Номер провадження: 11-кп/785/206/16
Номер справи місцевого суду: 515/231/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 03.03.2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженец м. Татарбунари Одеської області, українець, громадянин України, освіта вища, не одружений, працює за наймом, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 342 ч.2 КК України та йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Угода про примирення від 11.02.2015 року, укладену між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ; ОСОБА_9 та ОСОБА_7 затверджена.

встановила:
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

28.11.2014 року о 20.40 годині до чергової частини Татарбунарського РВ ГУМВС України в Ождеській області, надійшло по телефону повідомлення ОСОБА_10 про те, що на подвіря належного їй домоволодіння по АДРЕСА_2 намагаються зайти невідомі особи. За вказівкою оперативного чергового на місце події було направлено працівників міліції ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які по прибуттю на місце події о 21.10 годині виявили ОСОБА_7 , який знаходився біля будинку на вул.. 23 Серпня , 74 у стані алкогольного сп`яніння, та який почав висловлюватись нецензурною лайкою на адресу працівників міліції, одночасно провокуючи бійку, на зауваження та пропозиції заспокоїтись не реагував, після чого відштовхнув руками в тулуб ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . На зауваження про припинення протиправних дій та попередження про можливість застосування фізичної сили та спеціальних засобів ОСОБА_7 відреагував агресивно, відмовився від пропозиції проїхати до райвідділу міліції та почав штовхати руками в тулуб ОСОБА_9 , понудивши того зайти до службового автомобіля. Потім ОСОБА_12 відчинив двері службового автомобіля та почав витягувати ОСОБА_13 за формений одяг з автомобіля. З метою припинення протиправних дій з боку ОСОБА_14 працівниками міліції до нього було застосовано фізичну силу та спеціальний засіб.

11 лютого 2015 року між потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 було укладено угоди про примирення, відповідно до яких сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації за ч.2 ст. 342 КК України, істотних для відповідного кримінального провадження обставин та узгодженого покарання, яке повинен нести ОСОБА_12 , у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних доходів громадян. В угодах про примирення зазначені наслідки їх укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також зазначені наслідки їх невиконання.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та кримінальне провадження направити для проведення досудового розслідування. Вважає, що угода про примирення може бути укладена тільки у випадках, коли кримінальне правопорушення завдає шкоди приватним інтересам, та/або майновим інтересам юридичної особи, тобто лише щодо діянь, які посягають на приватні інтереси. При цьому, в кримінальних правопорушеннях, в яких основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси (зокрема немайнові), а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, укладення угоди про примирення не допускається. Оскільки протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_14 , було порушено нормальну законну діяльність правоохоронних органів, а шкода, завдана особистим інтересам потерпілих, являлась лише проявом посягання на основний об`єкт, підстав для укладення та затвердження судом угоди про примирення у вказаному кримінальному провадженні не було. Судом в порушення вказаних вимог кримінального процесуального закону, при проведенні підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, що надійшло до суду з угодою про примирення, не перевірено відповідність умов угоди вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, внаслідок чого ухвалено незаконний вирок, яким затверджено угоду про примирення у кримінальному провадженні в якому вказана угода не могла бути укладена.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_14 , якій вважав, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін, як такий, що відповідає вимогам закону, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що угода про примирення винесена з порушенням діючого законодавства і підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи які надійшли з обвинувальним актом і угодою про примирення з прокуратури, ОСОБА_7 скоїв правопорушення, яке органи досудового слідства кваліфікували за ст. 342 ч.2 ч.1 КК України.

Дана кваліфікація і то, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину дало підставу слідчому заключити угоду між обвинуваченим і потерпілими від їх імені.

В підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 визнав провину у пред`явленому йому обвинувачені повністю і, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та полягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілі ОСОБА_15 і ОСОБА_8 та прокурор також просили затвердити зазначену угоду

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно ст. 474 п.7 КПК України перевіряючи угоду на відповідність вимогам діючого законодавства повинен встановити правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення і в випадку встановлення більш тяжкого правопорушення відмовити в затверджені угоди.

Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

В ході апеляційного розгляду справи апеляційна інстанція перевірили підстави укладення угоди з урахуванням доводів апеляції і прийшла до висновку , що вона не відповідає вимогам діючого законодавства.

Угода про примирення може бути укладена тільки в випадках, коли кримінальне правопорушення завдає шкоди приватним інтересам, або майновим інтересам юридичної особи. Працівники міліції у відношенні яких були направлені протиправні дії під цю категорію не підпадають, так як вони здійснювали дії повязані з охороною суспільної безпеки і при такій ситуації укладення угоди про примирення не допускається.

Суд першої інстанції не перевірив ці обставини і прийняв рішення яке не відповідає вимогам діючого законодавства.

При таких обставинах даний вирок підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд зі стадії попереднього судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 03.03.2015 року відносно ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 342 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень, а також угода про примирення від 11.02.2015 року, укладена між ОСОБА_7 та потерпілими ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , яку суд затвердив скасувати і справу направити на новий розгляд зі стадії попереднього розгляду справи.

Судді: