Провадження 1-кп/168/26/16
Справа № 168/194/16-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.04.2016 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

уродженця смт. Луків Турійського району Волинської області, українця, громадянина України, тимчасового проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 на початку осені 2014 р. неподалік свого житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 (точної дати слідством не встановлено) знайшов артилерійський снаряд, який переніс до свого будинку, де під дерев`яною кліткою зберігав без передбаченого законом дозволу до січня 2016 року коли 05.01.2016 року вказаний снаряд був вилучений працівниками поліції.

Згідно з висновком експерта надані на дослідження фрагменти відносяться до корпусу артилерійського снаряду калібру 76 мм. та містять на своїй поверхні залишки ТНТ (бризантної вибухової речовини), надані на дослідження ємкість №1 з речовиною світло-коричневого кольору з корпуса 76 мм. артилерійського снаряду містить в собі сумішеву вибухову речовину на основі нітрату амонію та ТНТ і є бризантною вибуховою речовиною, ємкість №2 з речовиною рожевого кольору, яка знаходиться у вибухнику 76 мм. артилерійського наряду, являє собою червоний фосфор, легкозаймиста речовина, яка в суміші з окиснювачами може бути вибуховою, ємкість №3 з речовиною бурого кольору яка знаходиться в підривнику 76 мм. артилерійського снаряду являє собою вибухову речовину на основі ТЕН бризантна вибухова речовина. Всі надані об`єкти належать до артилерійського снаряду калібру 76 мм. спеціально призначення (запалювальної або освітлювальної дії).

ОСОБА_4 своїми діями, які виразились у незаконному носінні, зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України.

Під час досудового розслідування між прокурором і обвинуваченим за участю захисника 28 березня 2016 року укладена угода про визнання обвинуваченим винуватості.

За умовами угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість в зазначеному кримінальному правопорушенні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні за ч.1 ст.263 КК України, сприяти розслідуванню кримінального провадження і припиненні інших відомих йому кримінальних правопорушень. Крім того, сторони узгодили, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначене покарання у виді трьох років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Угода підписана сторонами та разом із обвинувальним актом, надійшла до суду.

Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд приходить до такого висновку.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468, ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє права визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та у разі невиконання умов угоди, які у підготовчому судовому засіданні йому додатково роз`яснені, визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та надав згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання. Наявність складу злочину в його діях доводиться наданими суду доказами.

Прокурор вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з ОСОБА_4 як таку, що відповідає вимогам закону та призначити йому обумовлене в угоді покарання, одночасно просив стягнути з останнього витрати на проведення експертиз, долю речових доказів вирішити відповідно до вимог КПК.

Захисник та обвинувачений просять затвердити угоду.

Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст.263 КК України і ст. 65 КК України, також укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Витрати, пов`язані з проведенням експертизи, слід покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості, укладену 28 березня 2016 року між начальником Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури радником юстиції ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Бездимний порох /а.к.п. 55/ знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи 2749 (дві тисячі сімсот сорок дев`ять) грн. /а.к.п.33/.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1