АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/6970/16-к Головуючий першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/753/16 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , заявника ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали провадження № 11сс/790/753/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 04 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді вищевказаного суду від 29 04 2016 року частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню №0000687 від 26.08.2015 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.1 ст.263 КК України. Вказаною ухвалою накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_9 та було вилучено 27.04.2016 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено в ході обшуку автомобілю «Мітсубісі Паджеро», державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме: службове посвідчення ГУ МВС України в Харківській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_10 , НОМЕР_2 , строком дії до 30.01.2011; щоденник зеленого кольору з рукописними записами; зошит у клітинку на 96 аркушах з рукописними записами; аркуш формату А-4 з друкованим текстом; три аркуші формату А-4 з рукописними записами, де зазначені цифрами дати та суми грошових коштів; фрагмент аркушу з рукописними записами; блокнот (щоденник) в обкладинці чорного кольору, в якому містяться відомості з рукописними записами; 250 (двісті п`ятдесят ) євро, 4700 (чотири тисячі сімсот) доларів США, 1000 (тисяча) російських рублів, 20210 (двадцять тисяч двісті десять) гривень; фрагмент аркушу з рукописними записами; картка мобільного оператору «Київстар» для сім-карти з № НОМЕР_3 без сім-картки; полімерний пакет біло-зеленого кольору з грошовими коштами у сумі 400 доларів США, 8000 гривень, фрагмент аркушу паперу з рукописними записами; мобільний телефон «Нокіа» ІМЕІ: НОМЕР_4 з сім картою № НОМЕР_5 ; мобільний телефон «Нокіа» ІМЕІ НОМЕР_6 з сім картою № НОМЕР_7 ; мобільний телефон «Нокіа» ІМЕІ НОМЕР_8 з сім картою № НОМЕР_9 ; мобільний телефон «Нокіа» ІМЕІ НОМЕР_10 з сім картою № НОМЕР_11 ; грошові кошти у розмірі 1054 (тисяча п`ятдесят чотири) гривні.
Як вбачається з ухвали суду, 28.04.2016 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло вищезазначене клопотання про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_9 , 1958 р.н. та було вилучено 27.04.2016 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де останній зареєстрований та проживає та вилучено в ході обшуку автомобілю «Мітсубісі Паджеро», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_9 .

Слідчий зазначив, що ОСОБА_11 , діючи умисно, із корисливих спонукань, переслідуючи мету незаконного збагачення злочинним шляхом, навесні 2015 року, вступив у злочинну змову із ОСОБА_9 з метою скоєння системного вимагання грошових коштів, під загрозою фізичного насильства або пошкодження та знищення майна, з приватних підприємців та осіб, працюючих за наймом без належно оформлених документів, які здійснюють господарську діяльність на території Харківської області, яка полягає у здійсненні пасажирських автоперевезень осіб з парковки супермаркету «Клас» розташованої за адресою: м. Харків, пр. Московський, 295, де знаходиться «стихійна» зупинка автотранспорту. Після чого ОСОБА_11 , діючи умисно із корисливих спонукань, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_9 дійшли згоди, що досягнення їх злочинної мети можливо лише за допомогою залучення інших осіб, у тому числі з раніше засуджених, маючих досвід і навички здійснення корисливих злочинів, які шляхом психологічного впливу у вигляді погроз та, при отриманні категоричної відмови, шляхом подавлення фізичного опору, повинні були збирати грошові кошти із перевізників у розмірі по 100 грн. з автотранспортного засобу, що має не більше десяти посадочних місць, та по 200 грн. з транспортних засобів, які мають більше 10 посадочних місць. В подальшому у цей же проміжок часу звернулись до раніше судимих ОСОБА_12 , ОСОБА_12 , а також ОСОБА_13 та запропонували їм разом з ними шляхом систематичних вимагань поєднаних з погрозою застосування фізичної сили або погрозами пошкодження чи знищення майна, а саме автотранспортних засобів, заволодівати грошовими коштами перевізників. На вказану пропозицію ОСОБА_12 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 погодились та висловили свою згоду прийняти участь у скоєнні вимагання за попередньою змовою в групі з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , а грошові кошти, виручені від їх злочинних дій звернути на свою користь, розподіливши їх між собою в попередньо визначених частинах, розмір яких в ході слідства не встановлено.

Так, приблизно з початку квітня 2015 року по теперішній час вказані особи психологічно впливали на водіїв транспортних засобів, які сприймали погрозу, як реальну та дізнавшись від інших перевізників, що пошкодження транспортних засобів може статися, побоюючись за збереження свого майна передавали вказаним особам грошові кошти.

На ухвалу слідчого судді особа яка вважає себе власником арештованого майна ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить про скасування вищевказаної ухвали суду про арешт майна в частині накладення арешту на грошові кошти, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду.

Апелянт зазначила, що припущення слідчого, щодо наявності правової підстави для арешту вилучених грошових коштів, так як це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а саме є предметом кримінального правопорушення, є необґрунтованими, оскільки на даній стадії досудового розслідування відсутні дані які б давали підстави зазначене в клопотанні майно вважати предметом злочину.

У зв`язку з чим апелянт вважає, що немає підстав вважати, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_9 та набуті ним в результаті вчинення кримінального правопорушення, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводи апелянта про скасування ухвали слідчого судді, вислухавши думку прокурора, який просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_9 , 1958 р.н. та було вилучено 27.04.2016 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де останній зареєстрований та проживає та вилучено в ході обшуку автомобілю «Мітсубісі Паджеро», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_9 , суд першої інстанції прийшов до висновку, що згідно наявних в матеріалах справи відомостей є підстави вважати, що вилучене вищезазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

У розумінні положень ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, слідчий чи суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, якщо достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним в частині другій статті 167 цього Кодексу. Зокрема, згідно п. 1 ч.2 ст.167 КПК України, якщо є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно ч. 7 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

На думку судової колегії, слідчим доведено, що арешт вказаного майна застосований з метою встановлення фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження так як вказане майно відноситься до предметів, які відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, так як можуть бути отримані злочинним шляхом.

Більше того, особа яка претендує на власність вказаного майна не пояснила та не надала суду ніяких відомостей та доказів про джерела отримання нею сум грошей на поверненні яких вона наполягає.

Так, при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.2,4 ст.173 КПК України, зміст ухвали слідчого судді відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.04.2016 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги ОСОБА_7 , не вбачає.

Керуючись ст.ст. 392, 404,405, ч.3 ст.407,418,419,422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 29.04.2016 року в частині накладення арешту на грошові кошти у сумі: 250 євро; 4700 доларів США; 1000 російських рублів; 20210 гривень; 400 доларів США; 8000 гривень; 1054 гривні, вилучених 27.04.2016 року під час проведення обшукув квартирі АДРЕСА_2 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, в порядку ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий: Судді :