Справа №498/212/16-к
Провадження №1-кп/498/40/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2016 року смт. Велика Михайлівка
Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Велика Михайлівка кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000641 від 18.02.2015 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ананьїв Одеської області, громадянина України, одруженого, освіта середня спеціальна, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , гранатометника 3 відділення охорони 3 взводу охорони 2 роти охорони, військової частини польова пошта НОМЕР_1 , сержанта, раніше не судимого,
у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 409 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він являючись військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді гранатометника 3 відділення охорони 3 взводу охорони 2 роти охорони, військової частини польова пошта НОМЕР_1 , на порушення вимог ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548 ХІV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548 ХІV, близько 12 годин 30 жовтня 2014 року знаходячись у ІНФОРМАЦІЯ_2 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито, не вживаючи обман, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у Збройних Силах України, припинив виконання обов`язків військової служби, тобто відмовився від несення обов`язків військової служби.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 409 КК України - відмова від несення обов`язків військової служби.

Під час досудового розслідування 13.04.2016 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості. Така угода відповідає вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України. Угода про визнання винуватості містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 409 КК України, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 409 КК України, узгоджують вид і розмір покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання

звільнити з іспитовим строком на 2 роки та з застосуванням п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України і обвинувачений згодний на призначення названого виду покарання. Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні інкримінованого злочину визнав у повному обсязі, підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив, що обвинувачений уклав угоду добровільно; права та обов`язки обвинуваченому неодноразово роз`яснювались; тиску на обвинуваченого не чинилось, міра покарання обвинуваченому узгоджувалась з урахуванням обставин, встановлених КК України та відповідає тяжкості вчиненого злочину. Просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання, обвинуваченого звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 409 КК України. Вказаний злочин, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості. Потерпілий в кримінальному провадженні відсутній. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст..472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст. ст. 473, 474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, остільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого, який раніше не судимий, вчинив злочин середньої тяжкості і щиро кається у скоєному. Тому суд вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим та прокурором і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з іспитовим строком два роки.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого не обирався.

Судових витрат у справі немає.

Керуючись ст. ст. 349, 374-376, 468-470, 472-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду, укладену 13.04.2016 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 409 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 409 КК України і призначити узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 2 ст. 409 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк покарання засудженому ОСОБА_4 відраховувати з моменту проголошення вироку.

Апеляційна скарга може бути подана виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України на протязі 30 днів з дня проголошення вироку до апеляційного суду Одеської області, шляхом її подачі через Великомихайлівський районний суд, а засудженим, які перебувають під вартою протягом 30 днів з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1