Справа № 373/565/16-к
В И Р О К
Іменем України
21 квітня 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000020 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вашківці Сокирянського району Чернівецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 ; проживаючого по АДРЕСА_2 , судимого вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року до чотирьох місяців арешту з утриманням на гауптвахті,

в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем, призваним на час часткової мобілізації в особливий період та проходячи військову службу на посаді радіотелефоніста відділення управління взводу управління командира батареї у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_3 , в порушення вимог ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, діючи умисно у період з 18 листопада 2015 року по 03 березня 2016 року самовільно без дозволу відповідних командирів та начальників, залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) в умовах особливого періоду, обовязки військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд.

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним повністю, зазначивши, що обвинувачення є йому зрозумілим.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду.

21 квітня 2016 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості, в якій зазначено всі необхідні дані щодо особи обвинуваченого, фактичні обставини справи, кваліфікація кримінального правопорушення (злочину), узгоджено покарання обвинуваченому, вказані наслідки укладення, затвердження та невиконання даної угоди. Угода підписана прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 . В угоді зазначено про беззастережне визнання ОСОБА_4 своєї винуватості; обставинами, які пом`якшують покарання, зазначено щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин; обставиною, яка обтяжує покарання, визнано вчинення злочину повторно. Сторони, враховуючи обставини справи, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особи винного, обставин, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, беручи до уваги інтереси суспільства, узгодили про призначення ОСОБА_4 необхідного й достатнього для його виправлення покарання.

Дослідивши дану угоду, заслухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 12, ч. 4 ст. 407 КК України, ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні. Укладена угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Укладення сторонами даної угоди є добровільним.
Міра покарання, узгоджена в угоді, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), є необхідною і достатньою для його виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів і відповідає принципам справедливості та гуманності та вимогам закону про кримінальну відповідальність.

Умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб, відповідають інтересам суспільства.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено його право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди.

Обставин, які перешкоджають затвердженню угоди, не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.

За таких обставин, суд дійшов висновку про затвердження укладеної між сторонами угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, визначеного в даній угоді.

Окрім того, судом встановлено, що згідно вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13.10.2015 ОСОБА_4 було засуджено за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 (по ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до довідки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 )- військового коменданта, полковника ОСОБА_6 , станом на 21.04.2016 невідбутий строк покарання ОСОБА_4 становить 80 діб.

В силу ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, при складанні покарань за сукупністю, зокрема, вироків, менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого співвідношення, зокрема, одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

Таким чином, при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за сукупністю вироків суд частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду строком 1 (один) місяць.

Керуючись ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 квітня 2016 року, укладену між військовим прокурором Дарницького гарнізону ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за № 0000020, зі сторони обвинувачення, та ОСОБА_4 , який є обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

Призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України остаточну міру покарання ОСОБА_4 визначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця) позбавлення волі.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1