Справа № 740/5507/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/259/2016
Категорія - ч.1 ст. 115 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю сторін кримінального провадження:

обвинуваченої ОСОБА_6

її захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001336,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки і жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з неповною середньою освітою, неодруженої, яка має сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 25 червня 2014 року була засуджена Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 121 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі 75 КК України звільнена від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджена за ч. 1 ст. 115 КК України на 8 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднана не відбута частина покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 червня 2014 року, і остаточно за сукупністю вироків остаточно призначено 9 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 1 564 грн. 02 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 150 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 884 грн. 52 коп.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, 28 вересня 2014 року близько 00 годин 15 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час перебував ОСОБА_11 під час конфлікту, який виник між ними на ґрунті неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_11 та бажаючи їх настання, умисно завдала удар кухонним ножем в область грудної клітки, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного ушкодження передньої поверхні грудної клітки, що проникає до грудної порожнини, з ушкодженням верхньої долі лівої легені, перикарду, висхідного відділу дуги аорти, від яких ОСОБА_11 помер на місці події.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини, просить вирок суду змінити, застосувати до неї ст. 69 КК України, та зменшити розмір моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд при обранні покарання не врахував її щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, позитивну характеристику, наявність на її утриманні як матері одиначки неповнолітнього сина, стан здоров`я.

Заслухавши доповідача, обвинувачену та її захисника, які просили про задоволення апеляційної скарги та про пом`якшення покарання шляхом зниження його терміну до нижчої від найнижчої межі, а також про зменшення розміру моральної шкоди, прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, а призначене покарання справедливим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в навмисному убивстві під час сварки свого співмешканця ОСОБА_11 , відповідають фактичним обставинам справи, зібраними стороною обвинувачення доказам, які ретельно перевірені судом першої інстанції та ніким не оспорюються. Вид знаряддя заподіяння тілесних ушкоджень ніж, завдання удару в життєво важливий орган грудну клітку, свідчать про намір обвинуваченої позбавити життя потерпілого.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного обвинуваченого, суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, і призначити покарання, необхідне й достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання від 7 до 15 років позбавлення волі.

Для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, суду, згідно з вимогами ч. 1ст. 69 КК України, необхідно встановити декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також данні, які певним чином позитивно характеризують винного.

У даному випадку, ОСОБА_6 , будучи засудженою з іспитовим строком за заподіяння тяжких тілесних ушкоджень попередньому співмешканцю, порушила умови випробування та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння убила свого нового співмешканця.

Вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину, згідно ст. 67 КК України є обставинами, що обтяжують покарання.

Визнання провини, сприяння розслідуванню злочину є складовими щирого каяття, та єдиною обставиною, що пом`якшує покарання.

Позитивна характеристика за місцем навчання, наявність постійного місця проживання, неповнолітньої дитини, стан здоров`я, обвинуваченої були враховані судом при обранні покарання у межах санкції статті, наближеної до мінімальної.

Не перебування обвинуваченої на обліку у лікарів нарколога та психіатра, свідчать лише про те, що ОСОБА_6 не зверталася за медичною допомогою, в той час, як при проведенні психіатричної амбулаторної експертизи у ОСОБА_6 мають місце психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, вживання зі шкідливими насідками ( експертний висновок №593 том 1 а. п.100-1003).

Призначаючи покарання за сукупністю вироків, суд першої інстанції в повній мірі врахував пом`якшуючу обставину - щире каяття, давню позитивну характеристику з місця навчання, наявність у обвинуваченої дитини, стан здоров`я, а також негативні соціальні зв`язки та схильності обвинуваченої і обрав покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Надана під час апеляційного розгляду виписка з амбулаторної картки обвинуваченої свідчить про те, що вона зверталася за медичною допомогою і така допомога їй надана в установленому порядку. Перелічені захворювання не перешкоджають відбуттю покарання та не знижують суспільної небезпечності обвинуваченої.

Прохання про зменшення розміру моральної шкоди не може бути задоволене, виходячи з характеру злочину та глибини страждань, одержаних потерпілою. Так, потерпіла ОСОБА_10 у зв`язку з навмисним вбивством втратила свого 29 річного сина, молодого та працездатного віку, а тому сума моральної шкоди в 150 000 грн. відповідає засадам справедливості та розумності.

Разом з тим, в порядку ч.2 ст. 404 КПК України, у зв`язку із змінами, внесеними Законом України від 26 листопада 2015 року № 838-УІІІ до ч. 5 ст. 72 КК України про зарахування терміну попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі, обвинуваченій ОСОБА_6 належить провести таке зарахування.

При цьому колегія суддів приймає до уваги, що в строк попереднього ув`язнення включається тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею під час досудового розслідування та судом під час розгляду кримінального провадження, а також перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для розгляду кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_6 була затримана по даному кримінальному провадженню 28 вересня 2014 року і утримувалася в Чернігівському СІЗО до набрання вироком законної сили, по 14 квітня 2015 року, коли була постановлена ухвала апеляційним судом Чернігівської області про зміну вироку в частині розміру моральної шкоди.

Період очікування етапування та час етапування особи з місць попереднього ув`язнення до місць відбуття покарання, в строк попереднього ув`язнення, не зараховується.

На час скасування ухвали апеляційного суду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, станом на 27 січня 2016 року, ОСОБА_6 перебувала в Уманській виправній колонії Черкаської області № 129, яка не відноситься до місць попереднього ув`язнення.

Згідно довідки начальника Чернігівського СІЗО від 30 червня 2016 року, наданої на запит апеляційного суду, обвинувачена ОСОБА_6 прибула в Чернігівське СІЗО 26.06.2016 року і з цього часу рахується за апеляційним судом.

Отже, виходячи з положень ч. 5 ст. 72 КК України, до строку попереднього ув`язнення обвинуваченій належить включити періоди з 28 вересня 2014 року по 14 квітня 2015 року та з 26 червня по 15 липня 2016 року.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404 - 405, 407, 532 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

В порядку ч.2 ст. 404 КПК України, засудженій ОСОБА_6 на підставі положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати час попереднього ув`язнення з 28 вересня 2014 року по 14 квітня 2015 року та з 26 червня по 15 липня 2016 року в строк відбуття покарання з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженою, яка перебуває під вартою, в цей же строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14