АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2006/16 Справа № 177/1613/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2016 року м. Дніпро

19 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, матеріали кримінального провадження № 0000406 за апеляційною скаргою прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2016 року, якою обвинувальний акт за ч. 1 ст. 122 КК України щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

було повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам статті 291 КПК України.

На зазначену ухвалу прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що ухвала місцевого суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В апеляції вказується, що судом не зазначено, які саме порушено пункти ст. 291 КПК України, зазначаючи при цьому підставою для повернення обвинувального акту прокурору невідповідність вимогам ЦПК України цивільного позову потерпілого. На думку прокурора, суд вийшов за межі ст. 291 КПК України та повернув обвинувальний акт прокурору з надуманих підстав, які суперечать нормам КПК України, тим самим порушуючи права не лише потерпілого щодо відшкодування шкоди, завданої злочином, а і права обвинуваченого, оскільки, за твердженням прокурора, кожному гарантується право на справедливий розгляд та

Провадження № 11-кп/774/2006/16 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 122 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Стосовно цивільного позову потерпілого та визнання його цивільним позивачем, прокурор зазначає, що судом не зазначено, чи є це порушенням вимог КПК України та саме якої норми, тому, що слідчий не повинен вирішувати дане питання під час досудового розслідування, та відповідно до ст. 40 КПК України слідчий не уповноважений приймати таке рішення, оскільки це безпосередньо прерогатива суду. Разом з цим, автором апеляції вказується, що не є обов`язковим зазначення в розписці підозрюваного щодо отримання усіх додатків до цивільного позову, при цьому, під час проведення підготовчого судового засідання, судом з`ясовувалось питання отримання обвинуваченим обвинувального акту, реєстру та цивільного позову потерпілого, який підтвердив отримання зазначених процесуальних документів. Також, вказується, що висновок щодо формулювання обвинувачення, яке на думку суду, є неконкретизованим, хибним та передчасним, оскільки питання щодо правильного формулювання обвинувачення та відповідності кваліфікації суд вирішує, ухвалюючи вирок та дотримуючись вимог ст. 368 КПК України. В резолютивній частині ухвали зазначено про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, проте судом не вказано, які необхідно провести слідчі або інші процесуальні дії, для усунення можливих недоліків.
Як вбачається з ухвали, місцевий суд встановив, що позовна заява за своїм змістом та формою не відповідає вимогам закону, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про прийняття слідчим процесуального рішення стосовно прийняття цивільного позову та про визнання потерпілого цивільним позивачем. Також, з ухвали слідує, що розписка, не містить відомостей про те, що підозрюваний отримав копію цивільного позову з усіма додатками, поданих потерпілим до позову. Крім того, суд встановив, що формулювання обвинувачення викладене в обвинувальному акті є неконкретизованим, а саме в обвинуваченні відсутнє посилання на наявність причинного зв`язку між діяннями ОСОБА_7 та наслідками, які настали в результаті його дій, не зазначено в повному обсязі всіх ознак складу злочину, що порушує право на захист обвинуваченого.

Вислухавши думку прокурора, який підтримав подану апеляцію, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кримінальним процесуальним законом передбачено, що після закінчення досудового розслідування, до суду передається обвинувальний акт, до якого додається реєстр матеріалів досудового розслідування, та інші, передбачені ст. 291 КПК України документи.

Цим же Законом, до повноважень суду першої інстанції, віднесено прийняття рішення під час підготовчого судового засідання про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, а саме ст. 291 КПК України.

Ухвала районного суду, на яку принесено апеляцію, свідчить про те, що підставою для прийняття вказаного рішення слугували, на думку суду, порушення вимог КПК України, які стосуються форми та змісту позовної заяви, а також неконкретності формулювання обвинувачення, оскільки відсутнє посилання на наявність причинного зв`язку між діяннями ОСОБА_7 та наслідками, які настали в результаті його дій.

Однак, дослідження матеріалів кримінального провадження, свідчить про безпідставність ухваленого судом рішення.

Статтею 291 частиною 2 КПК України передбачені відомості, які має містити обвинувальний акт.

Повернення обвинувального акту прокурору має на меті усунення прокурором недоліків, встановлених судом та складання нового обвинувального акту без поновлення досудового розслідування.

Аналіз визначених судом недоліків, які на думку місцевого суду, перешкоджають призначенню справи до судового розгляду, свідчить про те, що судове рішення суперечить кримінальному процесуальному закону щодо вимог до відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.

Вказівки суду про недоліки цивільного позову не ґрунтуються на вимогах ст. 291 КПК України та є безпідставними, оскільки відповідність позову вимогам кримінального процесуального закону слідчим перевірятись не повинна, а обов`язок виправлення недоліків покладається на сторону, яка заявила такий позов.

Що стосується формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, то підстав вважати його неконкретним, по кримінальному провадженні не має, а викладені в цьому процесуальному документі обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, відповідають диспозиції цієї норми закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість судового рішення, яким було повернуто обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 прокурору, а відтак ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового підготовчого судового засідання.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2, задовольнити.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2016 року, якою обвинувальний акт за ч. 1 ст. 122 КК України щодо ОСОБА_7 був повернутий прокурору, як такий, що не відповідає вимогам статті 291 КПК України, скасувати.

Призначити по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 нове підготовче судове засідання в суді першої інстанції.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області