Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/75/16-к
Провадження № 1-кп/670/14/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року смт. Віньківці
Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаряОСОБА_2 ,
прокурорівОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого потерпілої захисникаОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Віньківці кримінальну справу про обвинувачення :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Утєшино Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, із середньою освітою, не одружений, не працює, утриманців не має, неодноразово судимий: 05 травня 2009 року вироком Віньковецького районного суду Хмельницької області за ч.3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням іспитового строку терміном на 1 рік;

22 грудня 2009 року вироком Віньковецького районного суду Хмельницької області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 12 квітня 2012 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі; 09 серпня 2014 року вироком Бережанського районного суду Тернопільської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до якого відбуває покарання за цим вироком, зареєстрований в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000036 від 31.01.2014 року,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 , являючись особою неодноразово судимою за вчинення умисних злочинів, пов`язаних із викраденням чужого майна, знову скоїв крадіжку за наступних обставин.
28 січня 2014 року близько 08.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщені будинку АДРЕСА_2 , з метою таємного викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив наживи, таємно, скориставшись неуважністю господарів, шляхом вільного доступу, із шафи вітальної кімнаті, викрав золотий ланцюжок вагою 2,5 грами, 585 проби вартістю 1125 грн., разом із кулоном у вигляді "Матері Божої" вагою 4 грами, 585 проби вартістю 1800 грн., хрестик золотий вагою 2 грами, 585 проби вартістю 900 грн., обручальну каблучку вагою 2,5 грами, 585 проби вартістю 1125 грн. та одну золоту сережку, вагою 1 грам, 585 проби вартістю 450 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 5400 грн.

Своїми умисними діями, які виразились в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним повністю в інкримінованому йому злочині, погодився відповісти на запитання та повідомив, що він перебував в гостях в будинку потерпілої, розташованому по вул. Першотравневій і звідти викрав зазначені в обвинувальному висновку цінності. Не оспорював їх вартість та кількість, пояснив, що не пам`ятає точно де цінності знаходились, але пам`ятає сережку одну, яку словесно описав та хрестик, який намалював на аркуші паперу в судовому засіданні. Заявлений позов визнав частково, пояснивши, що не зможе відшкодувати моральну шкоду, а матеріальну шкоду готовий відшкодувати частково. Він міг би видати потерпілій хрестик, який зберігає в певному місці, за умовою відсутності сторонніх осіб, оскільки не має довіреної особи, якій би міг повідомити місце його знаходження, але коли звільниться з місць позбавлення волі хрестик їй поверне.

Крім визнання ОСОБА_6 своєї вини, його винуватість підтверджується показаннями, документами.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_7 , показала, що обвинувачений попросився переночувати в кінці січня 2014 року в її будинку. Вона погодилась, зважаючи на те, що він чоловік її подруги. Він ночував дві ночі, а вдень був відсутній, після цього з будинку зникли з шафи вітальної кімнати золотий ланцюжок вагою 2,5 грами, 585 проби вартістю 1125 грн. разом із кулоном у вигляді "Матері Божої" вагою 4 грами, 585 проби вартістю 1800 грн., хрестик золотий, вагою 2 грами, 585 проби вартістю 900 грн., обручальна каблучка, вагою 2,5 грами, 585 проби вартістю 1125 грн. та одна золота сережка, вагою 1 грам, 585 проби вартістю 450 грн. Їй заподіяно майнову шкоду на суму 5400 грн., але вартість золота зросла, тому вона збільшила позов до 7 308,00 грн. Також просить стягнути моральну шкоду 10000 грн. Моральна шкода суттєва тому, що в дитини немає найдорожчого хрестика, який йому вдягла хресна мама. Вона просила обвинуваченого повернути хрестик обіцяючи йому гроші. Він погоджувався, але обманув її. Хрестик, який він намалював у судовому засіданні дійсно за ознаками відповідає викраденому. Вона втратила спокій, постійно плаче від думки, що в її дитини викрали найдорожче - хрестик, який наділи під час хрещення.

Свідок ОСОБА_9 підтвердила факт телефонної розмови з обвинуваченим в період 28-30 січня 2014 року з 19.00 до 19.55 год. Вона вимагала від нього повернути золоті вироби. Повідомила, що із спілкування з ним вона зрозуміла, що саме він викрав їх у ОСОБА_7 . Він стверджував їй, що поверне їх потерпілій і на повернення вони з ОСОБА_7 йому дали півгодини часу, а потім звернулись із заявою в міліцію, оскільки він золото не повернув. Вона бачила у потерпілої ці золоті вироби до крадіжки, перерахувала їх, відповідно до списку в обвинувальному висновку. Повідомила, що потерпіла перенесла і переносить глибокі моральні страждання, плакала.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що донька пустила переночувати обвинуваченого в їх будинок АДРЕСА_2 . Він дві ночі ночував, а після нього виявилась пропажа золотих виробів, про які говорить донька - хрестика, цепочки та інших. Вона чула телефонну розмову, під час якої донька благала ОСОБА_6 повернути хрестик дитини, а він відповідав, що поверне хрестик.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту (а.п.113-115) ОСОБА_6 повідомляє про те, що вільно зайшов в будинок АДРЕСА_2 . Він показав кімнату, з якої викрав золоті вироби.

Аналогічний слідчий експеримент проведено за участю потерпілої, яка також вказала, що саме у вітальній кімнаті в шафі зберігались золоті вироби (а.п.103-105), вказавши на шафу в кімнаті. Відповідно до протоколу огляду місця події (а.п.10-15) саме із зазначеної шафи пропали в січні 2014 року золоті вироби, але одна золота сережка знаходиться на столі.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання в тому, що крадіжка золотих виробів вчинена саме обвинуваченим. Окрім його зізнання факт крадіжці підтверджує свідок, яка чула телефонну розмову між ним та потерпілою, де він висловлював намір повернути дитині викрадений хрестик. Те, що хрестик викрав він, підтверджується малюнком, яким в судовому засіданні ОСОБА_6 відобразив досить детально відповідно до оригіналу зовнішні ознаки цього предмета, що після спливу дворічного терміну з моменту скоєння крадіжки малоймовірно здійснити непричетною до скоєння злочину особою. Зазначений малюнок долучено до справи. Зі слів потерпілої, хрестик відображає оригінал викраденого. Також суд приймає як належний доказ показання потерпілої та двох свідків, які повідомляють, що неодноразово ОСОБА_7 телефонувала обвинуваченому і той визнавав факт крадіжки і обіцяв повернути хрестик дитині. Із дослідженого, враховуючи розумний сумнів оговорений ст. 17 КПК України, за відсутності прямих доказів, скоєння злочину суд приходить до переконання, що протиправні дії вчинені саме ОСОБА_6 .

Спосіб вчинення інкримінованої крадіжки (почерк) відповідає способу вчинення інших злочинів, за якими ОСОБА_6 засуджувався згідно вироків суду (а.п.44,45,84).

Органом досудового слідства вірно кваліфіковані дії обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України з кваліфікуючою ознакою повторності, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), про що зазначено в обвинувальному акті.

Заявлений потерпілою позов про відшкодування майнової шкоди 7 308,00 грн. підлягає частковому задоволенню, виходячи із вартості одного грама золота 45 0грн., - на суму 5 400 грн. Потерпіла не довела, що вартість одного грама золота, на момент розгляду справи в суді, становить 609,00 грн., тому в силу ст. 60 ЦПК України та ст. 128 ч.5 КПК України, суд не бере до уваги її позицію в цій частині.

Стягуючи з відповідача моральну шкоду, суд виходить з вимог ст. 23 ЦК України, застосовуючи засади справедливості і розумності, визначає її у розмірі який зазначає потерпіла, тобто 10 000 грн. При цьому враховується характер вчиненого кримінального правопорушення, а саме умисні злочинні дії обвинуваченого та характер страждань перенесених ОСОБА_7 , а саме витрачання нею свого особистого часу та довготривалість переживань. Суд враховує релігійність сім`ї потерпілої і факт викрадення хрестика дитини буде спричиняти моральні страждання ОСОБА_7 протягом всього життя, адже вона готова навіть заплатити обвинуваченому за те, щоб той повернув викрадений хрестик дитині. При цьому суд також враховує ту обставину, що обвинувачений, знаючи місцезнаходження цієї викраденої ним речі, не повертає її потерпілій як особисто так і через інших осіб, чим збільшує моральні страждання останньої, яка в кожному судовому засіданні плаче, благаючи повернути їй хрестик, байдуже відносячись до міри покарання обвинуваченого.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, суд визнає з`явлення із зізнанням (а.п.64), відкидаючи щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки ОСОБА_6 не повернув викрадену ним річ потерпілій, знаючи місце її знаходження і маючи можливість нею розпоряджатись, хоча сприяв встановленню істини по справі, щодо вчиненого злочину.
Обставиною яка обтяжує його покарання, відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів, оскільки він засуджувався неодноразово за вчинення умисних корисливих злочинів:

05.05.2009 року його засуджено Віньковецьким районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік (а.п.37);

22.12.2009 року Віньковецьким районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців (а.п.38-39);

12.04.2012 року Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 1 року 1 міс. позбавлення волі (а.п. 44-45), 06.12.2012 звільнений по відбуттю строку покарання (а.п. 33,73);

09.07.2014 року Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, на підставі ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки.

Строк відбування покарання рахується з 31 березня 2014 року (а.п.84-86), на теперішній час відбуває покарання у Личаківській ВК № 30 Львівської області, тимчасово переведений до Хмельницького слідчого ізолятора № 29 (а.п. 97), куди прибув 12.01.2016 року (а.п.98) і утримується на підставі ухвали Віньковецького районного суду.

За наведених обставин, виходячи із вимог ст. 65 КК України, суд доходить висновку, що підсудному необхідно призначити покарання передбачене санкцією статті, за якою він засуджується і яке, на думку суду, буде достатнє в даному конкретному випадку для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, - у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 72 ч.5 КК України з урахуванням ст.5 ч.1 КК України ОСОБА_6 в строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення, пов`язаного з перебуванням його в СІЗО м. Хмельницького (з 12 січня 2016 року по день набрання цим вироком законної сили ) та в СІЗО м. Чортків Тернопільської області (з 31 березня 2014 року по день набрання вироком Бережанського районного суду Тернопільської області законної сили, тобто по 11 серпня 2014 року) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, в межах санкції частини статті, за якою він засуджується у виді позбавлення волі та на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за попередні злочини до відбуття визначає йому остаточне покарання у виді позбавлення волі, яке не можливе без ізоляції від суспільства.
Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 127-129; 373-374 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням визначеним вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 09 липня 2014 року, остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
До набрання цим вироком законної сили ОСОБА_6 утримувати в СІЗО м. Хмельницького.
Початок строку відбуття покарання, засудженому ОСОБА_6 обчислювати з 31 березня 2014 року - моменту його затримання.
На підставі п.1) ч. 5 ст. 72, ст. 73 КК України (в редакції Закону, що діє від 24.12.2015 р.) зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання, строк попереднього ув`язнення - тримання його під вартою в СІЗО м. Хмельницького з 12 січня 2016 року по день набрання цим вироком законної сили та в СІЗО м. Чортків Тернопольської області - з 31 березня 2014 року по 11 серпня 2014 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 5 400 (п`ять тисяч чотириста) грн. матеріальної та 10 000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1