Справа № 161/3149/16-к
Провадження № 1-кп/0158/40/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2016 року Ківерцівський районний суд Волинської області
В складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
- 28.04.2015 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України до 150 годин громадських робіт;
- 14.04.2016 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 389, ст. ст. 71, 72 КК України до 3 місяців 20 днів арешту
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 350 КК України, -

в с т а н о в и в :
Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, давши суду показання про те, що він справді погрожував секретарю судових засідань, будучи у приміщенні Луцького міськрайонного суду Волинської області. У вчиненому кається, просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні суду показала, що вона працює секретарем судових засідань у Луцькому міськрайонному суді, була присутня при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_4 . Останній погрожував їй вбивством та підпалом її майна, вказані погрози вона сприйняла як реальні. На даний час претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, не наполягає на суворій мірі покарання.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчинені інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, що наведені у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не бажають оспорювати фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглянути акт у спрощеному провадженні.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановлених судом кримінальних правопорушень повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
З урахуванням викладеного суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у погрозі вбивством та знищенням майна загально небезпечним способом щодо службової особи, застосованої з метою припинення її діяльності, і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 350 КК України
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу.
Так, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, по місцю проживання характеризується негативно.
Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання підсудного, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
З передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання підсудного, суд не вбачає жодної.
З урахуванням викладеного, характеру і ступеня небезпеки скоєного злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особи підсудного, який за місцем проживання характеризується негативно, раніше неодноразово судимий, вину у вчиненому визнав, розкаявся, суд призначає ОСОБА_4 покарання необхідне й достатнє для його виправлення, запобігання новим злочинам, і вважає, що виправлення та перевиховання підсудного неможливе без ізоляції від суспільства, з обранням покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.
Речові докази та судові витрати у справі відсутні.
Цивільний позов у справі заявлено не було.
Керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд -
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 350 ч. 1 КК України, призначивши покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці 18 (вісімнадцять) днів.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та невідбутої частини покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.04.2016 року визначити остаточне покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці 20 (двадцять) днів.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту фактичного затримання 07.09.2016 року та зарахувати термін попереднього ув`язнення в строк (термін) відбування покарання, а саме: до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (арешту) на підставі ч. 5 ст. 72 КК України. Враховуючи, що до винесення вироку строк попереднього ув`язнення, відбутий ОСОБА_4 , перевищує співвідношення попереднього ув`язнення щодо призначеного судом покарання, тому ОСОБА_4 слід негайно звільнити з-під варти з залу суду.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_1