АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
при секретарі судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0004317 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 6 липня 2016 року,
за участю сторін судового провадження
прокурора - ОСОБА_6
захисників - ОСОБА_7
ОСОБА_8
обвинуваченого - ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 6 липня 2016 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 обвинуваченого за ч. 2 ст. 313, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 , внаслідок невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, оскільки він не містить формулювання обвинувачення та викладення фактичних обставин вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 313 КК України.

Посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, прокурор у справі ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до суду першої інстанції для проведення підготовчого судового засідання.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор висловлює думку про те, що із вказаним висновком суду неможливо погодитись, оскільки він не ґрунтується на вимогах КПК України.
Як зазначено в апеляційній скарзі, фактичні обставини вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 313 КК України, викладено, а обвинувачення сформульоване на підставі доказів, зібраних в ході досудового розслідування, що відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.
Крім того, в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції наголошено на необхідність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого обвинувачення, але повідомлення про підозру, яке вручалось обвинуваченому під час досудового розслідування за текстом ідентичне обвинувальному акту. Проте, будь-який клопотань з приводу неконкретності повідомленої підозри ні ОСОБА_9 , ні захисником на досудовому розслідуванні не заявлялось, вину обвинувачений не визнав, що вказує на наявність певної позиції щодо повідомленої підозри, а отже і на розуміння її суті та змісту.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, захисників та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відомості, які має містити обвинувальний акт, передбачені ст. 291 КПК України. При цьому, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відповідає вищезазначеним вимогам закону, оскільки містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 313 КК України, які прокурор вважає встановленими, і формулювання обвинувачення за даним кримінальним правопорушенням, а тому, на думку колегії суддів, посилання в ухвалі суду на те, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення та викладення фактичних обставин вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 313 КК України, є помилковими та спростовуються змістом обвинувального акту.

Крім того, відповідно до ст.. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинуваченого акту, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст.. 91 КПК України, згідно ст. 92 КПК України, покладається на слідчого і прокурора.

З огляду на викладене, враховуючи те, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, суперечать даним, викладеним в обвинувальному акті, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, а ухвалу суду першою інстанції - такою, що підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 6 липня 2016 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 обвинуваченого за ч. 2 ст. 313, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України, повернутий прокурору, - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

____________________________ _____________________________ ___________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2