1Справа № 335/3261/16-к 1-кс/335/1943/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2016 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Запоріжжі скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУДФС у Запорізькій області ОСОБА_4 , яка полягає у не поверненні вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:
До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_5 зі скаргою про зобов`язання слідчого СУ ФР ГУДФС у Запорізькій області ОСОБА_4 повернути вилучене майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.01.2016 старшим слідчим СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_4 на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в квартирі, яка належить ОСОБА_6 .
Як вибачається з ухвали про проведення обшуку, СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які в період з 01.01.2013 року по 01.01.2015 року шляхом здійснення реалізації електронної техніки фізичним особам за допомогою мережі Інтернет на суму понад 18 млн грн, не задекларували отримані доходи від зазначених операцій у деклараціях про майновий стан та доходи фізичних осіб, тим самим ухилились від сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 3 060 тис. грн.
ОСОБА_5 вказує, що під час обшуку 12.01.2016 було вилучено майно, що належить йому та ОСОБА_8 на праві особистої власності.
Заявник звернувся до слідчого, що проводить досудове розслідування, з вимогою повернути вилучене майно на що отримав відповідь про відмову у поверненні майна.
ОСОБА_5 зазначає, що арешт на вилучене майно не накладався. На сьогодні ні заявник, ні ОСОБА_8 не є підозрюваними або цивільним відповідачами у кримінальному провадженні, що розслідується слідчим ОСОБА_4 . На думку заявника, утримання вилученого майна є порушенням права власності, яке гарантоване Конституцією України. Просить скаргу задовольнити, визнати протиправною бездіяльність слідчого щодо неповернення майна та зобов`язати слідчого повернути вилучене під час обшуку майно.
У судовому засіданні представник заявника доводи скарги підтримав, просив її задовольнити.
Слідчий у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, пояснив, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було надано прямий дозвіл на вилучення спірного майна, у зв`язку з чим таке майно не вважається тимчасово вилученим та не потребує накладення арешту.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, приходжу до висновку про необґрунтованість скарги з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно з ч. 1 ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
12.01.2016 старшим слідчим СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_4 на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2016 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в квартирі, яка належить ОСОБА_6 .
З метою повернення вищезазначеного майна, ОСОБА_5 звертався до слідчого, що проводить досудове розслідування.
Як вбачається з листа старшого слідчого СУ ФР ГУДФС у Запорізькій області від 26.02.2016 № 402/09-02 на теперішній час вказані технічні пристрої визнані речовими доказами та поверненню не підлягають у зв`язку з тим, що містять сліди злочину. В ухвалі суду про проведення обшуку було надано прямий дозвіл на відшукання та вилучення зазначених речей у зв`язку з чим таке майно не є тимчасово вилученим та не потребує накладення арешту (арк. справи 9).
Як встановлено під час розгляду скарги, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2016 було надано дозвіл на проведення обшуку приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , з метою відшукання і вилучення: електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку (системні блоки персональних комп`ютерів, портативних комп`ютерів, магнітних, оптичних, флеш носіїв інформації, планшетних комп`ютерів, мобільних телефонів, аксесуарів для електронної техніки, супровідних пристроїв для електронних технічних пристроїв та інших електронних технічних пристроїв та їх комплектуючих), документів, які відображають факт придбання та реалізації електронних пристроїв та їх комплектуючих у тому числі аксесуарів (арк. справи 5).
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
За таких обставин, вилучене під час проведення 12.01.2016 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно не є тимчасово вилученим майном, оскільки ухвалою суду про проведення обшуку було надано прямий дозвіл на відшукання та вилучення зазначених технічних пристроїв, а тому таке майно не підлягає додаткового накладення арешту.
Слідчий суддя вважає, що у старшого слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_4 є всі законні підстави не повертати заявникові вилучене майно, отже, ним не було допущено протиправної бездіяльності.
Підсумовуючи викладене, на даний час слідчий суддя не вбачає наявності всіх передбачених законом правових підстав для повернення майна, з огляду на що у задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУДФС у Запорізькій області ОСОБА_4 , яка полягає у не поверненні вилученого майна відмовити.
Ухвалу прийнято у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 20 квітня 2016 року. Повний текст ухвали виготовлений 25 квітня 2016 року.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає, заперечення на таку ухвали може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1