УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/2062/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.81КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2016 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2016 року,
засудженого ОСОБА_6
в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2016 року та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2016 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Суд встановив, що ОСОБА_6 25 вересня 2006 року було засуджено Апеляційним судом м.Севастополя за ч.4ст.187, п.4.6,12 ч.2ст.115,70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 02 грудня 2014 року не відбуту частину строку покарання замінено на 4 роки 4 місяці 14 днів обмеження волі в порядку ст.82 КК України.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.03.2016 року строк попереднього ув`язнення засудженого в період з 15.07.2005 року по 11.01.2007 року зараховано йому до загального строку відбуття покарання в порядку ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі - 15.07.2005 року, у виді обмеження волі - 18.12.2014 року, кінець строку - 31.12.2017 року.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений ОСОБА_6 допускав порушення режиму відбування покарання, відшкодування збитків завданих злочином не здійснює та наявністю відрахувань з його заробітної плати не цікавиться, що свідчить про недоведеність виправлення та перевиховання останнього.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи засудженого на підтримку своєї апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції досліджувались матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 , згідно яких, а саме: з витягу з протоколу засідання комісії Бердичівського виправного центру УДПСу в Житомирській області (№108) від 28.01.2016р. за №2, засудженому відмовлено у передачі матеріалів до суду щодо застосування згідно ст.81 КК України умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, так як засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення (особова справа с.207).
Бердичівським виправним центром №108 ОСОБА_6 характеризується позитивно, за час відбування покарання двічі допускав порушення вимог режиму утримання, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності та один раз, 23.01.2015р., із ним було проведено бесіду виховного характеру. За сумлінну поведінку і ставлення до праці два рази заохочувався адміністрацією установи, зокрема шляхом дострокового зняття попередньо накладеного дисциплінарного стягнення.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений та відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, пов`язаного із заподіянням смерті іншій людині.
Згідно роз`яснень, викладених у підпункті «а» п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що доведеність виправлення засудженого є головною умовою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Крім того, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, засуджений в період відбування покарання характеризується посередньо та своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Доводи в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_6 щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції, є неспроможними, не відповідають фактичним обставинам та не узгоджуються з матеріалами судового провадження.
Висновки суду першої інстанції апеляційний суд вважає обґрунтованими, які узгоджуються з матеріалами провадження та кореспондуються з нормами кримінального та кримінально-процесуального законів, оскільки вони зроблені на підставі доказів, досліджених у судовому засіданні, яким суд надав належну правову оцінку у їх сукупності.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 за весь час свого відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та перевиховання, як того вимагає закон, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: