Справа № 396/301/16-к
Провадження № 1-кп/396/76/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.03.2016 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка Кіровоградської області, українця, громадянина України, із неповною вищою освітою, працюючого заступником начальника охорони ТОВ "АПК Сервіс", одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та інших утриманців немає, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 , -
старший солдат ОСОБА_6 , будучи призваним на військову службу під час мобілізації військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , та проходячи військову службу на посаді патрульного (за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії - дозиметриста) четвертого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » II категорії (тип А) військової частини НОМЕР_1 , на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, ст.ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення на службу, будучи придатним для проходження військової служби, 11 жовтня 2014 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин та продовжував ухилятися від проходження військової служби до 4 лютого 2015 року.
ОСОБА_3 обвинувачується та визнається судом винуватим за ч. 3 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
19 лютого 2016 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України.
Сторони узгодили покарання за ч. 3 ст. 407 КК України у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердитти угоду про визнання винуватості.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаївся у скоєному та просив суд затвердити угоду, запевнивши про добровільність укладення угоди та про можливість виконання ним призначеного покарання у виді штрафу.
Захисник в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості.
Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, та, перевіривши угоду про визнання винуватості,суд надходить до наступного.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти зокрема рішення про затвердження угоди.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено та перевірено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 19.02.2016 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором та ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався, і суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до нього до вступу вироку в законну силу.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 469-475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом 30 діб з моменту проголошення, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Головуючий: ОСОБА_1