Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4089/16-к
У Х В А Л А
іменем України
05 серпня 2016 року м. Полтава
Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову слідчого відділення поліції № 1 Полтавського відділу поліції ГУ Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 від 28 липня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання, -
Захисник ОСОБА_3 02 серпня 2016 року звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Полтави зі скаргою в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на постанову слідчого відділення поліції № 1 Полтавського відділу поліції ГУ Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 від 28 липня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання.
В поданій до суду скарзі вказує, що органами досудового розслідування ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Також посилався на те, що підозрюваний ОСОБА_5 звертався до слідчого з клопотанням про витребування інформації про його вхідні та вихідні телефонні розмови по номеру телефону НОМЕР_1 , але слідчий своєю постановою від 28 липня 2016 року в задоволенні такого клопотання відмовив.
В своїй скарзі з посиланням на норми ст. ст. 303, 304 КПК України просив слідчого суддю скасувати постанову слідчого від 28 липня 2016 року та задовольнити клопотання підозрюваного від 23 липня 2016 року про проведення процесуальної дії - отримання інформації про вхідні та вихідні телефонні розмови із зазначенням розташування базових станцій мобільного оператора, зобов`язавши слідчого отримати зазначену інформацію.
В судове засідання захисник ОСОБА_3 , будучи особою, яка подала скаргу, неодноразово не з`явився, хоча судом були вжиті всі заходи для повідомлення заявника про час та місце розгляду скарги за допомогою телефону.
Не з`являючись в судові засідання 04 серпня 2016 року та 05 серпня 2016 року, ОСОБА_3 про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника.
Разом з тим, оскільки ОСОБА_3 про час та місце розгляду скарги був повідомлений, проте, в судове засідання не з`явився, а слідчий суддя позбавлений можливості забезпечити його явку, враховуючи строк розгляду скарги під час досудового розслідування, встановлений КПК України, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за відсутності особи, яка подала скаргу.
Вирішуючи питання про можливість розгляду скарги без участі особи, яка подала скаргу, слідчим суддею перш за все приймається до уваги та обставина, що за нормами ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.
Неодноразове відкладення розгляду скарги впливає на строки розгляду скарги, що встановлені нормами процесуального закону.
Зазначені вище обставини в їх сукупності дають підстави для визнання можливим розглянути скаргу за відсутності особи, яка подала скаргу.
Розглянувши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
У статті 303 КПК України передбачено можливість оскарження рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Ст. 40 ч. 2 КПК передбачено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, уповноважений проводити (слідчі (розшукові) дії, у випадках встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 КПК слідчий повинен оцінювати кожний доказ, ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Їх сутність полягає у намаганні процесуальної особи розшукати і належним чином зафіксувати у відповідних процесуальних джерелах фактичні дані, що мають значення у кримінальному провадженні.
В своїй скарзі захисник вказує, що підозрюваний ОСОБА_5 подав слідчому клопотання про витребування інформації про його вхідні та вихідні телефонні розмови із зазначенням розташування базових станцій мобільного оператора із прив`язкою до місцевості по номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , але своєю постановою від 28 липня 2016 року слідчим в задоволенні такого клопотання відмовлено.
За ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Як встановлено в судовому засіданні, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання підозрюваного слідчий виходив з того, що в органу досудового розслідування відсутня будь-яка інформація з приводу власника даного мобільного номеру телефону, а твердження підозрюваного про те, що на час подій, у в чиненні яких він підозрюється, користувався даним номером телефону та перебував за місцем свого помешкання, є намаганням ввести в оману слідчий орган.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості даного рішення слідчого, слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
За правилами ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.
Як в поданому до слідчого клопотанні, так і в скарзі, поданій до слідчого судді, сторона захисту жодним чином не обґрунтувала своє твердження про те, що ОСОБА_5 є особою, яка дійсно користувалася номером телефону НОМЕР_1 . Зокрема, будучи власником зазначеного номеру, останній мав би можливість надати код PUK1 (який вказано на стартовому пакеті) та зазначити перелік абонентів, з якими здійснював розмови.
Належність зазначеного номеру телефону підозрюваному, його наявність в останнього не відображений в жодному із протоколів, в тому числі і протоколі допиту самого ОСОБА_5 , не знайшов свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження, відсутній в переліку речей, які було виявлені в ОСОБА_5 .
Також слідчий суддя вважає обґрунтованими сумніви слідчого в правдивості тверджень підозрюваного про його перебування на час вчинення кримінальних правопорушень за місцем свого проживання, оскільки ОСОБА_5 відмовився надати органу досудового розслідування перелік свідків на підтвердження такого факту.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_5 та безпідставність скарги захисника ОСОБА_3 .
Керуючись ст. ст. 303 307, 372 КПК України, -
В задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 на постанову слідчого відділення поліції № 1 Полтавського відділу поліції ГУ Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 від 28 липня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя /підпис/ ОСОБА_1

Слідчий суддя ОСОБА_1

05.08.2016