АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1405/16 Справа № 185/3110/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря с/з - ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000555 за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянки України, не заміжньої, не працюючої, яка проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-12 березня 2015 року вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік;

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст.76 КК України, ОСОБА_7 зобов`язано виконувати покладені на неї обов`язки, а саме повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Згідно з вироком суду, обвинувачену ОСОБА_7 визнано винною у вчинені кримінального правопорушення за наступних обставинах.

26 лютого 2016 року у період часу з 10.55 год. по 10.57 год. ОСОБА_7 знаходилась в торгівельній залі № 1 магазину «Єва № 164», розташованого за адресою: м. Павлоград, вул. Ленінградська, 5-А. В цей час в неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою подальшого використання викраденого майна, з полиць вітрин таємно викрала туш для вій «Вольюм Гламур ефект Пуш Ап чорна» торгівельної марки «Буржуа» в кількості однієї одиниці вартістю 298 грн., основу стійну «Лістінг Перфоманс 106» торгової марки «Макс Фактор» в кількості однієї одиниці вартістю 318 грн. та пудру «Буржуа Силк Едишн» в кількості однієї одиниці, вартістю 229 грн. (згідно висновку експерта № 1424-16 від 16 березня 2016 року, ринкова вартість станом на 27 лютого 2016 року), викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

Не погоджуючись з судовим рішенням, заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування вироку суду в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.
У зв`язку з чим прокурор просить ухвалити новий вирок, яким визнати винною та засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року та остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор зазначає, що обвинувачена ОСОБА_7 , будучи раніше судимою вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року за ч.2 ст.185, ст.75 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік, 26 лютого 2016 року знову вчинила умисний корисливий злочин проти власності в період іспитового строку, а тому до неї необхідно застосувати положення ст.71 КК України.
Також прокурор вказує, що суд першої інстанції безпідставно застосував до обвинуваченої ст.75 КК України, оскільки ОСОБА_7 не працює, через короткий проміжок часу, в період невідбутого покарання, вчинила новий умисний, корисливий злочин проти власності.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, прокурора ОСОБА_8 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, вирок суду скасувати в частині призначеного покарання і ухвалити новий вирок, думку обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_9 , які вважали вирок суду законним і обґрунтованим, тому просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які обвинуваченою не оспорювалися і стосовно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувалися, не перевіряються. Тому суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком суду першої інстанції.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винність обвинуваченої ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна, вчиненій повторно за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, підтверджуються зібраними органами досудового розслідування доказами та не оспорюється обвинуваченою ОСОБА_7 .

Як вбачається з апеляційної скарги, прокурором також висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченої у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та правильність кваліфікації її дій за ч.2 ст.185 України не оспорюється.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора проневідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Перевіряючи кримінальне провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_7 в апеляційному порядку суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст.65 КК України.

Так суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, посилався на наявність в неї судимості та вчинення кримінального правопорушення в період іспитового строку, однак висновки суду про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції її від суспільства та можливість звільнення її від покарання свідчить про неналежне врахування даних про особу обвинуваченої.

Тому колегія суддів вважає, що призначення покарання ОСОБА_7 без його реального відбування не буде відповідати принципам положень ст.65 КК України, буде недостатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що обвинувачена вчинила злочин 26 лютого 2016 року в період іспитового строку терміном один рік за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року за ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку з чим судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: не застосовано положення ст.71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю вироків.

За таких обставин відповідно до ст.420 КПК України колегія суддів визнає вирок щодо обвинуваченої таким, що підлягає скасуванню за м`якістю призначеного їй покарання з постановленням свого вироку в частині призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України і остаточно за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, застосувавши при цьому принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року.

З цих підстав доводи апеляційної скарги прокурора є вмотивованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність ОСОБА_7 і на кваліфікацію її дій, не виявлено.

Керуючись ст. 404,405,407, 420 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 , засудженої за ч.2 ст.185 КК України скасувати в частині призначеного покарання.

Визнати винною ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.
На підставі ст.71 КК України, до призначеного судом покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року та остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з моменту приведення даного вироку до виконання.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4