Справа № 190/1948/16-к
Провадження №1-в/190/774/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2016 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки клопотання засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бахти Маканчинського району Семіпалатинської області Казахстан, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого
14.04.1998 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 141 КК України до 3 років позбавлення волі;
26.11.2001 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 215-3, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 42 КК України до 5 років позбавлення волі;
10.07.2006 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;
12.10.2010 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі;
10.07.2012 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2012 року, оскільки вважає, що став на шлях виправлення, хворіє на тяжку хворобу, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, пославшись на те, що засуджений на шлях виправлення не став, своє виправлення не довів, а тому у задоволенні клопотання просив відмовити.
П`ятихатська виправна колонія № 122 в судове засідання свого представника не направили, надіслали листа з проханням справу розглядати без участі їх представника, у задоволенні клопотання засудженого просили відмовити, так як засуджений не довів своє виправлення.
Спостережна комісія П`ятихатської РДА про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання представника не направила і подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника.
Вислухавши думку прокурора, який вважає, що відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд встановив наступне.
Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2012 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Згідно характеристики засуджений ОСОБА_4 характеризується задовільно, на виробництві установи не працевлаштований по незалежним від нього причинам. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. До виконання робіт з благоустрою ставиться з розумною ініціативою, доручену ділянку роботи виконує, але інколи потребує контролю за їх якістю.
Згідно довідки про заохочення та стягнення від 05.03.2016 року засуджений ОСОБА_4 має 4 стягнення, які погашені в установленому законом порядку.
Згідно витягу з протоколу № 19 від 08.10.2015 року засідання адміністративної комісії ПВК 122 засудженому ОСОБА_4 в поданні матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України відмовлено, як порушнику режиму утримання.
Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч. 3 ст. 81 КК України.
За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_4 свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, засуджений за період відбування покарання в установі мав чотири стягнення, а відбуваючи покарання в П`ятихатській ВК (№ 122) заохочувався з метою стимулювання правослухняної поведінки в подальшому. При цьому ОСОБА_4 неодноразово засуджений за вчинення тяжких корисливих злочинів, засуджений хоч і підпадає під дію ст. 81 КК України, оскільки відбув 2/3 строку покарання, однак при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення основним та вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Як видно з характеристики засудженого сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, характеризується задовільно, готовності до самокерованої, правослухняної поведінки в умовах обмеженої ізоляції та нагляду не виказує.

Посилання засудженого на необхідність застосування до нього положень ст. 81 КК України через стан здоров`я є хибним і необґрунтованим, оскільки в особовій справі відсутні будь-які документи щодо незадовільного стану його здоров`я чи проходження курсів лікування за час відбування покарання. При цьому суд звертає увагу на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання визначене статтею 81 КК України не передбачає звільнення від покарання за хворобою. Питання звільнення від покарання за хворобою вирішуються відповідно до ст. 84 цього Кодексу, мають інші підстави і наслідки для такого звільнення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі семи днів з дня її проголошення.
Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий суддя ОСОБА_1