Справа № 297/1900/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2016 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , перекладачі ОСОБА_3 , з участю прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Берегове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000440 від 14.05.2014 року, яке поступило з обвинувальним актом, по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берегуйфалу, Берегівського району, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, неодруженого, непрацюючого, судимого 20.06.2008 року Червоноградським міським судом Львівської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 3 місяців арешту, 16.09.2009 року Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, 09.07.2015 року Тернопільським міськрайонним судом, зміненого ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 30.10.2015 року за ст. 395, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі,

за ст. 185 ч. 2 КК України,
встановив:
14 травня 2014 року близько о 01 годині ОСОБА_6 із приміщення літньої тераси готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрав кошти в сумі 350 грн., які знаходилися в спеціально облаштованій скляній банці для пожертвування та перебували на зберіганні ОСОБА_7 .
На думку суду обвинуваченого ОСОБА_6 слід визнати винними у кримінальному правопорушенні за ст. 185 ч. 2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину не визнав та показав, що 14.05.2014 року в нічний час доби він разом із своїми двома знайомими на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на автомобілі їхали додому з м. Мукачево в м. Берегово та неподалік ресторану «Мисливська Чарда» в автомобілі закінчилося пальне. Він, ОСОБА_6 , вирішив піти до приміщення ресторану попросити бензин, однак там нікого не було, тому він вийшов з тераси, а по дорозі їхав чоловік на велосипеді, якого він попросив довезти його до першої автозаправки. Вказаний чоловік погодився та довіз його в с. Яноші до АЗС, де він придбав бензин і повіз його назад до місця, де зупинився автомобіль. При цьому, обвинувачений ствердив, що коли зайшов на літню терасу ресторану він бачив скляну банку для пожертвувань, однак не викрадав її.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що вона працює керівником готельно-ресторанного комплексу «Мисливська Чарда» та після крадіжки саме нею було виявлено наступного ранку при відкритті комплексу, що скринька для пожертвування « ОСОБА_10 » з грошима зникла із літньої тераси. Вона повідомила дільничного інспектора міліції про крадіжку. За допомогою камер спостереження було встановлено, що хтось заходив у нічний час на територію комплексу, однак охоронець, який тоді чергував, нікого не помітив. Згідно записів камер спостереження особа зайшла на терасу, забрала трьохлітрову скляну банку із

грошима, поклала під куртку та покинула територію комплексу. Згодом працівниками міліції було встановлено, що вказаною особою був обвинувачений ОСОБА_6 та сума викраденого з його слів складала 350 грн..

Допитаний в режимі відеоконференції в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що 14.05.2014 року в нічний час він проїжджав на велосипеді в с. Гать, де його зупинив обвинувачений ОСОБА_6 і попросив його підвезти. Біля ресторану «Мисливська Чарда» обвинувачений попросив зупинитися та зачекати на нього, а сам в цей час зайшов на територію комплексу попросити бензину. Через декілька хвилин ОСОБА_6 повернувся до нього та попросив повезти на АЗС в м. Берегово. При виході із ресторану він не бачив, щоб в обвинуваченого було в руках банка, або ж щось під курткою. На АЗС ОСОБА_6 придбав бензин у поліетиленовій пляшці та він, ОСОБА_11 , повіз бензин назад на місце, де стояв автомобіль, в якому закінчилося пальне, а ОСОБА_6 залишився на АЗС чекати.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що у 2014 році вона працювала офіціантом в готельно-ресторанному комплексі «Мисливська Чарда» та 13.05.2014 року була на роботі до 22 години, після чого пішла додому. Скринька для пожертвування - трьохлітрова склянка стояла прикріплена до столу на літній терасі ресторану, куди можна вільно пройти. Наступного ранку, при відкритті закладу вони помітили, що склянка зникла, про що було заявлено в міліцію. Того вечора, коли сталася крадіжка, працівники ресторану випадково забули занести скриньку в середину та залишили її на літній терасі. Скільки коштів було в скринці їй не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що 13.05.2014 року він разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_6 поверталися додому в Окремий хутір м. Берегово та в с. Гать в його автомобілі закінчилося пальне. На дорозі він зупинив їдучого на велосипеді ОСОБА_15 та попросив повезти ОСОБА_16 на АЗС за бензином, на що той погодився. Приблизно через 30-40 хвилин ОСОБА_11 повернувся із двохлітровою поліетиленовою пляшкою бензину, вони залили пальне та разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_15 поїхали в сторону м. Берегово, де по дорозі на АЗС підібрали ОСОБА_6 .. Обвинувачений йому не повідомляв, що заходив у ресторан «Мисливська Чарда».

Дослідженими в судовому засіданні документами судом також встановлено наступне.

Протоколом огляду місця події від 14 травня 2014 року було встановлено, що до входу на літню терасу ресторану «Мисливська Чарда», яка знаходиться за адресою с. Гать, вул. Головна, 1б, Берегівського району, веде доріжка та двері виготовлені із дерев`яної рами та вставками поліетилену, які не обладнані замикаючим пристроєм (а.с. 109-110,111).

Переглянутим в судовому засіданні записом із камер відеоспостереження території готельно-ресторанного комплексу «Мисливська Чарда» було зафіксовано, як обвинувачений ОСОБА_6 в ніч з 13.05.2014 року на 14.05.2014 року, близько о 01:00 годин зайшов разом із ОСОБА_11 на територію подвір`я ресторану, де ОСОБА_11 залишився його чекати на доріжці з велосипедом, а ОСОБА_6 в руках із одною пустою поліетиленовою пляшкою зайшов на літню терасу ресторану, через короткий час повернувся і дав ОСОБА_11 два пустих поліетиленові пляшки. Після цього, ОСОБА_6 пройшов по доріжці кілька метрів, постояв кілька хвилин та повертаючись назад знову зайшов на літню терасу ресторану на деякий час та вийшов звідти ховаючи і тримаючи якийсь предмет (а.с. 151).

При цьому, обвинувачений в судовому засіданні чітко пояснити, чому він вдруге повернувся на літню терасу і що сховав у себе під курткою, не зміг.

Слід зазначити, що після перегляду запису із камер відеоспостереження обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні ствердив, що у нього була пуста трьохліторва скляна банка, в яку він мав набрати бензин, тобто в цій частині змінив покази, які давав суду вперше, так як раніше він жодного разу не давав покази про те, що мав при собі скляну трьохлітрову банку. Згодом обвинувачений ствердив, що бензин він набрав у поліетиленову пляшку, яку знайшов на літній терасі ресторану. Однак, свідок ОСОБА_11 при допиті показав, що він не бачив у ОСОБА_6 пляшки або ж скляні банки, що суперечать записам камер відео спостереження, де зафіксовано, як ОСОБА_6 передає останньому дві пусті поліетиленові пляшки.

Одночасно твердження обвинуваченого про те, що він під примусом слідчого підписав на досудовому розслідуванні всі документи та визнавав вину, оскільки щодо нього був встановлений адміністративний нагляд, а також, що він не причетний до скоєння злочину спростовуються показами свідків та відеозаписом, який судом досліджений. Покази обвинуваченого свідчать про бажання його уникнути від відповідальності.

Крім того, у виступі в судових дебатах та в останньому слові обвинувачений змінив свою позицію і заявив, що обвинувачення визнає і щиро розкаявся.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують покарання.
Так, ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 118).
Обставиною, яка характеризує обвинуваченого є те, що він має непогашені судимості за умисні злочини (а.с. 122-124, 135-140, 141-145) і зараз вчинив новий умисний злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості, та оскільки після постановлення 09.07.2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області вироку, зміненого ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 30.10.2015 року, по даній справі встановлено, що обвинувачений винен ще і у вищезгаданому злочині, вчиненому до постановлення попереднього вироку, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що до нього слід застосувати вимоги ст. 70 ч. 4 КК України, а саме визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.07.2015 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 30.10.2015 року (а.с. 135-140,141,-145).
Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази: оптичний носій інформації CD-R із записами камер відеоспостереження, який зберігається при матеріалах справи, слід зберігати при матеріалах справи (а.с. 150).

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,
засудив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 185 ч. 2 КК України та призначити йому покарання за ст. 185 ч. 2 КК України у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за цим вироком, більш суворим, що призначено за попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.07.2015 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 30.10.2015 року, визначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
Строк відбуття покарання обчислювати з 10 жовтня 2014 року, з моменту його затримання по іншій кримінальній справі №607/1799/15-к (а.с. 135-140).
Речові докази: оптичний носій інформації CD-R із записами камер відеоспостереження, який зберігається при матеріалах справи - зберігати при матеріалах справи (а.с. 150).

На вирок може бути подана апеляція через цей суд до апеляційного суду Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1