провадження №1-кп/366/66/2016
справа № 366/2850/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року Іванківський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
(секретар судового засідання ОСОБА_4 ),
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000629 від 06 жовтня 2015 року по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.249 КК України,
ВСТАНОВИВ:
21 липня 2016 року в провадження Іванківського районного суду Київської області з Апеляційного суду Київської області надійшло кримінальне провадження провадженні №0000629 від 06 жовтня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.249 КК України з ухвалою від 13.07.2016 року (скасовано вирок Іванківського районного суду Київської області від 12 квітня 2016 року, призначено новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду).
Ухвалою Іванківського районного суду м.Києва від 22 липня 2016 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні призначений до підготовчого судового засідання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначила, що не має підстав перечити ухвалі Апеляційного суду, тому не заперечує проти повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК.

Обвинувачений ОСОБА_5 поклався на рішення суду у питання можливості призначення справи до розгляду.
Обговоривши в підготовчому судовому засіданні питання повернення обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування, у зв`язку з їх невідповідністю вимогам КПК України, вислухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти повернення обвинувального акту, вивчивши матеріали обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13.07.2016 року суд приходить до наступного.

Як вбачається з ухвали Апеляційного суду Київської області від 13.07.2016 року в апеляційній скарзі прокурор просив вирок Іванківського районного суду Київської області від 12 квітня 2016 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання з кількох підстав, в т.ч. невідповідності обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_3 , вимогам ст. 291 КПК України (не містить належним чином сформульованого обвинувачення відповідно до диспозиції ч.2 ст.249 КК України, що діяла на момент вчинення інкримінованого обвинуваченому правопорушення).
Апеляція була задоволена і справа призначена до нового судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.
При перевірці матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_3 судом встановлено, що обвинувальний акт не містить належним чином сформульованого обвинувачення, відповідно до диспозиції ч.2 ст.249 КК України.
Так, згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо предявленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини» № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Судом встановлено, що матеріали кримінального провадження містять обвинувальний акт від 23 березня 2016 року, складений відносно ОСОБА_3 , який не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення за ч.2 ст.249 КК України відповідно до положень закону.
Відповідно до диспозиції ч.2 ст.249 КК України, відповідальність за вказаною частиною статті кримінального закону настає за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду, та було вчинено із застосуванням вибухових, отруйних речовин, електроструму або іншим способом масового знищення риби, звірів чи інших видів тваринного світу або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.
В обвинувальному акті орган досудового розслідування обвинувачує ОСОБА_3 у незаконному зайнятті рибним промислом, без ознаки добування, тобто у вчиненні дій, які характерні при порушенні правил рибальства, відповідальність за які передбачена ст. 85 КУпАП.
Обов`язковою умовою настання кримінальної відповідальності за ст. 249 КК України є заподіяння істотної шкоди незаконним добувним промислом. Вирішуючи питання, чи є шкода істотною, необхідно в кожному конкретному випадку враховувати кількість, вартість та екологічну цінність здобутих або знищених біоресурсів.
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 не містить взагалі вказівки про те, у чому ж полягає істотність шкоди, спричиненої незаконними діями обвинуваченого, а є лише загальна вказівка на спричинення його діями істотної шкоди. Таким чином, висунуте ОСОБА_6 обвинувачення є неконкретним, що суттєво порушує його процесуальні права, передбачені ст.42 КПК України і перешкоджає суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, та є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України.
На підставі наведеного вище, керуючись вимогами п.5 ч.2 ст. 291, 293, п.3 ч.3, 4 ст. 314, ст. 392, ст. 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Повернути прокурору обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000629 від 06 жовтня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.249 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області протягом 7-ми днів з дня її оголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: