Справа № 159/3579/16-к
Провадження № 1-кп/159/216/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

вивчивши обвинувальний акт, що надійшов з Ковельської місцевої прокуратури Волинської області, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000347 від 24 лютого 2016 року, за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ковеля, зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, неодружений, непрацюючий, з середньою спеціальною освітою, раніше судимий 17 грудня 2015 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 125, ст. 70 КК України до 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт, судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку, -
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, в тому числі за вчинення злочинів проти власності, судимості за які є не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став і повторно вчинив новий умисний, корисливий злочин проти власності поєднаний з проникненням у приміщення, а також умисно ухилився від відбування громадських робіт.

Так, ОСОБА_7 , повторно, 23 лютого 2016 року о 02 год, 30 хв., з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, перестрибнувши через паркан на територію ремонтно-житлового комунального підприємства № 1 по АДРЕСА_2 , через незачинені двері, проник у приміщення диспетчерської, звідки зі столу таємно викрав мобільний телефон марки «Нокіа 113» ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 303.25 грн, з сім карткою мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_2 , вартістю 10 грн, на рахунку якої були гроші в сумі 6 грн., чим завдав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майнової шкоди на загальну суму 319,25 грн. Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у приміщення, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Крім цього, ОСОБА_7 , будучи засудженим Ковельським міськрайонним судом Волинської області за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 125, ст. 70 КК України до 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт, 01 лютого 2016 року був ознайомлений старшим інспектором міськрайонного відділу кримінальної-виконавчої інспекції УДПтС України ОСОБА_8 з порядком та умовами відбування покарання і письмово попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від громадських робіт та того ж дня отримав направлення для відбування покарання в ремонтно-житлове комунальне підприємство № 1 м. Ковеля. З метою ухилення від відбування призначеного судом покарання, систематично порушував вказаний порядок, на виклики для відбування громадських робіт до РЖКП № 1 м. Ковеля не з`являвся, систематично без поважних причин ухилявся від відбування призначеного судом покарання. Так, згідно табелю виходу на роботу в лютому 2016 року із запланованих 80-ти годин громадських робіт Король О О відбув лише 52 години, у березні 2016 року без поважних причин жодного разу не з`явився до РЖКП №1, згідно табелю виходу на роботу в квітні 2016 року із запланованих 36 годин громадських робіт не відбув жодної години, що свідчить про небажання відбути призначене судом покарання. Тобто, із призначених рішенням суду 240 годин громадських робіт, без поважних причин не відбув 188 годин.
Своїми умисними діями, які виразилися в умисному ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 389 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю, надав суду показання про те, що він повністю згідний з викладеними у обвинувальному акті фактами, все сталося саме так, як там зазначено. Він повністю визнає кількість і суму викраденого та кількість невідпрацьованих громадських робіт. Він щиро кається у скоєному, заподіяну шкоду він відшкодував повністю. Просить вибачення у потерпілого та просить суворо його не карати, дати можливість пройти курс лікування на та волі довести своє виправлення.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що в ту ніч він перебував на роботі в РЖКП- 1 та в ночі його напарник по чергуванню повідомив, що на територію проник злодій. Самого злодія він не бачив, але виявив пропажу з приміщення свого мобільного телефону, про що повідомив особам з якими перебував на чергуванні. Вони поїхали шукати злодія і виявили його на привокзальній площі, затримали та привезли в РЖКП-1 і викликали поліцію. Він не має будь-яких претензій до обвинуваченого, просить не позбавляти його волі.

Показання обвинуваченого та потерпілого по справі узгоджуються між собою і ніким не оспорюються.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених у обвинувальному акті. Прокурор, потерпілий та обвинувачений не оспорюють фактичних обставин провадження. Тому, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Учасники провадження не заперечують проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і судом встановлено, що учасники, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції.

Враховуючи викладене, суд обмежився допитом обвинуваченого і потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена повністю.

При призначенні виду покарання ОСОБА_7 , суд, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами тяжким та невеликої тяжкості, кількість вчинених кримінальних правопорушень, враховує розкаяння обвинуваченого у вчиненому та його сприяння розкриттю злочинів, особу ОСОБА_7 , який раніше судимий, що на думку суду характеризує його з негативної сторони, за місцем постійного проживання характеризувався позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував, працездатний, не працює, має постійне місце проживання та проживає з своєю матір`ю, утриманців не має. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 155 від 28.07.2016 року, на момент інкримінованого правопорушення у ОСОБА_7 виявлялися психічні порушення у вигляді параноїчного розладу особистості, стан після перенесеного маячного розладу, тому він не міг у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Обставинами, які, у відповідності до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, вибачення перед потерпілим.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , у відповідності до положень ст. 67 КК України, суд визнає - рецидив злочинів.

При призначенні терміну покарання за дані злочини, також, судом враховується обставини їх скоєння, спосіб та місце вчинення злочинів, особу обвинуваченого та особу, яка постраждала від його дій, їх взаємовідносини, стан здоров`я обвинуваченого та необхідність подальшого лікування.

У відповідності із ст. 70 КК України та, згідно вимог ст. 72 КК України, покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів суд призначає шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Також, у відповідності до положень ст. 71 КК України, в строк покарання, призначеного за сукупністю злочинів, слід частково зарахувати покарання за вироком від 17 грудня 2015 року Ковельського міськрайонного суду Волинської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 125, ст. 70 КК України у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.
Суд вважає, що покарання ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкцій статей з випробувальним терміном, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

На майно обвинуваченого ОСОБА_7 арешт не накладався.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_7 обрана у виді застави.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Керуючись ст. 349, 373, 374, 376 КПК України, ОСОБА_9 , -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 185 ч. 3, ст. 389 ч. 2 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 70, 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначити покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України, до покарання за даним вироком, шляхом часткового складання, приєднати покарання за вироком від 17 грудня 2015 року Ковельського міськрайонного суду Волинської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 125, ст. 70 КК України у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт,і призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 10 (десять) днів.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом іспитового терміну строком один рік, не вчинить нового злочину і виконає згідно ст. 76 КК України покладені на нього обов`язки: повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

До набрання вироком законної сили, міру запобіжного заходу ОСОБА_7 залишити попередню - заставу. Після набрання вироком законної сили суму внесеної застави повернути заставодавцю.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь держави процесуальні витрати в загальній сумі 439 (чотириста тридцять дев`ять) гривень 80 копійок.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Нокія 113» ІМЕІ НОМЕР_1 , з сім-карткою мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_2 , які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити у користуванні останнього.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1