Справа № 727/6612/16-к
Провадження № 1-кп/727/334/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2016 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Новоселиця Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, маючого на вихованні неповнолітню дитину, раніше не судимого,-

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, раніше не судимого, -

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
03.06.2016 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи на меті назаконне заволодіння транспортним засобом марки «Фольксваген Пассат Б-3», д.н.з. НОМЕР_1 та до кінця розподіливши між собою відповідні ролі для доведення свого умислу до кінця, зустрілись в обумовленому заздалегідь місці, а саме біля будинку №4а по вул.Полєтаєва в м.Чернівці, де знаючи про місце розташування автомобіля марки «Фольксваген Пассат Б-3», д.н.з. НОМЕР_1 та маючи ключі від замка запалення до нього, якими ОСОБА_6 заволодів раніше, підійшли до вказаного транспортного засобу та відчинивши дверцята автомобіля ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, сів за кермо, завів авто та умисно, незаконно поїхав на даному автомобілі в с.Рингач Новоселицького району Чернівецької області, а обвинувачений ОСОБА_6 в свою чергу на належному йому автомобілю «Ніссан Прімера» д.н.з. НОМЕР_2 , рухався слідом за ОСОБА_7 та супроводжував його до автозаправної станції «ВОГ», що в с.Магала Новоселицького району Чернівецької області. В подальшому ОСОБА_6 повернувся в м.Чернівці, а обвинувачений ОСОБА_7 відігнав вказаний викрадений автомобіль до свого помешкання в с.Рингач Новоселицького району Чернівецької області. В подальшому, переслідуючи мету особистого збагачення, ОСОБА_7 перегнав викрадений ними з ОСОБА_6 автомобіль марки «Фольксваген Пассат Б-3», д.н.з. НОМЕР_1 на дачну ділянку садівничого товариства «Фінансист», що по вул.Краматорській в м.Чернівці, де розпиляв метал автомобіля та здав його на металобрухт. Таким чином, внаслідок умисних, протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 85000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та пояснив, що вони з ОСОБА_7 являються товаришами. Потерпілого він особисто не знав. Весною, приблизно 31.05.2016 року потерпілий підійшов до нього на вул.Проспект Незалежності, 86 в м.Чернівці, де ОСОБА_6 неофіційно таксував, з проханням відтягнути автомобіль, в якому закінчився бензин, на що він погодився. Вони відтягнули авто потерпілого на автозаправну станцію «WOG», де й заправили авто. Обвинувачений, побачивши, що потерпілий перебуває в нетверезому стані запропонував тому не сідати за кермо, після чого він зателефонував ОСОБА_7 , з проханням допомогти, той згодом під`їхав до них. Автомобіль потерпілого ними був зачинений, ключі (один з яких перебував у замку запалення, а інший на передньому сидінні) він взяв з собою та поклав собі в кишеню. Після цього потерпілий ОСОБА_8 , обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сіли в автомобіль ОСОБА_6 та відвези потерпілого на АДРЕСА_3 . Двері квартири відчинила дружина потерпілого та ОСОБА_6 віддав їй один ключ від авто, інший залишився у нього в кишені, про який він забув. В цей час обвинувачені повернулись до автомобіля ОСОБА_7 та роз`їхались таксувати. Через пару днів обвинувачені зустрілись та ОСОБА_6 показав ОСОБА_7 ключ від автомобіля потерпілого. Водночас у них обох виникло обоюдне бажання викрасти автомобіль. Зокрема, він безпосередньо запропонував викрасти авто, а ОСОБА_7 погодився. Таким чином, 03.06.2016 року обвинувачені під`їхали до будинку потерпілого. Автомобіль «Фольксваген» стояв поблизу будинку. ОСОБА_6 відчинив дверку, сів за кермо та виїхав з двору. ОСОБА_7 спочатку сидів поруч, а згодом пересів за кермо та поїхав. ОСОБА_6 в свою чергу рухався на своєму автомобілі, який перед цим залишив неподалік на вул.Полєтаєва, за ним. Вони рухались в сторону Кемпінгу. В районі с.Магала Новоселицького району Чернівецької області у ОСОБА_6 поламалось його авто. Обвинувачений також ствердив, що вони попередньо планували розібрати та продати на запчастини автомобіль потерпілого. На другий день йому зателефонував ОСОБА_7 та сказав, що загнав автомобіль до себе додому. Також ОСОБА_7 повідомив його, що авто перебуває в розшуку, на що ОСОБА_6 запропонував кудись підкинути цей автомобіль. Також ствердив, що вже в ході досудового розслідування від слідчого він дізнався, що ОСОБА_7 розпиляв це авто. В цілому обвинувачений ОСОБА_6 погодився з обвинувальним актом та вказав, що шкоду в розмірі біля 1000 доларів США він потерпілому відшкодував, у нього на утриманні перебуває дитина та вагітна дружина, просив його суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та пояснив, що ОСОБА_6 є його знайомим. Одного дня в кінці травня обвинувачений ОСОБА_6 зателефонував йому та повідомив, що його вдарили в бампер. Коли ОСОБА_7 приїхав на місце, то ОСОБА_6 попросив його допомогти відвезти потерпілого додому. Ствердив, що бачив як ОСОБА_6 віддав ключ від автомобіля дружині потерпілого. З 2 на 3 червня вони знову зустрілись з ОСОБА_6 , який сказав йому, що має ключ від авто потерпілого, а також техпаспорт на вказаний автомобіль. ОСОБА_7 погодився на викрадення автомобіля потерпілого. З цією метою на авто ОСОБА_6 вони обоє під`їхали до дому потерпілого. ОСОБА_6 відчинив автомобіль потерпілого та виїхав з двору. ОСОБА_7 потім пересів у цей автомобіль та вони спонтанно вирішили їхати до ОСОБА_7 додому. Через пару днів ОСОБА_7 сказали, що автомобіль перебуває в розшуку та йому прийшло в голову розпиляти авто у знайомого на «Рощі». Вказав, що кузов автомобіля розпиляв на шматки та здав на металобрухт за кошти приблизно 500 грн. 31.06.2016 року до нього прийшли з обшуком. Вказав, що розпиляв авто у знайомого ОСОБА_9 , в садівничому товаристві на АДРЕСА_4 , прямо на подвір`ї. Ствердив, що відшкодував потерпілому кошти в сумі 35000 грн., а також віддав всі запчастини, які залишились, а саме мотор, двері, капот, бампер, тощо. Вказав в судовому засіданні, що від ОСОБА_6 пропозиції кудись підкинути автомобіль не було. У вчиненому розкаюється, просив його суворо не карати.

Показання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні вказав, що в кінці травня 2016 року він виїхав на власному автомобілі з дому, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Він підійшов до ОСОБА_6 та попросив його відтягнути його автомобіль на заправку, на що останній погодився. Згодом під`їхав обвинувачений ОСОБА_7 . Потерпілий залишив свій автомобіль на заправці та обвинувачені відвезли його додому. Після цього потерпілий пару днів таксував. Ствердив, що запасний ключ від авто завжди перебував у бардачку, основний був з брелком у замку запалення. За запасним ключем та техпаспортом потерпілий навіть не дивився, оскільки був впевнений, що вони лежать у бардачку. 03.06.2016 року приблизно о 09 год. потерпілий ОСОБА_8 виявив зникнення власного автомобіля марки «Фольксваген Пассат Б-3», д.н.з. НОМЕР_1 . З даного приводу викликав поліцію. Також ствердив, що наступного дня після того, як ОСОБА_6 його буксирував, ОСОБА_6 прийшов до нього і він віддав йому 200 грн. за пошкоджений ним бампер. Також потерпілий вказав, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинувачених на даний час у нього немає, шкода йому повністю відшкодована коштами та запчастинами, техпаспорт від авто йому не повернули, зі слів обвинувачених вони його спалили. Просив суворо не карати та не позбавляти обвинувачених волі, оскільки він вибачив останніх і шкода йому повністю відшкдована.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 погодились на скорочений порядок судового слідства, без дослідження будь-яких доказів, крім їх особистого допиту, допиту потерпілого та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують обвинувачених як осіб, пояснивши, що рішення їх добровільне і наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України їм зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинувачених та кваліфікація їх дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченими та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 органами досудового розслідування за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані правильно.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинувачених у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання їх винними.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченими злочин відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 є особою раніше не судимою (т.1 а.п.94), по місцю проживання характеризується посередньо (т.1 а.п.90), на обліку в наркологічному диспансері не перебуває (т.1 а.п.91).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що завдана злочином шкода повністю відшкодована потерпілому.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 є особою раніше не судимою (т.1 а.п.120), по місцю проживання характеризується позитивно (т.1 а.п.116), має на утриманні двох малолітніх дітей (т.1 а.п.113-114), на обліку в наркологічному диспансері не перебуває (т.1 а.п.91).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що завдана злочином шкода повністю відшкодована потерпілому.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Таким чином, враховуючи те, обвинувачені щиро розкаялись у вчиненому, відшкодували завдану потерпілому шкоду в повному обсязі, а також мають на утриманні неповнолітніх дітей, враховуючи думку потерпілого, який просив їх суворо не карати та не позбавляти волі, суд вважає за можливе застосувати до них вимоги ст.75 КК України та призначити їм покарання з випробуванням, з покладанням на них обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та запобігання вчинення ними нових злочинів.

Також в порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню і доля речових доказів.

Керуючись ст.ст. 100, 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у вигляді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3-х (трьох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, зокрема: буде періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у вигляді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3-х (трьох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, зокрема: буде періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: диск з записом камер відеоспостереження ГУНП в Чернівецькій області, який прилучений до матеріалів кримінального провадження (т.1 а.п.27) залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: автомагнітолу «Піонер» №33000И чорного кольору, яка згідно постанови слідчого від 30.06.2016 року (т.1 а.п.39) визнана речовим доказом по кримінальному провадженню та згідно розписки повернута потерпілому ОСОБА_8 (т.1 а.п.41) - залишити потерпілому ОСОБА_8 за належністю.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: сидіння, мотор № НОМЕР_3 , бак, бампера, кришку капоту, дверцята та комплектуючі до автомобіля «Фольксваген Пассат Б-3» білого кольору, які згідно постанови слідчого від 30.06.2016 року (т.1 а.п.68) визнані речовими доказами по кримінальному провадженню та згідно розписки повернуті потерпілому ОСОБА_8 (т.1 а.п.69) - залишити потерпілому ОСОБА_8 за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1