Єдиний унікальний номер 725/3127/16-к
Номер провадження 1-кп/725/136/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.07.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
та обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці кримінальне провадження за №0000036, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.04.2016 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Сумської обл., Лебединського р-н., с. Гринцево, українець, громадянин України, розлучений, в якого на утриманні троє неповнолітніх дітей, із середньою освітою, раніше не судимий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
31 січня 2015 року солдат ОСОБА_4 призваний на військову службу по мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3 березня 2015 року ОСОБА_4 прибув для подальшого проходження військової служби з військової частини - польова пошта НОМЕР_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 3 березня 2015 №42 ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та призначений на посаду радіотелеграфіста радіостанції розвідувальної роти військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Згідно положення ст. 1 Закону України «Про оборону України» встановлено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14 січня 2015 року оголошено часткову мобілізація у тому числі в Чернівецькій області, що є підтвердженням особливого періоду, крім воєнного стану, на момент вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, по теперішній час.

13 березня 2016 року близько 17.00 год. солдат ОСОБА_4 маючи на меті тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, залишив територію військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та вибув до місця свого постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд до 14 год. 00 хв. 4 квітня 2016 року.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, який проходить службу за мобілізацією, у порушенні вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 11, 16, 131, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 13 березня 2016 року близько 17.00 год. з метою тимчасово ухилитися від військової служби, самовільно залишив територію військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану вибув до місця свого постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд до 14 год. 00 хв. 4 квітня 2016 року,

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав в повному обсязі в межах пред`явленого йому обвинувачення щиро розкаявся та просив суворо не карати оскільки, а в нього на утриманні перебувають неповнолітні діти. Вважав недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються.

Учасникам судового провадження роз`яснено зміст ст. 349 КПК України та з`ясовано, що вони правильно розуміють вимоги ст. 349 КПК України та добровільно обрали позицію щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, враховуючи позицію учасників процесу щодо недоцільності дослідження доказів, які ніким не оспорюються, повне та беззаперечне визнання обвинуваченим своєї вини, суд приходить до висновку, що орган досудового розслідування вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує тяжкість, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо, ніде не працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та визнання вини, наявність на утриманні неповнолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Так, згідно ч.1,2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З врахуванням всіх обставин по справі, особи винного суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України.

Суд не вбачає підстав для застосуванні відносно обвинуваченої ОСОБА_4 ст. 69 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 285,286,288, 369,370,371,373,374,376,395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та за його вчинення призначити йому покарання у вигляді у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від призначеного йому основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1