Справа № 522/6920/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року місто Одеса
Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, грузина, який має неповну середню освіту, не одруженого, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Як вбачається з клопотання слідчого, в СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000904від «18» квітня 2016 року, за ознаками ч. 3 ст. 289 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 18.04.2016 приблизно о 0.30 1.00 год. ОСОБА_9 діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_10 , маючи єдиний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, прибули до місця проживання їх знайомого ОСОБА_11 , а саме до будинку по АДРЕСА_2 , який користувався автомобілем «ВАЗ 2107» державний номер НОМЕР_1 .

Згідно ухваленому співучасниками плану, з метою заволодіння вказаним автомобілем, вони планували під час руху автомобілем вимусити потерпілого зупинитись та покинути автомобіль і передати їм його управлінням, а у разі відмови застосувати до потерпілого фізичне насильство шляхом нанесення ударів руками по різним частинам тіла, а також погрозу насильством, небезпечного для життя чи здоров`я, підтверджуючи реальність своїх намірів заздалегідь заготовленим ножем, який знаходився у ОСОБА_6 та вимусити вказаними діями ОСОБА_11 покинути автомобіль та передати їм технічний паспорт на автомобіль.

Діючи з вказаною метою згідно вищеописаного плану за попередньою змовою групою під час руху у вказаному автомобілі по Французському бульварі на розі проспекту Гагаріна в м. Одесі, ОСОБА_10 наказав ОСОБА_11 , який керував автомобілем, покинуту автомобіль, на що ОСОБА_11 , відмовився.

Діючи згідно вказаного плану ОСОБА_10 , демонструючи реальність їх намірів навмисно наніс ОСОБА_11 один удар кулаком по голові, вимусивши тим самим ОСОБА_11 зупинитись та передати керування автомобілем ОСОБА_10 .

Продовживши пересування по території міста, ОСОБА_10 здійснив зупинку автомобіля біля будинку АДРЕСА_2 де мешкав ОСОБА_11 . Завершаючи свої злочинні дії згідно вказаного плану, ОСОБА_6 у зв`язку з відмовою потерпілого покинути автомобіль і передати технічний паспорт на нього, діючи навмисно пригрозив ОСОБА_11 , застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилося в демонстрації ножа і погрозами його застосування з виказаними погрозами вчинення його вбивства у разі не виконання їх вимог. У свою чергу ОСОБА_10 наполягав потерпілому ОСОБА_11 не тільки покинути автомобіль, а й передати йому технічний паспорт на вказаний автомобіль.

В результаті вказаних спільних дій ОСОБА_6 , та ОСОБА_10 . ОСОБА_11 переконався в реальності намірів нападників та реалізації їх погроз у разі не виконання їх злочинних вимог і тому був вимушений підкоритись і покинути автомобіль, а також передати технічний паспорт на нього нападникам.

В результаті вказаних спільних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_10 протиправно вилучили автомобіль «ВАЗ 2107» державний номер НОМЕР_1 у його користувача ОСОБА_11 всупереч його волі, розпорядившись вказаним автомобілем на свій розсуд, внаслідок чого потерпілий одразу ж після вчинення вказаних дій повідомив про вказані подій органи поліції.

Таким чином, слідчим зазначено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

18.04.2016 о 07:00 годині за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 3 КК України, затримано ОСОБА_6 .

18.04.2016 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 3 КК України.

20.04.2016 року Приморським районним судом м. Одеси щодо підозрюваного ОСОБА_6 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17.06.2016 року.

13.06.2016 року строк досудового розслідування по кримінальному провадженню продовжено до 18.07.2016 року.

У клопотанні прокурором зазначено, що вина ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині підтверджується зібраними матеріалами по вказаному кримінальному провадженню.

17.06.2016 року закінчується строк тримання під вартою ОСОБА_6 , але по кримінальному провадженню необхідно виконати наступні слідчі дії:

-отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки призначених експертиз;
-встановити осіб, документи яких були знайдені при огляді автомобілю;

-провести одночасний допит потерпілого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та ОСОБА_10 з приводу наявності грошової заборгованості та причин її виникнення, а також щодо обставин викрадення автомобілю;

-у повному обсязі зібрати матеріал, який характеризує особи підозрюваних ОСОБА_10 та ОСОБА_6 ;

-виконати вимоги ст. 485 КПК України щодо встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні щодо неповнолітнього, у тому числі встановити місце знаходження батька ОСОБА_6 та допитати його щодо обставин життя та виховання підозрюваного тощо;
-виконати вимоги ст. 214 та ст. 217 КПК України;
-виконати вимоги ст. 290 КПК України;

-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Слідчий зазначає, що ризики, які були взяті до уваги судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , не зменшились, а тому вважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, може приховуватись від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно вплинути на учасників кримінального провадження, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою до трьох місяців.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання з наведених підстав.

Підозрюваний ОСОБА_6 , його захисник адвокат ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_5 , заперечували проти задоволення клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою.

Вивчивши надані матеріали кримінального провадження, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, вислухавши думку учасників судового провадження приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, виходячи з наступного.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

Проте, в судовому засіданні прокурор не довів наявність обставин, передбачених пунктом 3 частини першої ст.194 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

Одна лише тяжкість кримінального правопорушення не може являтися підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою.

При обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги ст. 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причинили тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

У цьому контексті необхідно зазначити, що підхід Європейського суду з прав людини до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою впродовж досудового розслідування ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Відповідно, кожне наступне клопотання про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

У справі «Гавули проти України» Європейський суд з прав людини висловив думку, що хоча спочатку взяття заявника під варту могло бути виправдано серйозністю висунутих проти нього обвинувачень, а також ймовірністю його втечі і перешкоджанні розслідуванню, «з плином певного часу суди зобов`язані були дати більш чіткі причини триваючого тримання під вартою», «в дійсності ...вони неодноразово покладалися на ті ж самі підстави, без надання конкретних деталей і без аналізу того, чи були зміни у ситуації заявника».

У справі «Самойлович проти України» Європейський суд з прав людини висловив позицію щодо обґрунтування тривалого попереднього ув`язнення заявника, який не мав судимостей в минулому і обвинувачувався у вчиненні одного епізоду пограбування: «у випадку особливої тривалості тримання під вартою заявника підстави для цього мали б бути виключно серйозними» і визнав недостатність підстав для виправдання утримання заявника під вартою.

При цьому, у клопотанні слідчий не навів обґрунтування того, що ризики, які існували на момент затримання підозрюваного, не зменшилися та існують на даний час, а послався виключно на первісні підстави взяття підозрюваного під варту.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При цьому, в клопотанні лише формально зазначено на те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на учасників кримінального провадження.

Однак, такі посилання в порушення ч.3 ст. 184 КПК України, нічім не обґрунтовані, так як жодних документів які б підтверджували такі обставини до клопотання надано не було.

Слідчим проведено ряд слідчих дій для встановлення обставин скоєння злочину, в зв`язку з чим посилання на те, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, є необґрунтованим, оскільки майже всі необхідні слідчі дії завершено.

Також, слід зазначити, що доводи про те, що підозрюваний може впливати на потерпілих є безпідставними, оскільки згідно заяви потерпілого ОСОБА_11 , останній не має будь-яких претензій до ОСОБА_6 .

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 , раніше не судимий, має постійне місце проживання.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 під час досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, КПК України, -
УХВАЛИВ:
В задоволені клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 - відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

Звільнити ОСОБА_6 ,з під варти в залі суду негайно.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з моменту оголошення ухвали, тобто з 15.06.2016 р. Ухвала слідчого судді припиняє свою дію 14.07.2016 р.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: