Cправа № 750/2358/16-к
Провадження № 1-кс/750/993/16

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3

розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій,
в с т а н о в и в :

11.03.2016 р. ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ТОВ «Сеа Електронікс» зі скаргою, зазначивши, що така подана у порядку ст. 303 КПК України, але без посилання на конкретні частини та пункти даної статті, що регламентують подачу скарг у кожному окремому виді такого оскарження, при чому ним така скарга була означена, як подана «на незаконні дії та рішення слідчого Чернігівського відділу поліції ГУНП у Чернігівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР 12.06.2014 року за № 0002643 та на постанову слідчого від 19.02.2016 року, якою було відмовлено в задоволенні вказаного клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 про проведення бухгалтерського аудиту».

Разом з тим, у протилежність визначеному виду скарги, що приведене вище і що було зроблено виключно особою, яка подала скаргу, та мотивуючи доводи своєї скарги прямо зазначає таку норму закону, як п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, але законодавець у цій нормі права визначає можливість оскарження «рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником», проте, особа, яка подала скаргу жодним чином не вказує, як у тексті самої скарги про закриття кримінального провадження, так і не додає копії жодного процесуального документа про таке.

Нарешті ще, в тесті самої скарги є посилання на право оскаржити «рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (це слово особою, яка подала скаргу виділене але у тексті скарги нема посилань про оскарження цією особою дій чи бездіяльності прокурора), що полягають у бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна (слова «а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк» при цьому теж виділені особою, яка подала скаргу)».

Незважаючи на неконкретне формулювання вимог скарги, саме за умови не визначення цього особою, яка подала скаргу, за формальних умов підсудності, по такій було відкрите провадження, як за скаргою ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій
У судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 таку підтримав та просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

Слідчий в судове засідання не з`явився, разом з тим до початку такого від начальника слідчого відділу Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надійшов лист, про те, що на даний час слідчий ОСОБА_4 перебуває у відпусті, а тому просить провести розгляд скарги без участі слідчого.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу та дослідивши в судовому засіданні надані матеріали скарги, суд доходить висновку, що за результатами розгляду скарги, належить відмовити в її задоволенні.

Кримінальне провадження було здійснене на основі принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередності дослідження показань, речей і документів, а також диспозитивності, разом з тим, особа, яка подала скаргу, не довела в судовому засіданні обставини тієї. При цьому, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив всі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, не перебираючи на себе цю частину процесу.

В судовому засіданні встановлено, що 17.02.2016 р. особа, яка подала скаргу, дійсно звернулася до слідчого з клопотанням, в якому просила призначити проведення бухгалтерського аудиту по вказаному кримінальному провадженню та для його проведення залучити незалежного аудитора ОСОБА_5 . Разом з тим, як слідує з постанови слідчого від 19.02.2016 р. ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні його клопотання, оскільки долучена ним довіреність не відповідала вимогам ст. 58 КПК України.

Відповідно до положень ст. 303 КПК України існує виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час проведення досудового розслідування слідчому судді, а саме глава 26 КПК України у ч. 1 ст. 303 КПК розмежовує 8 позицій щодо можливого абсолютно різного за правовим змістом оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, де у пунктах 1-8 цієї норми закону перераховані наступні, такі як:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - що може бути оскаржено заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Слід зазначити, що виходячи з викладено вище, таке, відповідно передбачає окремий специфічний вид розгляду кожної із скарг у судових засіданнях, котрі відрізняються колом учасників процесу, порядком розгляду, строком того, а крім того, відповідно до положень ч.1 ст. 304 КПК України передбачається і строк, протягом якого можливе подання такої скарги щодо названих рішень, дій чи бездіяльності (протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії, або бездіяльності). Але особа, яка подала скаргу взагалі уникла посилань на спеціальні норми ст. 303 КПК України, тобто конкретні пункти частини 1 цієї норми закону, однак, як зазначено вище, саме ці конкретні норми, передбачені у ст. ст. 303, 304 КПК України і є визначальними для суду в частині встановлення порядку розгляду. Більш того, у ч. 1 ст. 303 КПК України є посилання на ряд близьких інститути оскарження, але особою, яка подала скаргу таке розмежування не проведене.
Враховуючи, що ОСОБА_3 звернувся зі скаргою, в котрій належно не сформулював вимоги, передбачені діючим законодавством, як предмет спору, а саме такі, які повинні підпадати під визначені у ч. 1 ст. 303 КПК України, що регламентує розгляд всіх рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора під час досудового розслідування, а суд самостійно не може визначити у якому порядку повинна бути розглянута така скарга, та не має законних підстав перебирати на себе подібне визначення, за умови існування інституту диспозитивності, визначеного ст. 26 КПК України, в задоволенні скарги належить відмовити.
Законом не передбачені інші форми реагування суду на таку ситуацію, як пересилання скарги, виділенні її в частині, усунення недоліків, тощо, в зв`язку з тим, що це не є компетенцією суду і не може бути виконане тим, оскільки є предметом волевиявлення саме особи, яка подала скаргу і не перешкоджає її праву на подальший судовий захист у встановленому законом порядку, тобто поданню скарги з точно визначеним предметом оскарження.
Керуючись ст. ст. 22, 23, 26, 303, 306, 307, 309 КПК України,
у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1