Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/2516/16-к
В И Р О К Пр. № 1КП/286/204/16
26 жовтня 2016 року м. Овруч
Овруцький районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з секретарем ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Калабатине, Березанського району, Миколаївської
області, українця, громадянина України, з середньою освітою,
не одруженого, не працюючого, жителя
неодноразово судимого:
- 15.02.2007 року Казанківським районним судом Миколаївської
області за ст.ст. 185 ч.3,75,104,76 КК України на 3 роки
позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2
роки;
- 06.08.2009 року Новокаховським міським судом Херсонської
області за ст. ст. 121 ч.2, 185 ч.3, 187 ч.4,70,71 КК України на 10
років позбавлення волі, 04.02.2016 року звільненого з місць
позбавлення волі з зарахуванням попереднього увязнення з
15.12.2007 року по 27.07.2010 року, судимість не погашена, у
вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого
ст. 289 ч.2 КК України, -
11 серпня 2016 року, близько 13 години 30 хвилин, в м. Овручі по вул. Героїв Майдану,66, ОСОБА_5 , повторно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом та угону, підійшов до залишеного без нагляду автомобіля марки „ВАЗ 2101, д.н. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_6 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб та тим, що двері автомобіля не були зачинені та в замку запалювання знаходились ключі, сів за кермо автомобіля, після чого завів за допомогою ключів двигун та в подальшому поїхав на ньому в напрямку с. Мамеч, Овруцького району, де дорогою його було затримано працівниками поліції Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП України в Житомирській області.
Допитаний в судовому засіданні, як обвинувачений ОСОБА_5 в пред`явленому йому обвинуваченні винним себе визнав повністю і пояснив, що 11.08.2016 року в обідню пору він знаходився біля автостанції в м. Овручі, збирався придбати квитки додому, так як приїжджав із співмешканкою в гості до своїх сестер. Він випив каву і виходив з кафе, ще розминувся з водієм автомобіля, який щойно підїхав. Проходячи повз його автомобіль він побачив відкриті дверці та в них ключі запалення. Він сів за кермо цього автомобіля і поїхав в напрямку с. Мамеч, так як захотів поїхати до товариша в с. Болотниця. Дорогу туди знав. Перед цим він посварився із співмешканкою. Мав кепський настрій. Потім побачив, що його наздоганяє ДАІ. Тоді був дощ, калюжі і він переднім колесом заїхав в яму і автомобіль перевернувся на дах, потім став на місце і він поїхав далі. Його затримали працівники поліції. В автомобілі був пошкоджений дах, праве крило, побите лобове скло. За його ремонт він нічого не відшкодував, оскільки знаходиться під вартою.
У вчиненому щиро кається. Не може пояснити, чому так вчинив. Просить вибачення у потерпілого а суд суворо не карати.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд задовольнив клопотання учасників судового розгляду кримінального провадження про недоцільність дослідження в судовому засіданні доказів, які ніким не оспорюються, зокрема, допиту свідків.
Крім повного визнання своєї вини і показів обвинуваченим ОСОБА_5 , його винуватість в інкримінованому йому діянні підтверджується також зібраними досудовим слідством та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
- протоколом огляду місця події від 11.08.2016 року за участю ОСОБА_7 та фототаблиці до нього видно, що місцем огляду є ділянка автодороги між с. Мамеч та с. Богданівка Овруцького району, де виявлено сліди ТЗ (вимята трава) та побиту пластмасу білого кольору з зображенням чорного кольору;
- протоколом огляду місця події від 11.08.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , план-схеми та фототаблиці до нього видно, що місцем огляду є ділянка вулиці Сабурова (нині Героїв Майдану,66) в м. Овручі, навпроти кафе „День і ніч;
- з протоколу проведення слідчого експерименту від 12.08.2016 року за участю обвинуваченого ОСОБА_5 та фототаблиці до нього видно, що останній на місці розказав та показав як він вчиняв кримінальне правопорушення;
- з висновку експерта № 191 від 12.08.2016 року видно: 1.2.3. При проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_5 наявність будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено;
- з довідки про вартість судової експертизи видно, що її вартість 703,68 грн.;
- з постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 12.08.2016 року та розписки потерпілого ОСОБА_6 видно, що автомобіль, марки „ВАЗ-2101 д.н. НОМЕР_1 визнано речовим доказом та повернуто власнику ОСОБА_6 під розписку;
З вимоги ІЦ від 11.08.2016 року та копій вироків Казанківського районного суду Миколаївської області від 15.02.2007 року та Новокаховського міського суду Херсонської області від 06.08.2009 року видно, що ОСОБА_5 тричі притягувався до кримінальної відповідальності, двічі був засуджений, останній раз 06.08.2009 р на 10 років позбавлення волі
Його винуватість підтверджується й іншими матеріалами кримінального провадження.
Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст. 289 ч.2 КК України, як умисні дії, що виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, з метою угону, вчиненому повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини що обятжують та пом`якшують його покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обствинами, що помякшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Судом береться до уваги і те, що обвинувачений досить молодого віку раніше неодноразово судимий за тяжкі злочини та вийшов з місць позбавлення волі 04.02.2016 року (Закон ОСОБА_8 ) по зарахуванню попереднього увязнення, але належних висновків з цього для себе не зробив, на шлях виправлення не став і вчинив новий тяжкий злочин, має середню освіту, не працює, не одружений, на обліку у лікарів, нарколога та психіатра не перебуває, заподіяної шкоди по ремонту автомобіля не відшкодував та думка потерпілого, який щодо його покарання покладається на погляд суду.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства і він повинен відбувати покарання в місцях позбавлення волі та застосовує мінімальну міру покарання, передбачену санкцією ст.289 ч.2 КК України з конфіскацією майна.
У кримінальному провадженні є процесуальні витрати в сумі 703,68 грн.
Речові докази у кримінальному провадженні: - автомобіль, марки „ВАЗ-2101 д.н. НОМЕР_1 визнано речовим доказом та повернуто власнику ОСОБА_6 під розписку.
В кримінальному провадженні цивільний позов не заявлений.
Арешт на майно ОСОБА_5 не накладався.
Керуючись ст.ст. 368,370,374,394 ч.4,473-476 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді 5 (пяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Запобіжний захід обвинуваченому тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити. Строк відбування покарання рахувати з 11.08.2016 року, з часу його затримання.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 процесуальні витрати, затрати за проведення судової експертизи в сумі 703,68 грн., на користь держави.
Речові докази у кримінальному провадженні: - автомобіль, марки „ВАЗ-2101 д.н. НОМЕР_1 , що повернутий власнику ОСОБА_6 під розписку залишити останньому.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд протягом 30 днів з моменту його ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Копії вироку вручаються обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1