АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1371/16 Справа № 191/1744/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2016 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

за участю учасників провадження:

прокурора: ОСОБА_7

засудженого в режимі відеоконференції: ОСОБА_6

захисника засудженого: ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року, було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції в ухвалі зазначає що засуджений відбуває покарання за тяжкий злочин, характеризується посередньо, не працевлаштований, не виявляє бажання щодо працевлаштування, до майна установи ставиться недбайливо, провину у скоєному злочині визнає частково з метою поблажливого ставлення.
Так ,суд вказує що основним фактором при винесенні ухвали про заміну частини покарання більш м`яким, являється не факт відбуття певної частини покарання, а ставлення на шлях виправлення засудженого.
Не погодившись з винесеною ухвалою засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу просить скасувати ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року, та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.
В апеляційній скаргзі засуджений ОСОБА_6 зазначає, що Синельниківська виправна колонія не являється робочою, тобто не має можливості працювати за його професією - електрика та повертати згідно вироку матеріальну шкоду потерпілим. Разом з тим ОСОБА_6 зазначає що адміністрація колонії не надає можливості засудженим відбувати покарання з більш м`яким режимом відбування.
Також засуджений вказує що судом першої інстанції не було досліджено докази по відповідному клопотанню, тобто ухвала Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області винесена незаконного, без дослідження всіх обставин справи та підлягає скасуванню.
В доповненні від 07 червня 2016 року до апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 ставить питання про застосування відносно нього умовно- дострокове звільнення та надає ухвалу суду від 28 квітня 2016 року, якою відмовлено йому в умовно- достроковому звільненні від відбування покарання.

Вислухав суддю - доповідача, доводи засудженого ОСОБА_6 та його захисника, які просили скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати ст. 82 КК України, та змінити покарання на більш м`яке , думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимогами положення ст. 82 КК України передбачено, що особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. При цьому заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована за умови, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого про заміну частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та ставлення до скоєного злочину, і з цього приводу суд в ухвалі зазначив мотиви, з яких прийшов до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання.

Судом першої інстанції встановлено та при розгляді в апеляційному суді не спростовано, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Синельниківській СВК № 94 за період відбування покарання у вищевказаній установі, засуджений характеризується посередньо, не виявляє бажання працювати та працевлаштовуватись, до майна установи ставиться не задовільно та недбайливо, безвідповідально ставиться до благоустрою установи, провину у скоєному злочині визнає частково, також засуджений не має стягнень та заохочень, про що саме в ухвалу зазначив суд першої інстанції, дослідивши характеристику на засудженого ( а.п.13- 14). Саме вказані обставини були безпосередньо досліджені в апеляційній інстанції. Інших обставин, які би спростовували досліджені докази та вказували на те,що засуджений став на шлях виправлення , засудженим не надано.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про те, що засуджений не став на шлях виправлення, посилаючись на ті обставини, що за весь період відбування покарання в особистості засудженого не відбулися позитивні зміни, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання засудженого, оскільки на думку колегії суддів посилання ОСОБА_6 на те, що він режим установи не порушує, не може свідчити про те що засуджений протягом строку відбування покарання, став на шлях виправлення, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Доводи засудженого щодо розгляду питання про умовно- дострокове звільнення перебувають за межами предмета перегляду судового рішення, у зв`язку із чим апеляційний суд позбавлений можливості висловити свою позицію щодо цього рішення, оскільки у цій частині, провадження щодо умовно- дострокового звільнення ОСОБА_6 на підставі ухвали судді апеляційного суду від 03 червня 2016 року не було відкрито.

З приводу оскарження рішення суду про умовне-дострокове звільнення, ОСОБА_6 може звернутися відповідно до ст. ст. 392, 395 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407,539 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року, якою відмовлено ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді
Апеляційного суду:
---------------------- --------------------- ---------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3