Справа № 153/1615/14
Провадження №11-кп/772/461/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого: ОСОБА_2 ,

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянув «20» травня 2016 року у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с. Біла Ямпільського району Вінницької області, місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, заняття не працює, освіта середня, сімейний стан одружений, має одну дитину, надає соціальні послуги особі старше 80-ти років, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, встановити йому іспитовий строк один рік. На підставі ч.1 п.п.2,3,4 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 340 (триста сорок) гривень 03 копійки витрат на правову допомогу, 263 гривні ( двісті шістдесят три) гривні 60 копійок судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, всього: 10603 (десять тисяч шістсот три) гривні 63 копійок.

в с т а н о в и в :

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 12 квітня 2014 року близько 00 години 30 хвилин знаходився в приміщенні розважально-танцювального клубу «Атлантіс», що по вул. Леніна, 130 в м. Ямпіль Вінницької області. В цей час до нього підійшов ОСОБА_8 та вступив із ним в розмову з приводу боргу. В ході розмови ОСОБА_8 взяв ОСОБА_9 руками спереду за одяг, вони разом упали на підлогу та почали боротись. Після цього, присутні в клубі особи розборонили їх. ОСОБА_8 вийшов з приміщення клубу. Реалізовуючи свій намір, спрямований на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 вийшов з приміщення клубу за ОСОБА_8 , де на площадці біля сходів цього розважального закладу почав наносити йому удари кулаком та наніс йому удар ногою спереду в щелепу. В результаті вказаних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_8 було заподіяне тілесне ушкодження у вигляді двостороннього перелому нижньої щелепи в ділянці 32/ справа та кута зліва, яке згідно із висновком судово-медичної експертизи №30 від 25.04.2014 відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку суду першої інстанції, оскільки він вважає, що зміст оскаржуваного вироку містить передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підстави для його скасування, а саме висновки, які зробив суд, не відповідають фактичним обставинам справи, що сталося внаслідок істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, ключовим із яких є не встановлення достатніх доказів для доведення його винуватості, коли вичерпані можливості їх отримання, тобто суб`єктивної сторони та суперечливість інформації щодо реалізації саме ним - об`єктивної, що викликає обґрунтовані сумніви в інкримінуванні вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_9 , а тому згідно із ч. 7 ст. 284 КПК України суд ухвалив обвинувальний вирок тоді, коли повинен був ухвалити виправдувальний.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено вимоги процесуального права, внаслідок чого сформульовані висновки, котрі не відповідають фактичним обставинам справи. Також те, що конфлікт спровокував потерпілий, після чого почалась боротьба безпосередньо в приміщенні клубу « Атлантіс», під час якої ніхто тілесних ушкоджень не отримав, після цього на площадці при виході з клубу потерпілий отримав один потужний удар від ОСОБА_12 , внаслідок якого обличчя потерпілого ОСОБА_13 розвернулося на 180 градусів та він ударився лобом об стіну, що знаходилась до удару позад нього, після чого ОСОБА_14 присів, так як не змії втриматись на ногах, і лише після цього удару, коли його ОСОБА_9 із зони конфлікту відтягували інші хлопці, він носком ноги випадково зачепив щелепу потерпілого, тому вважає, що тілесне ушкодження ОСОБА_15 спричинив ОСОБА_16 .

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 , та його захисника адвоката ОСОБА_7 які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, скасувати вирок суду першої інстанції і закрити провадження у справі, потерпілого ОСОБА_8 , який вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити вирок без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.122 КК України, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто, умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ґрунтується на сукупності доказів, які досліджені в судовому засіданні і є правильними.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі, щодо його непричетності до вчиненого кримінального правопорушення, спростовуються показами потерпілого ОСОБА_8 , який послідовно показав, що в ніч з 11 на 12 квітня 2014 року на сходах клубу «Атлантіс» його зупинили ОСОБА_17 та ОСОБА_18 при цьому останній наніс йому 2-3 удари в голову, від яких він ОСОБА_14 присів і в цей момент ОСОБА_17 наніс йому удар ногою в щелепу, від якого він почув в щелепі хруст. Наступного дня лікарі діагностували йому перелом щелепи.

Також, не підтверджують обставин, на які посилається обвинувачений ОСОБА_9 , як на непричетність до вказаного кримінального правопорушення й покази свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які допитані судом першої інстанції за клопотанням сторони захисту.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_26 та ОСОБА_24 не були присутні під час усього перебігу події, тому й не бачили нанесення ударів ОСОБА_9 . Однак, в своїх показаннях ці свідки й не заперечували самого факту конфлікту, який мав місце 12 квітня 2014 року за участю потерпілого та обвинуваченого, тобто, непрямо підтверджують існування обставин, про які суд повідомив потерпілий та інші свідки.

Доводи обвинуваченого у апеляційній скарзі, щодо показів потерпілого та свідків про нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ще й іншими особами, як і причетність до вказаної події (нанесення тілесних ушкоджень) інших осіб, не спростовують тієї обставини, що 12 квітня 2014 року саме обвинуваченим ОСОБА_9 було нанесено середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому. Надана стороною обвинувачення у суді першої інстанції копія постанови від 25.07.2014 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_23 не спростовує тих обставин, які підтвердили у своїх показаннях потерпілий ОСОБА_8 , а також свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_23 , що вони бачили, що саме ОСОБА_9 ногою наніс удар в щелепу потерпілому ОСОБА_8 .

Також даними отриманими із показань експерта ОСОБА_30 , що судово-медична експертиза №30 від 25.04.2014 ним проводилася по медичних документах. Виявлене у ОСОБА_8 тілесне ушкодження у виді перелому щелепи утворилося від дії тупого предмета, яким може бути і рука, і нога. Враховуючи характер та локалізацію ушкодження цей удар міг виникнути, як при боковому, так і при прямому ударі в щелепу. Таке ушкодження неможливе при нанесенні ударів в область ока. Крім того зазначив, що потерпілому були нанесені й інші легкі і середні ушкодження. Однак перелом щелепи можливий лише від удару безпосередньо в щелепу.

За таких обставин і отриманих фактичних даних, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_9 - нанесення удару ногою в щелепу потерпілому ОСОБА_8 , знаходяться в прямому причинному зв`язку із наслідками у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці 32/ справа та кута зліва.

Показання обвинуваченого щодо його непричетності до вказаної події і те що його оговорили свідки його захисною позицією з метою уникнення кримінальної відповідальності. Усі допитані судом свідки попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та приведені до присяги в ході їх допиту, здійснених судом одночасного та повторного допитів, давали суду показання, які не суперечать між собою щодо фактичних обставин та підтверджують показання потерпілого. Показання свідків отримані відповідно до вимог ст.352 КПК України, а тому є належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину необхідно суворо додержувати вимог ст. 65 КК України, реалізувати принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації при призначенні покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції враховував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який заподіяв шкоду здоров`ю потерпілого, а також особу підсудного, який є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, за місцем свого постійного проживання характеризується позитивно, одружений, має доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Ямпільської РДА та призначено компенсацію за надання соціальних послуг особі старше 80-ти років на період з 05.11.2014 по 15.04.2047, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що призначене ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 75 КК України не суперечить загальним засадам призначення покарання, наведеним у ст. 65 КК України, а тому не вбачає підстав для скасування вироку суду першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, визнаючи винним ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, а тому вирок Ямпільського районного Вінницької області від 02 лютого 2016 року є законним та обґрунтованим, і підстав для його зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405,407,420 КПК України, апеляційний суд ,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Ямпільського районного Вінницької області від 02 лютого 2016 року, щодо ОСОБА_9 ,обвинуваченого за ч.1 ст. 122 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:

З оригіналом вірно: