Справа № 216/1204/16-к
Провадження № 1-кп/216/251/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.06.2016 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 від 14 січня 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 14.04.1989 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 17, ч. 3 ст. 81, ст. 42 КК СРСР до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці з конфіскацією майна, звільнився 13.09.1990 року за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчуга умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 3 місяці 28 днів;

2) 29.03.1991 року Красногвардейським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 141, ст. 43 КК України до позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна, звільнився 13.11.1995 року за відбуттям призначеного покарання;

3) 21.03.1996 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 141 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, звільнився 06.01.1999 року за відбуттям призначеного покарання;

4) 16.06.1999 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 141, п. 2 ст. 46 до позбавленні волі на строк 4 роки, звільнився 14.04.2003 року за відбуттям призначеного покарання;

5) 06.10.2005 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до позбавленні волі на строк 4 роки, звільнився 24.03.2009 року за відбуттям призначеного покарання;

6) 04.12.2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. 76 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки;

7) 11.04.2013 року Красноградським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на сторк 3 роки 3 місяці, звільнився 18.11.2015 за рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області умовно-достроково на не відбутий строк 6 місяців 11 днів;

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за корисливі злочини, останній раз 11.04.2013 року Красноградським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, звільнений 18.11.2015 року за ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 року за ст. 81 КК України умовно-достроково на не відбутий строк 6 місяців 11 днів, але маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний корисливий злочин.

Так, 13 січня 2016 року в період часу з 12:00 години до 13:30 години ОСОБА_4 повторно, діючи умисно з корисливих мотивів та реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, знаходячись у приміщенні приватної стоматології «Провентус», яке розташоване за адресою: вул. Миколаївське шосе, 6 у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, звідки шляхом вільного доступу таємно викрав майно, що належить ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон марки: «Sony ST 21i2 XPERIA» вартістю 2 689 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись таємно викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріального збитку на вищезазначену суму.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується, визнав повністю, підтвердив свої показання, які давав під час досудового розслідування, фактичні обставини обвинувачення та пояснив, що дійсно вчинив вказаний вище злочин за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання давав і дає добровільно, заборонених методів до нього зі сторони обвинувачення не застосовувалось.

Обвинувачений заявив клопотання про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки він фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.

Прокурор дане клопотання підтримав.

Суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, якому декілька разів роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Про добровільність позиції обвинуваченого та про розуміння ним правових наслідків свідчить його письмове клопотання. Обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавав усі обставини справи, тому у суду не має сумнівів у його волевиявленні.

Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та підтверджуються обвинуваченим.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мали місце діяння, які інкримінуються обвинуваченому. Ці діяння містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні. Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив злочин, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, слідчим характеризується позитивно, відшкодував завдану майнову шкоду, а також враховуючи думку обвинуваченого, який вважає покарання, яке просить призначити прокурор, справедливим, суд приходить до висновку про те, що досягти мети покарання, виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших правопорушень без ізоляції останнього від суспільства не можливо, тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі та визначити остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Долю речового доказу суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати покарання, призначене вироком Красноградського районного суду Харківської області від 11 квітня 2013 року, та призначити остаточно покарання у виді 2 (двох) років 3 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання з 12 травня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12 травня 2016 року по день ухвалення вироку із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речовий доказ, а саме: мобільний телефон марки «Sony ST 21i2 XPERIA» імеі НОМЕР_1 вартістю 2 689 гривень, повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1