Провадження № 11-кп/792/577/16
Справа № 688/2225/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.09.2016 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі : головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
оператора
відеоконференцзв`язку ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_9
розглянувши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 , на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 10 червня 2016 року, -
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 10 червня 2016 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що надані характеризуючі дані адміністрацією Шепетівської виправної колонії №98 не достатні для переконання в тому, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У своїй апеляції засуджений ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.
Вважає, що вказана ухвала суду є незаконною та необґрунтовано.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення і відбув визначену законом частину покарання встановленого вироком суду.

В апеляційній інстанції встановлено, що вироком апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.11.2010 року ОСОБА_10 засуджений за п.п. 4, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ст. 70 КК України до покарання у виді 11 років позбавлення волі. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.01.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.09.2009 року по 18.12.2010 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 21.09.2009 року. Кінець строку: 25.06.2019 року.

Станом на 02.06.2016 року відбута частина покарання становить 6 років 8 місяців 12 днів. Тобто, засуджений ОСОБА_10 відбув 3/4 строку покарання.

Відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_10 з 24.09.2009 року утримувався в СІЗО м. Івано-Франківська, допустив 5 порушень режиму відбування покарання, які виражались в намаганні встановити міжкамерний зв`язок та зберіганні заборонених предметів, порушенні розпорядку дня, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією СІЗО, в тому числі 1 раз поміщався в карцер. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав. З 12.02.2011 року відбував покарання в Шепетівській виправній колонії Хмельницької області (№98). Працевлаштований на посаді різноробочого у швейній майстерні установи. До праці відноситься задовільно, норми виробітку виконує. За час відбування покарання характеризується посередньо. Допустив 3 порушення режиму відбування покарання, які виражалися в порушенні розпорядку дня, за що 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією колонії, в одному випадку обмежились проведенням бесіди індивідуально-виховного характеру, всі стягнення погашені у встановленому законом порядку. Має 1 заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, здебільшого підтримує рівні взаємовідносини з засудженими негативної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи виконання покарань. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ним належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумінням. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає. Участі у роботі самодіяльних організацій не приймає, не проявляє соціальної корисної активності в організації їх роботи. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, побачень, отримує від них посилки та передачі.

Комісією колонії з питань розгляду заохочувальних норм 15.04.2015 року ОСОБА_11 було відмовлено в переведенні до ДСР, як такому, що не стає на шлях виправлення. Комісією колонії з питань розгляду заохочувальних норм 17.02.2016 року засудженому було відмовлено в заміні більш м`яким покаранням, як такому, що не став на шлях виправлення.

Надані характеризуючі дані адміністрацією Шепетівської виправної колонії №98 не достатні для переконання в тому, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заміна невідбутої частини покарання засудженому при таких обставинах буде передчасною, з огляду на наступне.

Так, відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при вирішенні питання про можливість застосування відносно особи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого, яке підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання: виконання покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищення загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбання спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор; неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

Тоді як, ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; внесенням раціоналізаторських пропозицій і винахідницьких відкриттів; відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; виконанням норм виробітку; ставленням до майна, знарядь виробництва; прагненням придбати спеціальність або підвищити кваліфікацію; відсутність трудових порушень; суворим додержанням правил охорони праці і правил техніки безпеки та ін.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, засуджений в період відбування покарання неодноразово допускав порушення вимог режиму тримання, за що в період з травня 2010 року по червень 2013 року сім разів притягувався до дисциплінарної відповідальності з послідуючими стягненнями у виді догани, попередження, позачергового чергування в камері та 3 діб карцеру, що свідчить про стійке небажання останнього ставати на шлях виправлення. З наданих у судовому засіданні пояснень засудженого вбачається, що останній має намір після відбуття покарання працевлаштуватися різноробочим будь-де, отримувати заробіток, здобути освіту, однак при цьому за час відбування покарання бажання приймати участь в програмах диференційованого виховного впливу не має, як і не бажає підвищувати свій освітній рівень та здобувати нові професії та навики, участі в роботі самодіяльних організацій не приймає.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_10 відбуває покарання за вчинення в тому числі умисного особливо тяжкого злочину.

Посилання ж засудженого на наявність у нього заохочення за добру поведінку і сумлінне ставлення до праці, та погашення на момент звернення до суду всіх застосованих до нього стягнень, судом до уваги не приймаються, позаяк висновок суду про виправлення засудженого, його бажання стати на шлях виправлення повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе вирішення питання про заміну для засудженого невідбутої частини покарання більш м`яким. Крім того, висновок суду повинен ґрунтуватися і на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання, участь у виховних заходах, які проводяться в колонії, засвідчили успішність процесу виправлення, що в даному випадку не відбулось. Колегія суддів вважає, що наявність у засудженого семи стягнень і лише одного заохочення, відсутність бажання підвищувати свій освітній рівень, здобувати професію, нові навики, приймати участь в програмах диференційованого виховного впливу, брати участь в роботі самодіяльних організацій, що стимулюють правослухняну поведінку засуджених, свідчать про те, що в даному випадку засуджений не став на шлях виправлення, а тому підстав для зміни чи скасування ухвали місцевого суду колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 10 червня 2016 року залишити без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_9 - без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді / підписи
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2