубу зайшли всі обвинувачені, а він знаходився на сцені, де займався музикою. При цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_5 залишились стояти біля сцени, а інші обвинувачені розійшлись по приміщенню клуба. Бачив як ОСОБА_20 виходив з приміщення більярдної кімнати, а біля нього були, ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 . Показав як ОСОБА_4 наніс близько двох ударів ОСОБА_20 біля входу в більярдну кімнату, від яких останній присів. Показав як згодом удари потерпілому наносили ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Потім частина осіб направились від ОСОБА_20 до більярдної кімнати. Що відбувалось там ОСОБА_26 не бачив. Показав місце на підлозі танцювального приміщення біля більярдної кімнати, де лежав
ОСОБА_21 , якого били ногами по тулубу особи, яких він не розгледів. Після цього свідок увімкнув світло в клубі та вимкнув музику і відвідувачі, зокрема і обвинувачені, покинули клуб (т.2 а.с. 234-243).
Змістовний аналіз наведених досліджених доказів доводить, що пояснення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 про те, що вони не брали участь у бійці в клубі, алібі ОСОБА_5 , що він весь час знаходився на вулиці, спростовуються показаннями інших безпосередніх очевидців цього злочину, які знають усіх обвинувачених. Так свідок ОСОБА_32 , стверджувала, що усіх обвинувачених бачила саме в клубі. Такі показання узгоджується із даними слідчого експерименту, проведеного також з очевидцем бійки - ОСОБА_26 , який також вказував, що особисто привітався з обвинуваченими, а ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , бачив спочатку біля сцени. ОСОБА_26 також зазначив, що особисто бачив ОСОБА_6 серед обвинувачених, які наносили удари ОСОБА_20 . У свою чергу ОСОБА_20 стверджував, що ОСОБА_5 і ОСОБА_9 наносили удари і це він особисто бачив. За свідченнями ОСОБА_21 всі обвинувачені були в клубі, яких він знав в обличчя та вказав у тому числі на ОСОБА_7 як на особу, яка наносила йому удари. Під час розгляду справи в суді потерпілі категорично стверджували, що усі обвинувачені були 14.06.2014 в клубі та брали участь у хуліганстві. Суду не були представлені належні докази з боку захисту, що у свідків або потерпілих були причини обмовляти цих обвинувачених. А тому суд відкидає показання ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 про їх невинуватість та не причетність до хуліганства. Не знайшли підтвердження і показання ОСОБА_6 ,що бійку почали незнайомі особи в більярдній кімнаті та почали його бити. Зокрема, ОСОБА_8 , який разом із ОСОБА_6 зайшов до більярдної це не підтвердив.
Окрім цього наведені докази дають підстави суду вважати, що 14.06.2014 року до клубу разом із обвинуваченими приїхали ще інші невстановлені особи, однак цей факт на кваліфікацію дій обвинувачених не впливає.
Винуватість обвинувачених у вчинені хуліганства підтверджується іншими доказами.
ОСОБА_20 під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2014 року впізнав ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_19 та ОСОБА_5 , які 14.06.2014 перебували у клубі в с. Пряжів Житомирського району та спричиняли йому і ОСОБА_21 тілесні ушкодження. Також потерпілий серед пред`явлених на фотокартках осіб впізнав ОСОБА_7 , який в день та місці вчинення злочину наносив тілесні ушкодження лише ОСОБА_21 (т.2 а.с. 32-39, 40-51).
Потерпілий ОСОБА_21 під час пред`явлення особи для впізнання від 15.01.2015 року на фотознімках впізнав ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_19 , як тих осіб, які 14.06.2014 року в клубі в с. Пряжів Житомирського району вчиняли хуліганські дії відносно нього, під час чого спричиняли йому тілесні ушкодження, а саме удари ногами і руками по голові та різним частинам тіла разом з іншими особами (т. 2 а.с. 67-87).
Протоколами пред`явлення особи до впізнання від 13.11.2014 року, згідно яких свідок ОСОБА_26 на фотознімках впізнав ОСОБА_8 і ОСОБА_6 , які разом з ОСОБА_33 в день і час вчинення злочину перебували в сільському клубі та які за поясненнями ОСОБА_26 спричиняли тілесні ушкодження ОСОБА_20 (т.2 1-9).
Свідок ОСОБА_29 впізнала на фотознімках ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , яких 14.06.2014 бачила у клубі в с. Пряжів Житомирського району, що підтверджується протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.11.2014 року.. (т.2 а.с. 20-31).
Даними з карти виїзду швидкої медичної допомоги від 14.06.2014 року, згідно з якими допомога викликалася саме в с. Пряжів, до клубу. У ОСОБА_21 внаслідок бійки виявлено травму голови та множинні забої м`яких тканин і садна, його було госпіталізовано о 0 год.35
хв.(т.2 а.с. 88). Рапортами про отримання відповідних повідомлень від медичних установ про наявність бійки в с. Пряжів, внаслідок яких ОСОБА_21 надавалася медична допомога.
Протоколами прийняття заяви від 15.06.2014 року від потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , згідно яких вони повідомили, що 14.06.2014 року близько 23 год. у клубі в с. Пряжів Житомирського району, отримали тілесні ушкодження в ході бійки, яку спричинили група невідомих молодих чоловіків різного віку. При цьому серед осіб, що наносили удари ОСОБА_20 вказав на ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 7,9).
Відповідно до висновків експерта №1383 від 15.06.2014 та №1571 від 14.07.2014, ОСОБА_21 були спричинене тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді перелому нижньої краї орбіти зліва з розривом лобно-скроневого шва зліва як такий, що не є небезпечним для життя, але призвело до тривалого розладу здоров`я. А також легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я тілесні ушкодження у виді крововиливів, саден, сінців. А також тілесні ушкодження у вигляді саден на спинці носу, перелому кісток спинки носу, синців в обох навколо очних ділянках що відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Усі вони утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями. А отримання синця в ділянці правого ліктьового суглобу експерт не виключає внаслідок падіння з положення стоячи на площину з послідуючим ударом ( т.2 а.с. 29-30, 100-101).
Допитаний в суді експерт ОСОБА_34 роз`яснив, що не усі отримані удари обов`язково залишають сінці чи садна. Наприклад при нанесенні удару долонею руки, слід у вигляду сінця може і не лишитись, однак удар все-таки присутній. Зазначив, що за даними експертизи ОСОБА_21 було нанесене не менше 8 ударів, але не виключає, що їх могло бути і більше.
Суд не погоджується із доводами захисників про недопустимість доказів усіх протоколів впізнання обвинувачених за фотознімками. Оскільки порушень вимог ст.87, п.7 ст.228 КПК при проведенні даних слідчих дій не виявлено, окрім цього п.6 ст.228 КПК передбачена можливість впізнання особи за фотознімками.
Поряд з цим суд вважає слушним твердження захисника ОСОБА_13 про недопустимість і неналежність як доказу протоколу огляду місця події від 15.06.2014 приміщення клубу по АДРЕСА_9 . Оскільки такий доказ був отриманий з порушенням вимог ст.ст.104,234,237 КПК. Так у вступній частині протоколу зазначені поняті ОСОБА_35 і ОСОБА_36 , а підписали ОСОБА_37 та ОСОБА_38 . Огляд приміщення проводиться на підставі ухвали слідчого судді, або з дозволу (участю власника приміщення) у справі таких даних не має. Окрім цього був вилучений кий з речовинами бурого кольору, але даних про те, чи є це кров та кому саме вона належить у справі не має (т.2 а.с.10-15). Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 у ході судового слідства стверджували, що ОСОБА_21 , не припиняв їх дії, а коли вийшов з більярдній першим наніс удар києм по голові ОСОБА_8 від чого кий розламався. ОСОБА_21 також вказував, що він «зачепив» когось з присутніх києм. Таким чином на думку суду, обвинуваченням не спростований довід захисника ОСОБА_12 про те, що потерпілий ОСОБА_21 не лише не припиняв хуліганські дії, а сам втрутився у бійку та спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження.
З огляду на усі обставини справи в їх сукупності та логічному взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що обвинувачені вчинили хуліганство групою осіб.
За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень. У даному випадку під час бійки ОСОБА_21 були спричинені тілесні ушкодження, а ОСОБА_20 фізичного болю. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються з характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між учасниками конфлікту.
Такий висновок міститься і у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», згідно з яким суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися, зокрема, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства - прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі, яка є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій. Отже, досліджені фактичні обставини даної справи, як організований приїзд усіх обвинувачених до клубу наприкінці дискотеки, відсутність жодних конфліктів у клубі до приїзду обвинувачених, визнання обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 факту бійки у клубі, які збігаються з іншими дослідженими доказами, доводять, що обвинувачені вчинили посягання на встановлений відпочинок громадян у громадському місці, в активній формі, через використання незначного приводу: конфлікту ОСОБА_8 з двома мешканцями с. Пряжів та влаштували бійку.
Згідно із ч. 2 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про його спільне вчинення. Змова про вчинення злочину може відбутися задовго до вчинення злочину, чи прямо перед його вчиненням, але до замаху на нього.
Адже для кваліфікації хуліганства за ч.2 ст.296 КК не має значення коли саме відбулася змова. Аналогічний правовий висновок міститься у Постанові ВСУ від 04.10.2012 справа № 5-17/12. «Початок прояву хуліганства (ст. 296 КК України) може бути різний: наприклад, особа може завчасно передбачити, що перебуватиме у громадському місці під час проведення якихось заходів, й у зв`язку із цим готується, налаштовує себе на вчинення у той час відповідних протиправних дій, або ж рішення вчинити такі дії може виникнути спонтанно, раптово, ситуативно. Однак для кваліфікації хуліганства момент виникнення бажання його вчинити не є визначальним, оскільки не є конструктивною ознакою (складовою) цього посягання. Цей стан не виключає й того, що особа, яка не планувала або завчасно не готувалася і не мала наміру вчинити хуліганство, водночас може скоїти це діяння згодом за будь-яких обставин». Зі справи вбачається, що обвинувачені разом приїхали до клубу, де усі прийняли участь у бійці.
Разом з тим суд погоджується із доводами усіх захисників про відсутність у діях обвинуваченнях опору та дійшов висновку про необхідність виключення з обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як вчинення опору громадянинові, який припиняв хуліганські дії.
Так, кваліфікований вид хуліганства утворюють також хуліганські дії, пов`язані з опором представникові влади або представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, чи іншому громадянинові, який припиняв хуліганські дії (ч. 3 ст. 296 КК). Адже опір має бути складовою частиною хуліганства, мати місце у період його вчинення. До поняття «припинення хуліганських дій» належать активні дії, наприклад затримання, зв`язування тощо. Водночас умовляння, прохання, вимоги припинити бійку не є її припиненням, оскільки в подібному випадку припинення хуліганства залежить від прийнятого самим винним рішення, а не всупереч йому. Тому заподіяння хуліганом удару громадянину, який вимагав припинити хуліганство, але не вживав для цього активних дій, саме по собі не свідчить про наявність розглядуваної кваліфікуючої ознаки.
За свідченнями самих потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_20 вбачається, що вони ввічливо просили вийти з клубу, просили припинити бійку залу та жодних активних дій в контексті ч.3 ст.296 КК під час хуліганських дій не вчиняли.
Дії ОСОБА_4 ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинені групою осіб суд кваліфікує за ч. 2 ст. 296 КК України.
При призначенні покарання, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості, який є злочином середньої тяжкості, особу обвинувачених та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, що за правилами ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 є вчинення злочину неповнолітніми. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 є рецидив злочину.
Визначаючи вид і міру покарання, суд враховує роз`яснення, викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» стосовно основних засад призначення покарання, які повинні ґрунтуватись на принципах законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації. При призначенні покарання обвинуваченим, які на день вчинення злочину були неповнолітніми, суд ураховує також керівні принципи, викладені в Мінімальних стандартних правилах ООН, які стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх («Пекінських правилах"), затверджених 29 листопада 1985 р., серед яких зазначаються такі, що заходи впливу завжди повинні бути співрозмірні не лише з обставинами і тяжкістю правопорушень, але й з становищем та потребами неповнолітнього, а також з потребами суспільства; рішення про обмеження особистої свободи неповнолітнього повинні прийматися тільки після ретельного розгляду питання і обмеження повинно бути по можливості зведене до мінімуму. Суд також ураховує критичне ставлення обвинувачених до скоєного, відсутність попередніх судимостей (окрім ОСОБА_7 ), відсутність тяжких наслідків від злочину, позитивні характеризуючи дані кожного з обвинувачених, наявність у ОСОБА_5 на утриманні неповнолітньої дитини, міркування прокурора, яка просила суд не призначати обвинуваченим реальне покарання, думку потерпілого ОСОБА_21 , який хоча і вказував на необхідності покарання для обвинувачених, проте не наполягав на його суворості. Суд застосовує також положення ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Підсумовуючи усі обставини в їх сукупності і взаємозв`язку, суд вважає, що достатнім для виправлення і перевиховання обвинувачених є призначення покарання без ізоляції їх від суспільства із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України, а щодо неповнолітніх ще за правилами ст.ст.102,104 КК України. Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для виправлення засуджених, запобігання вчинення ними нових злочинів.
На підставі п.3 ст.128 КПК України, суд задовольняє цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі лікувального закладу, який знайшов своє документальне підтвердження в суді. У відповідності до вимог ст.ст.1179, 1182, ураховуючи, що шкода спричинена спільними діями неповнолітніх осіб, у яких майна не виявлено та повнолітніх осіб суд стягує у рівних частках по 329 грн. з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , яка є законним
представником ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , яка є законним представником ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , яка є законним представником ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , яка є законним представником ОСОБА_6 на користь управління фінансів Житомирської РДА в особі комунальної установи «Центральна районна лікарня» кошти на лікування потерпілого ОСОБА_21 (загальна сума 2304 грн. 30 коп.).
Поряд з цим суд погоджується з позицією захисту про те, що позов потерпілого ОСОБА_21 в силу ст.118, 119 КПК України слід залишити без розгляду. Так положення ст. 128 КПК України передбачають, що зміст та форма позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Крім цього позов потерпілого пред`явлений, зокрема, і до неповнолітніх осіб, які не мають роботи та власного майна. За правилами ст. 1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками. Окрім цього за обвинуваченням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому спричинив ОСОБА_19 (справа стосовно якого закрита внаслідок смерті та не переглядалася за обставин, зазначених у п.5 ст.284 КПК). Клопотань про притягнення як відповідачів його спадкоємців від потерпілого також не надходило. В силу ст.33 ЦПК України суд позбавлений можливості за своєю ініціативою визначати відповідачів. Зважаючи на наведене суд залишає цивільний позов ОСОБА_21 без розгляду та одночасно повідомляє, що потерпілий має право пред`явити позов у порядку цивільного судочинства, усунувши усі недоліки (п.7 ст.128 КПК).
Керуючись ст. ст. 370, 374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації в інспекцію.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації в інспекцію.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації в інспекцію.
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців з покладенням на нього обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації в інспекцію.
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки
На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації в інспекцію.
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки
На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації в інспекцію.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки
На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації в інспекцію.
Запобіжний захід обвинуваченим не обирався
Речові докази: кий і зразки речовини бурого кольору знищити.
Стягнути з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , яка є законним представником ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , яка є законним представником ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , яка є законним представником ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , яка є законним представником ОСОБА_6 на користь управління фінансів Житомирської РДА в особі комунальної установи «Центральна районна лікарня» кошти у частці по 329 грн. з кожного.
Цивільний позов ОСОБА_21 залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1