Провадження №1-кп/761/365/2016
В И Р О К
іменем України
08 листопада 2016 року

Шевченківський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, Кемеровська область, с.Малишев Лог, громадянин Росії, не працюючий, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимий: вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 20.04.2010 року за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Згідно обставин обвинувачення, ОСОБА_4 08.07.2015 року близько 17:00 год. з ОСОБА_5 , перебуваючи на автостанції «Київ», по вул. С.Петлюри, 32, в м. Києві, помітили чоловіка, який знаходився біля платформи №1 та мав при собі дві сумки чорного кольору, розробили злочинний план по вчиненню відкритого викрадення вказаного майна, яке належить ОСОБА_6 .
Діючи за попередньою змовою групою осіб та реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 попрямували за невідомим їм раніше ОСОБА_6 , який при виході з автостанції відчинив праві передні двері автомобіля таксі, що знаходився на проїжджій частині по вул. С. Петлюри в м.Києві для того, щоб поїхати додому. Розуміючи те, що ОСОБА_6 може поїхати з автостанції, ОСОБА_4 підбіг та силою притримавши відчинені двері автомобіля таксі, не давав змоги ОСОБА_6 присісти в салон автомобіля, а ОСОБА_5 в цей момент, усвідомлюючи, що ОСОБА_4 не дає змоги ОСОБА_6 присісти до автомобіля таксі, також підбіг до останнього та зірвав у нього з плечей чорну сумку, яка матеріальної цінності не становить, в якій знаходився ноутбук марки «Packard Bell» вартістю 4133,33 грн., та чорну сумку, яка матеріальної цінності не становить, в якій знаходились грошові кошти в сумі 450 грн., мобільний телефон марки «Nokia», який матеріальної цінності не становить, із сім - карткою мобільного оператора «Лайф» № НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності не становить, та документи на ім`я ОСОБА_6 , які матеріальної цінності не становлять. Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдали потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 4583, 33 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, - закрито у зв*язку зі смертю на підставі п.5.ч.1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в суді вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, не визнав в повному обсязі. В суді пояснив, що даний злочин він не вчиняв. Пояснив, що в день події у липні 2015 року він перебував на автостоянці біля залізничного вокзалу в м.Києві, де намагався знайти собі роботу. В цей час він спостерігав, як потерпілого ОСОБА_6 відмовлялися взяти в автобус, оскільки останній перебував в стані алкогольного сп*яніння. Начальник охорони автостанції покликав своїх підлеглих, які відвели ОСОБА_6 на лавку. В цей час його знайомий ОСОБА_7 зателефонував йому, сказав, що ОСОБА_6 піднімається по сходах. Сказав, що на нього напали якісь чоловіки та щоб я допоміг захистити потерпілого від нападаючих. Він побачив ОСОБА_6 біля автомобіля таксі, водій якого відмовлявся взяти пасажира ОСОБА_8 , який був в стані алкогольного сп*яніння. В цей час на ОСОБА_6 напали декілька чоловіків, які забрали у потерпілого його речі, проте хто саме здійснив грабіж потерпілого він точно вказати не може. Коли він побачив свого знайомого ОСОБА_7 з барсеткою потерпілого, то вказав, щоб він повернув йому речі, що той і зробив.

Одночасно в обґрунтування вини ОСОБА_4 прокурором в суді наведені фактичні дані, які містяться в показаннях допитаних потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та досліджених письмових доказах.

Потерпілий ОСОБА_6 в суді пояснив, що 08.07.2015 року він отримав пенсійні виплати, приїхав на автостанцію в м.Києві по вул. С.Петлюри, оскільки збирався їхати в м. Ізяслав Хмельницької області.Перед цим він вживав алкогольні напої. Оскільки на вулиці було спекотно, він зайняв місце очікування в тіні. В цей час до нього підсів незнайомий чоловік, який заговорив з ним, дав йому випити пива. Після цього він змінив свої плани і вирішив їхати до Броварів, для чого намагався замовити автомобіль таксі «Ланос» жовтого кольору, стояв біля дверей цього автомобіля. В цей час на нього напали декілька чоловіків, зірвали з його плеча сумку з ноутбуком, документами, грошима в сумі 450 грн., один з чоловіків низького зросту вирвав у нього з рук мобільний телефон. Після цього він звернувся до працівників правоохоронних органів, подав заяву про злочин. Йому працівники міліції показали в мобільному телефоні фото і він вказав на одного із зображених, який був схожий на того, який викрав майно.

В подальшому в присутності понятих слідчий показував йому фото із зображенням чоловіків, на одного з яких він вказав як на такого, який вчинив грабіж. Проте в судовому засіданні він не може вказати з впевненістю на присутнього ОСОБА_4 як на того, хто відкрито заволодів його майном. На даний час йому повернули ноутбук, який був знайдений в ломбарді на вокзалі, гроші не повернули.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_9 пояснив, що в день події в липні 2015 року він побачив на автостанції потерпілого ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп*яніння, заважав пасажирам, його відмовлялися брати в автобус водії. Він став очевидцем, як до ОСОБА_6 підбіг один чоловік, забравши у нього сумку, інший забрав сумку з телефоном. Оскільки ОСОБА_8 попросив його допомогти повернути речі, він наздогнав одного з чоловіків, у якого забрав сумку, телефон, барсетку. Стверджує, що ОСОБА_11 не викрадав майно потерпілого, навпаки допомагав останньому повернути майно.

Свідок ОСОБА_10 в суді пояснив, що 08.07.2015 до нього в магазин на вул. Старовокзальній,26 в м.Києві, прийшов чоловік, щоб продати ноутбук «Packard Bell» бордового кольору без документів. За ноутбук він передав приблизно 2 000 грн., після чого чоловік пообіцяв, що принесе документи на ноутбук пізніше, однак документи не приніс. В цей же день до нього звернулися працівники правоохоронних органів, на запитання яких він видав добровільно вказаний ноутбук, оскільки йому сказали, що він викрадений у власника.

08.07.2015 о 20.00 годин складено протокол прийняття заяви ОСОБА_6 про злочин викрадення особистого майна.

На підставі заяви ОСОБА_6 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками ч.2 ст. 186 КК України щодо обставин відкритого викрадення 08.07.2015 близько 19.00 годин майна потерпілого та грошових коштів.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 09.07.2015 з фототаблицею, в приміщенні за адресою : м. Київ, вул. Старовокзальна, 12 на третьому поверсі адміністративної будівлі оглянуто ноутбук марки «Packard bell» чорного кольору, № LX ВQ № 17Е 1601 та сумка від ноутбука чорного кольору. ОСОБА_12 повідомив, що вказаний ноутбук йому продав невідомий чоловік близько 16.00 годин 08.07.2015 в кіоску за адресою : м.Київ, вул.Старовокзальна, 26, де він здійснює ремонт та продаж оргтехніки. Вказаний ноутбук та сумку для ноутбука у нього вилучено.

Розпискою від 11.08.2015 потерпілого ОСОБА_6 підтверджується отримання від слідчого ноутбуку«Packard bell» чорного кольору, № LX ВQ № 17Е 1601 в належному стані.

Відповідно до протоколу пред*явлення особи для впізнання від 09.07.2015 свідок ОСОБА_12 впізнав зображену на фото № 4 особу - чоловіка, який продав йому ноутбук 08.07.2015 за адресою : м. Київ, вул. Старовокзальна.

Відповідно до протоколу пред*явлення особи для впізнання від 11.07.2015 свідок ОСОБА_6 впізнав зображену на фото № 3 особу - чоловіка, який вирвав у нього сумку з документами та грошима на автостанції «Київ» 08.07.2015.

Протоколом пред*явлення особи для впізнання від 11.07.2015 зафіксовано впізнання ОСОБА_6 особи чоловіка, який вирвав у нього сумку з ноутбуком на автостанції «Київ» 08.07.2015, який в протоколі зображений на фото № 1.

Відповідно до довідки, складеної ПП « ОСОБА_13 »., на момент вчинення кримінального правопорушення станом на 08.07.2015 вартість наданого на оцінку ноутбук «Packard bell» чорного кольору, № LX ВQ № 17Е 1601 із зазначеними системними характеристиками, становила 4950 грн.

За результатами проведеної судової товарознавчої експертизи на підставі постанови слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві ринкова вартість ноутбуку марки «Packard bell» станом на момент кримінального правопорушення 08.07.2015 могла становити 4133 грн. 33 коп.

Дослідивши всі надані докази в обгрунтування обвинувачення ОСОБА_4 у вчинені відкритого викрадення майна потерпілого, оцінивши надані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності з точки зору достатності та взаємозв*язку, суд дійшов висновку про відсутність достатніх даних, які б підтверджували факт вчинення відкритого викрадення майна потерпілого саме обвинуваченим ОСОБА_4 .

Так, наведені стороною обвинувачення показання в суді потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не є належними доказами, оскільки вказані особи в суді не підтверджують беззаперечно причетність обвинуваченого до викрадення майна потерпілого. Сам потерпілий ОСОБА_6 безпосередньо в суді не підтвердив, що саме ОСОБА_4 заволодів його майном та грошима за обставин, зазначених в обвинуваченні. Одночасно потерпілий вказав, що впізнання до досудовому розслідуванні по фотознімкам відбулося за його участі вже після того, як працівник міліції попередньо продемонстрував йому на телефоні зображення особи, яку він пізніше впізнавав в ході слідчої дії в присутності понятих.

Допитаний свідок ОСОБА_9 в суді не підтвердив та заперечував причетність ОСОБА_4 до заволодіння майном потерпілого, стверджує, що ОСОБА_4 навпаки намагався допомогти потерпілому повернути майно, а безпосередньо майном ОСОБА_6 заволоділи двоє інших чоловіків.

На обґрунтування вчинення вказаного злочину ОСОБА_6 прокурор посилається на результати проведення впізнання особи по фотознімкам за участю потерпілого ОСОБА_6 . Проте отримані дані суд не може покласти в основу вироку, оскільки такі дані отримані з порушенням порядку, встановленого Кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до ч.1 ст. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнавати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Проте в ході впізнання особи по фотознімкам за участю ОСОБА_6 встановлений порядок порушено, порушено таку заборону попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, і як встановлено з показань самого потерпілого ОСОБА_6 в суді, після того, як він подав заяву про злочин, працівники правоохоронних органів йому попередньо демонстрували в мобільному телефоні фото і він вказав на одного із зображених, який був схожий на особу, яка викрала майно. В подальшому в присутності понятих слідчий показував йому фото із зображенням чоловіків, на одного з яких він вказав як на такого, який вчинив грабіж. Крім того, при складанні протоколу пред*явлення особи для впізнання від 11.07.2015 фактично результат такої слідчої дії не вказаний в протоколі, в якому відсутні конкретні дані про осіб, які пред*являлися для впізнання, а також не зазначено, яку саме конкретну особу з прізвищем та ім*ям було впізнано. Натомість в протоколі міститься лише зазначення порядкового номеру фото із зображенням особи чоловічої статі, на яке вказав потерпілий під час пред*явлення особи для впізнання, без вказівки найменування осіб, що пред*являлися особі, яка впізнає.

Таким чином, фактичні дані в протоколі впізнання від 11.07.2015 за участю ОСОБА_6 є недопустимим доказом.

Інші протоколи пред*явлення особи для впізнання по фотознімкам за участю ОСОБА_6 від 11.07.2015, за участю свідка ОСОБА_12 від 09.07.2015 також не відповідають вимогам ст. 228,231 КПК України, в них також фактично не вказано осіб, які були впізнані. Натомість в протоколах слідчих дій міститься зазначення лише про порядковий номер фото із зображенням осіб, без вказівки найменування осіб, що пред*являлися особі, яка впізнає, та впізнаної особи. Такі протоколи слідчих дій також не містять фактичних даних, що підтверджують обставини причетності ОСОБА_4 до даного кримінального правопорушення, є неналежними доказами. Крім того, слід зазначити, що у ОСОБА_4 не вилучалися будь яке викрадене майно, речі потерпілого, які б містили дані про причетність обвинуваченого до злочину.

Відповідно до вимог ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Згідно з ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч.4 даної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи. Обов*язок доказування у кримінальному провадженні покладається на сторону обвинувачення.

Таким чином, причетність обвинуваченого ОСОБА_4 до повторного, за попередньою змовою групою осіб відкритого викрадення чужого майна (грабіж) за ознаками ч.2 ст. 186 КК України, не підтверджується дослідженими фактичними даними в їх сукупності та взаємозв*язку.

Причетність обвинуваченого, до вчинення вказаного кримінального правопорушення на переконання суду не доведена в суді прокурором, викликає обґрунтовані сумніви. Наявність таких сумнівів не узгоджується з принципом доказування поза розумним сумнівом, що застосовується при оцінці доказів, такі докази «могут вытекать из сосуществования достаточно сильных, четких и взаимно подтверждающих умозаключений или аналогичных неопровержимых презумпций факта», що встановлено рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.07.2011 року, що дає підстави відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України для постановлення виправдувального вироку, оскільки в суді не доведено, що кримінальне правопорушення за ознаками ч.2 ст. 186 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд-

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, - виправдати за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя