печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :
16.08.2016 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, посилаючись на наступні факти та обставини.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2016 у справі № 757/346520/16-к за клопотанням старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_5 накладено арешт на об`єкт незавершеного будівництва на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером :03:2310104, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 22008991; машино місце в підземній автостоянці, загальною площею 24,6 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, що належить підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Проте, як зазначено в клопотанні, об`єкт незавершеного будівництва на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером :03:2310104, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 22008991, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , яка до кримінальної відповідальності не притягується і статусом підозрюваної в кримінальному провадженні не наділена, що свідчить про безпідставність накладення арешту на вищевказане майно та обумовлює необхідність його скасування.
Старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 та/або інший слідчий, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження, про місце, день і час судового розгляду повідомлявся, не з`явився, слідчий суддя визнав можливим провести судове засідання за його відсутності.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката в обґрунтування клопотання, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, яке зареєстроване 26.01.2016 в ЄРДР за № 0000016 за ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 367 і ч. 1 ст. 233 КК України, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні шахрайських дій, що виразилися у придбанні ним права на майно шляхом обману та зловживання довірою, вчинених в особливо великих розмірах, з використанням завідомо підробленого документа, а також за фактами вчинення службовими особами Генеральної прокуратури України службового підроблення документів і службової недбалості під час розподілу житла працівникам Генеральної прокуратури України, що спричинило тяжкі наслідки, та за фактом незаконної приватизації ОСОБА_6 службового житла в м. Києві.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2016 у справі № 757/346520/16-к за клопотанням старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_5 накладено арешт на об`єкт незавершеного будівництва на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером :03:2310104, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 22008991; машино місце в підземній автостоянці, загальною площею 24,6 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність в ОСОБА_4 права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2016, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що вищевказане майно на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_6 , а санкція інкримінованої йому ч. 4 ст. 190 КК України передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.
Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону № 1019-VIII від 18.02.2016 ( далі КПК України), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 170 КПК України).
У відповідності до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в постанові № 4 від 07.02.2014 «Про узагальнення судової практики розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження», арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб. Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.
При розгляді даного клопотання встановлено, що об`єкт незавершеного будівництва на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером :03:2310104, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 22008991, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 згідно договору дарування від 10.12.2015, що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( номер інформаційної довідки 65804252).
Як свідчать матеріали справи ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягується і статусом підозрюваної в даному кримінальному провадженні не наділена.
Даних про те, що обставини набуття ОСОБА_4 права власності на вищевказане майно є предметом досудового розслідування і воно відповідає критеріям, визначеним ст..ст. 98, 167 КПК України, слідчому судді також не представлено.
Оцінюючи вищевказані обставини в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні будь-яких обставин, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, у зв`язку з чим вважає необхідним скасувати арешт майна ОСОБА_4 .
Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.
Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2016 на об`єкт незавершеного будівництва на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером :03:2310104, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 22008991, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1