Справа № 163/798/16-к Провадження №11-кп/773/334/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст.ст. 15 ч.2, 305 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 04 квітня 2016 року, яким -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, несудимий

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України, та йому призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вироком вирішено питання про судові витрати, речові докази та арешт майна.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишений попередній домашній арешт.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 04 грудня 2015 року, приблизно о 23.38год., слідуючи в якості водія автомобіля «KIA CARNIVAL 2.90», р.н.з. НОМЕР_1 , з України в Республіку Польща через державний кордон України, міжнародний пункт пропуску «Ягодин» (на даний час «Волинь-центральний») Волинської митниці ДФС, що знаходиться на території села Старовойтове Любомльського району Волинської області, намагався незаконно, з приховуванням від митного контролю у спосіб, що утруднює виявлення, перемістити через митний кордон України особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - канабіс, масою 0,37г., та психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, масою 0,0684г., поміщені у два окремі паперові згортки, які приховав у внутрішній кишені одягнутої на собі куртки, і про їх наявність під час проходження митного контролю у митній декларації не вказав та не заявив інспекторам Волинської митниці ДФС під час усного опитування, тобто вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак свій злочинний намір не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки зазначений наркотичний засіб та психотропна речовина були виявлені під час проходження прикордонно-митного контролю.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального законів, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання та застосування до обвинуваченого вимог ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст..69 КК України у виді позбавленні волі на строк 5 років з конфіскацією всього належного майна.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, захисника та обвинуваченого, які, кожен зокрема, апеляційну скаргу прокурора заперечили та просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Не оскаржуються прокурором фактичні обставини справи, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ст.15 ч.2, ст.305 ч.2 КК України є правильною і також не оскаржується.

У відповідності до ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Врахувавши обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого, в їх сукупності, а саме те, що ОСОБА_8 у вчиненому щиро розкаявся, усвідомив незаконність вчинених ним дій, а тому активно сприяв розкриттю злочину, зважаючи, при цьому, на відсутність обтяжуючих обставин, кількість вилучених психотропних речових та наркотичних засобів, а також те, що від вчиненого злочину тяжких наслідків чи шкоди заподіяно не було, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.305 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Статтею 75 КК України встановлено, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.

Звільняючи ОСОБА_8 від відбуття покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції врахував те, що ОСОБА_8 раніше несудимий, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, де, характеризується позитивно, є особою молодого віку, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження. За таких обставин, суд зробив правильний висновок про можливість звільнення обвинуваченого від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України, оскільки відсутні підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально, разом з тим, знайшов за можливе і необхідне призначити іспитовий строк тривалістю 2 роки.

На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляції, суд не вбачає.

Конфіскація майна, як додаткове покарання за ст.305 ч.2 КК України, судом першої інстанції обґрунтовано не призначена, відповідно до вимог ст.77 КК України.

Доводи прокурора, які наведені в апеляційні скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Любомльського районного суду Волинської області від 04 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді