АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Донецьк, громадянки України, українки за національністю, заміжньої, такої, що має чотирьох малолітніх дітей, офіційно не працюючої, з середньою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої в силу ст. 89 КК України,
яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
Від обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_6 надійшли апеляційні скарги на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 12.08.2016, ухваленого відносно ОСОБА_5 .
В поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 просить суд апеляційної інстанції застосувати ст.ст.69 КК України . Застосувати ст. ст. 75, 76 КК України і призначити іспитовий строк від відбування покарання.
Захисник ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі просить суд апеляційної інстанції скасувати вирок Оболонського районного суду міста Києва від 12.08.2016, ухвалений відносно ОСОБА_5 , в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_5 більш м`яке покарання з застосуванням ст.75 КК України, а саме звільнення від відбування покарання з випробуванням .
Так, вироком Оболонського районного суду міста Києва від 12.08.2016, ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, за які призначено покарання:
- за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;
- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Початок відбування покарання засудженій ОСОБА_5 рахувати з дати затримання в зв`язку із даною справою з 12 травня 2016 р.
На підставі положень ст.72 КК України зараховано ОСОБА_5 у строк покарання строк перебування в установах попереднього ув`язнення в зв`язку з даною справою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, обвинувачена ОСОБА_5 в обґрунтування поданої апеляційної скарги вважає призначене їй покарання занадто суворим і просить суд звернути увагу на відсутність обставин, які обтяжують покарання, врахувати обставину щиросердного визнання своєї вини і того, що товар не було пошкоджено, а також взяти до уваги те, що позову по відношенню до неї немає. При цьому в апеляційній скарзі обвинувачена просить врахувати та долучити документи щодо її малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
В обґрунтування доводів іншої апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_6 вважає вирок Оболонського районного суду міста Києва надто суворим та в частині призначеного покарання. Зокрема, на думку захисника при призначенні міри покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції не взяв до уваги обставини, що пом`якшують вину обвинуваченої, а саме: повне визнання вини та сприяння органам досудового розслідування в розкритті злочину; належна процесуальна поведінка обвинуваченої, яка давала послідовні визнавальні покази; сприяла розкриттю злочину, жодних протиправних дій окрім інкримінованого, не вчиняла (що вказує на те, що ОСОБА_5 зробила належні для себе висновки); чистосердечие каяття; наявність у обвинуваченої чотирьох малолітніх дітей; ті обставини, що потерпілі претензій до обвинуваченої не пред`являли та з цивільним позовом не зверталися, а також те, що обвинувачена скоїла злочин у зв`язку з важким матеріальним становищем, а саме необхідністю придбання їжі та сплати коштів за оренду кімнати.
Інших апеляцій, доповнень заперечень від учасників кримінального провадження не надходило.
Крім того, 28.11.2014, близько 17 години 20 хвилин, ОСОБА_5 перебувала у приміщенні магазину «Леруа Мерлен», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 17. В цей час у неї виник намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, що належать ТОВ «Леруа Мерлен Україна», а саме: полотна для електричного лобзика«Т118» арт. 10368183 у кількості 24 штук, загальною вартістю 498 грн. 00 коп. (без ПДВ) та полотна для електричного лобзика «DexterTElOlB» арт. 11084094 у кількості 24 штук, загальною вартістю 304 грн. 00 коп. (без ПДВ). Реалізуючи свій, вказаний вище намір, ОСОБА_5 , діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, задля власного збагачення,взяла з полиць в приміщенні магазину вищевказані речі та, впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не слідкує, поклала їх до власної сумки. Продовжуючи вчиняти дії, спрямовані на повторне таємне викрадення чужого майна. ОСОБА_5 , направилась до виходу з вищевказаного магазину. Виконавши всі дії, які ОСОБА_5 вважала необхідними для повторного таємного викрадення чужого майна, остання вийшла за лінії кас магазину, однак свій намір до кінця не довела з причин, які не залежали від її волі, так як була затримана працівниками охорони магазину. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_5 могла спричинити ТОВ «Леруа Мерлен Україна» майнову шкоду на загальну суму 802 грн. 00 коп. (без ПДВ).
Крім того, 13.02.2015, близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_5 перебувала в приміщенні магазину «Бершка», розташованого у ТРЦ «Дрім Таун», за адресою: м. Київ, пр-т. Оболонський, 1 -Б. В цей час у неї виник намір, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, що належать ТОВ «Бершка Україна», а саме штанів арт. 0274/268/800/42, вартістю 749 грн. 17 коп. (вартість товару без ПДВ) та штанів арт. 0274/251/461/42, вартістю 749 грн. 17 коп. (вартість товару без ПДВ). Реалізуючи свій намір, ОСОБА_5 , діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, задля власного збагачення, взяла з полиць в приміщенні магазину вищевказані речі та направилась до примірочних магазину. Продовжуючи вчиняти дії, спрямовані на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, відірвала від вищевказаних речей захисні магніти та, поклавши їх до власної сумки, направилась до виходу з магазину. Виконавши всі дії, які ОСОБА_5 вважала необхідними для повторного викрадення чужого майна, остання вийшла за лінії кас магазину, однак свій намір до кінця не довела з причин, які не залежали від її волі, так як була затримана працівниками охорони магазину. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_5 могла спричинити ТОВ «Бершка Україна» майнову шкоду на загальну суму 1498 грн. 34 коп. (вартість товару без ПДВ).
Крім того, 22.02.2015, близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_5 перебувала в приміщенні магазину «Колінс», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 160. В цей час у неї виник намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, що належать СПД ФО « ОСОБА_15 », а саме:куртки CL 1007346 STONEMPUMXL, вартістю 552 грн. 00 коп. (без ПДВ). Реалізуючи свій намір, ОСОБА_5 , діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, задля власного збагачення,взяла з полиць в приміщенні магазину вищевказану річ та, впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, поклала її до власної сумки. Продовжуючи вчиняти дії, спрямовані на повторне таємне викрадення чужого майна. ОСОБА_5 , направилась до виходу з вищевказаного магазину. Виконавши всі дії, які ОСОБА_5 вважала необхідними для повторного таємного викрадення чужого майна, остання вийшла за лінії кас магазину, однак свій намір до кінця не довела з причин, які не залежали від її волі, так як була затримана працівниками охорони магазину. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_5 могла спричинити СПД ФО « ОСОБА_15 » майнову шкоду на загальну суму 552 грн. 00 коп. (без ПДВ).
Заслухавши доповідь судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та аналогічного змісту апеляційних скарг, доводи обвинуваченої та захисника, які підтримали подані апеляційні скарги та просили суд їх задовольнити, думку прокурора, який в свою чергу заперечив проти наявних апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника та просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження та їх промови в судових дебатах та останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданих апеляції, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
У відповідності до правил ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції межах апеляційної скарги.
Так, оскаржуваним в частині призначення покарання вироком Оболонського районного суду міста Києва від 12.08.2016 ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, тобто у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а також злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, тобто в умисних діях, які виразились у закінченому замаху на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України учасниками кримінального провадження не оспорюються, а тому відповідно до вимог вищевказаної норми КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються, поза як ніким не ставляться під сумнів.
При призначенні покарання ОСОБА_5 на думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався положень ст.65 КК України і обираючи обвинуваченій вид та міру покарання врахував ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за аналогічні кримінальні правопорушення, в тому числі проти власності, в силу ст.89 КК України не судима, за місцем проживання характеризується посередньо, хоча й має чотирьох малолітніх дітей, однак їх вихованням фактично не займається, Крім того суд першої інстанції, приймаючи рішення врахував, що ОСОБА_5 переховувалась від правосуддя, внаслідок чого її було оголошено в розшук. Як обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 визнано її щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
При цьому суд першої інстанції прийняв до уваги спосіб життя обвинуваченої, матеріальний стан її родини, те, що викрадене майно було фактично повернуто, адже злочини не закінчені , претензій з боку представників потерпілих до обвинуваченої не має, та обрано ОСОБА_5 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік та за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України ? у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, остаточно призначивши на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (однин) рік 6 (шість) місяців, яке є ближчим до мінімальної межі розміру санкції вищезазначених норм кримінального закону України.
В той же час, доводи апеляційних скарг стосовно неврахування судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання факту відсутності до неї позову з боку потерпілих та не пошкодження товару, вчинення злочину у зв`язку з важким матеріальним становищем, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання та щиросердне визнання обвинуваченої своєї вини, як обставину що пом`якшує покарання, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки при призначенні покарання судом першої інстанції всі ці обставини враховано. Між тим, що стосується посилань апелянтів на малолітніх дітей обвинуваченої, то судом при розгляді зазначених апеляційних скарг встановлено, що троє з них проживають з матір`ю обвинуваченої та фактично перебувають на її утриманні, а найменша дитина знаходиться в дитячому будинку, що підтвердила обвинувачена в судовому засіданні суду апеляційної інстанції і що також дає підстави для висновку про безпідставність таких доводів, з огляду на те, що як вірно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному вироку, ОСОБА_5 хоча і має чотирьох малолітніх дітей, однак їх вихованням не займається. В свою чергу, оцінюючи доводи адвоката щодо неврахування судом при призначенні обвинуваченій покарання того, що ОСОБА_5 сприяла органам досудового розслідування в розкритті злочину, її належну процесуальну поведінку, а також сприяння розкриттю злочину, не вчинення жодних протиправних дій окрім інкримінованого, то колегія суддів вважає, що переховування обвинуваченої від правосуддя, внаслідок чого її було оголошено в розшук, в сукупності з іншими наведеними обставинами унеможливлює призначення ОСОБА_5 покарання з випробуванням, як відсутні і підстави для призначення їй покарання із застосуванням положень ст.69 КК України.
Отже, доводи обвинуваченої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , викладені в апеляційних скаргах, не знаходять свого підтвердження і спростовуються вищенаведеними обґрунтуваннями, а призначене покарання обвинуваченій відповідає принципу індивідуалізації покарання, як і в цілому положенням ст.65 КК України.
Що стосується клопотання обвинуваченої про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2014 році» №1185-VІІ від 08.04.2014, то апеляційний суд, враховуючи ст.12 зазначеного Закону, відмовляє у його задоволенні з огляду на те, що ОСОБА_5 вчинила злочини після набрання ним чинності, а тому його дія на неї не поширюється.
Інших самостійних доводів обвинувачена та її захисник ані в апеляційних скаргах, ані в судовому засіданні не навели.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 12.08.2016, яким ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, та остаточно на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, ? залишити без змін.
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про застосування амністії залишити без задоволення.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 12.05.2016 по 29.11.2016 включно.
Ухвала Апеляційного суду міста Києва набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з часу вручення копії судового рішення.
СУДДІ
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1744/2015
Категорія: ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України

Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_16
Доповідач ОСОБА_1