Номер провадження 1-кп/201/565/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2015 року м. Дніпро
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньою повною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12 вересня 2009 року за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на один рік;
- 22 жовтня 2009 року за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі;
- відповідно до ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2011 року звільненого на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбуту частину покарання - один рік один місяць одинадцять днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
Далі, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, підійшов до стіни і руками вирвав зі стіни камеру відео-спостереження фірми «HIKYISION DS-2CE16DIT-VFIR3 2.8 12mm», та, тримаючи камеру відео-спостереження в руках, направився до виходу з території КЗ «ДНД» 14»ДМР». Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 покинув територію КЗ «ДНЗ»14»ДМР» та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив вказаному закладу матеріальну шкоду у розмірі 7 197 гривень 00 копійок.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю і суду показав, що 10 жовтня 2016 року, ввечері, приблизно о 18 годині, він перебував на території дитячого садку № 14, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Паторжинського, 6, На стіні біля центрального входу до приміщення він побачив камеру відео-спостереження, яку вирішив викрасти. З цією метою, він переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до стіни і руками вирвав камеру відео-спостереження. Після чого з викраденим майно покинув територію дитячого садку. В подальшому викрадену ним камеру відео-спостереження повернуто до дитячого садка. При цьому не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні вартість вкраденої камери відео-спостереження, ні вину. В скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати і не позбавляти волі.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і ОСОБА_4 винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 , раніше судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, офіційно не працевлаштований, одружений і має на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується із позитивної сторони, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшуює покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.
Виходячи з проаналізованих даних про особу ОСОБА_4 у їх сукупності, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, які приведені вище, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначено покарання у виді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, так як, саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Разом із цим, виходячи з наведених вище обставин і проаналізованих даних про особу ОСОБА_4 у їх сукупності, зважаючи, що тяжких наслідків від вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення не настало і викрадене майно повернуто власнику, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши останнього від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням та поклавши відповідні обов`язки.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинувачених на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 176 ( сто сімдесят шість) гривень 20 ( двадцять) копійок, на користь держави.
Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:
- камера відео спостереження «HIKYISION DS-2CE16DIT-VFIR3 2.8 12mm», яка відповідно до розписки від 21 жовтня 2016 року передана представнику потерпілого ОСОБА_7 на відповідальне зберігання повернути Комунальному закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 14 компенсуючого типу» Дніпропетровської міської ради», як законному володільцю;
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок на користь держави.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- камера відео спостереження «HIKYISION DS-2CE16DIT-VFIR3 2.8 12mm», яка відповідно до розписки від 21 жовтня 2016 року передана представнику потерпілого ОСОБА_7 на відповідальне зберігання повернути Комунальному закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 14 компенсуючого типу» Дніпропетровської міської ради», як законному володільцю;
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1