№ 1-кп/760/309/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участі секретаря - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,
громадянина України, освіта середня, не одруженого,
не працює, проживаючого та зареєстрованого в

АДРЕСА_1 , раніше судимого :
-20.06.2012 Криворізьким районним судом Дніпропетровської
області за ст. 309 ч. 1 КК України до штрафу 950 грн. ;
-31.10.2012 Довгинцевським районним судом м. Кривий Ріг
за ст. 309 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі , на
підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання
з випробуванням - іспитовим строком на 2 роки ;
- 23.11.2015 р. Саксаганським райсудом м. Кривий Ріг за
ст. 185 ч.1 , 71 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення
волі;

та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2
уродженця Івано-Франківської області, Снятинського р-ну,село
Підвисоке , громадянина України ,освіта середня, не одруженого ,
не працюючого , зареєстрованого у
судимого :
- 16.02.2016 р. Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 186
ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК
України звільнений від відбуття покарання з випробуванням
іспитовим строком на 2 роки ;

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -
за участю прокурора ОСОБА_5
обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

в с т а н о в и в :
22.10.2015 р. біля 11г. 30 хв., обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходились на 14 колії залізничного вокзалу ( площа Вокзальна ,1) в м. Києві , під час вживання алкогольних напоїв із раніше незнайомим ОСОБА_8 , з метою відкритого повторного викрадення чужого майна вступили між собою в злочину змову .
Реалізуючи свій злочинний намір , направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна , обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи спільно та узгоджено, розподілили між собою злочинні дії.
Так, ОСОБА_7 , діючи відповідно до відведеної йому ролі підійшов до ОСОБА_8 , який стояв навпроти та наніс кулаком своєї руки декілька ударів в обличчя останньому, від чого той відчув фізичний біль та впав на спину .
При цьому, ОСОБА_6 ,згідно відведеної йому ролі ,спостерігав за навколишньою обстановкою , щоб в разі небезпеки повідомити про це ОСОБА_7 .
Після того , як потерпілий ОСОБА_8 впав на землю , обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна ,з метою придушення волі потерпілого до опору , ногами почав наносити потерпілому удари по різним частинам тіла , таким чином застосувавши до нього насильство , що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого .
Після чого , обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_8 лежить на землі та не перешкоджає їх діям, діючи спільно та узгоджено ,з метою особистого збагачення , відкрито викрали майно потерпілого, а саме обвинувачений ОСОБА_6 витягнув із кишені штанів потерпілого мобільний телефон марки «Самсунг» , вартістю 150 гривень з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «МТС» , що матеріальної цінності на представляє та на рахунку якої грошей не було ; чорний гаманець ,що матеріальної цінності не становить , в якому знаходилось 297 гривень , пластикова картка на проїзд в Київському метрополітені, три платіжні картки «Приват банку» , які матеріальної цінності для потерпілого не представляють .
Обвинувачений ОСОБА_7 , в свою чергу , витягнув з кишені штанів потерпілого мобільний телефон «Соні Еріксон » ,вартістю 1000 грн. , в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київ стар» , що матеріальної цінності для потерпілого не складає і на рахунку якої грошей не було та зняв з шиї потерпілого ланцюжок із жовтого металу вартістю 264 грн. , з хрестиком із жовтого металу , що матеріальної цінності для потерпілого не складає , а з лівої руки потерпілого зняв годинник марки «Sector» , вартістю 1470 грн. та з пальця лівої руки срібне кільце вартістю 300 грн.
В подальшому обидва обвинувачених , утримуючи при собі викрадене майно , з місця злочину зникли , а майном розпорядились на власний розсуд ,чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3481 гривні .
В результаті дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 3040 від 23.10.2015 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: овальне садно в правій брівній ділянці. Вказане ушкодження спричинено тупим предметом ,могло утворитись 22.10.2015 р. , не було небезпечним для життя та відноситься до легких тілесних ушкоджень ( за критерієм тривалості розладу здоров`я) .
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що з серпня 2015 року знаходився в м. Києві , працював на будівництві.
22.10.2015 р. зранку приїхав на залізничний вокзал , купив квиток до Вінниці і чекав потягу . Потім пішов до станції метро «Вокзальна» , де познайомився з ОСОБА_7 , випили з ним пива та горілки . Потім до них підійшов раніше незнайомий ОСОБА_8 ,з яким також пили пиво. Потім пішли проводжати ОСОБА_8 на 14 колію і там між ними виник конфлікт , в ході якого ОСОБА_7 побив потерпілого. Потім він забрав гаманець з грошима та мобільний телефон у потерпілого і ОСОБА_7 також забрав якісь речі ,він бачив телефон , ланцюжок , годинник , кільце. Після чого вони залишили потерпілого і пішли . Вину свою визнав , у вчиненому розкаявся.
Обвинувачений ОСОБА_7 в суді також повністю визнав свою вину і аналогічно виклав обставини вчинення злочину. У вчиненому розкаявся.
Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України суд обмежив дослідження доказів допитом обвинувачених .
Таким чином , суд приходить до висновку про винність як обвинуваченого ОСОБА_6 так і обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні умисних дій, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого , вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб.
Дії кожного з них суд вважає необхідним кваліфікувати за ст. 186 ч. 2 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченим суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину - відповідно до ст. 12 КК України вони вчинили тяжкий злочин , особу кожного і вважає , що як ОСОБА_6 так і ОСОБА_7 заслуговують на покарання у виді позбавлення волі ,бо їх виправлення неможливе без ізоляції від суспільства .
Крім того , в суді встановлено , що ОСОБА_6 вироком Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 23.11.2015 р. засуджений за ст. 185 ч. 1, 71 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі і на даний час відбуває покарання за вказаним вироком. Тому остаточне покарання йому суд вважає необхідним призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на підставі ст. 70 ч. 4 КК України .
Також , в суді встановлено що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16.02.2016 р. ОСОБА_9 було засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбуття покарання з випробуванням іспитовим строком на 2 роки . Вказаний вирок підлягає самостійному виконанню.
Обставини, що пом`якшують покарання кожного із обвинувачених суд визнає розкаяння у вчиненому.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинувачених суд враховує вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння , а для обвинуваченого ОСОБА_6 також і рецидив злочину.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_6 винним за ст. 186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді 4( чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України остаточне покарання призначити за сукупністю злочинів у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі , поглинувши менш суворе покарання більш суворим , призначене вироком Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 23.11.2015 р. , відраховуючи строк покарання з 26 жовтня 2015 року.
До набрання вироком чинності запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.
Визнати ОСОБА_7 винним за ст. 186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.
Строк покарання рахувати з 11 грудня 2015 року.
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 16.02.2016 року підлягає самостійному виконанню.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком чинності.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертизи 1663,20 грн.

Стягнути із ОСОБА_7 , на користь держави витрати на проведення експертизи 1663,20 грн

Речові докази повернути потерпілому ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору .

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження ,який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя