Справа № 727/7024/15-к
Провадження № 1-кп/727/10/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2016 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
за участю сторони обвинувачення:
- прокурора ОСОБА_3
- потерпілого ОСОБА_4 і в його інтересах представника ОСОБА_5
за участю сторони захисту:
- обвинуваченого ОСОБА_6 і в його інтересах адвоката ОСОБА_7
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, тимчасово проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, працюючого в ЄСУ «Київстар» старшим техніком, раніше не судимого,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_6 08.02.2015 року, біля 00 год. 10 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшов на територію автозаправної станції «Захід», розташованої за адресою: м. Чернівці вул. Гагаріна 29-6, діючи умисно, протиправно, на грунті раніше виниклих неприязних відносин, наніс декілька ударів в область обличчя та ряд ударів руками та ногами по інших частинах тіла, близько 15 травмуючих дій потерпілому ОСОБА_4 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: синців обличчя, тулуба, лівої верхньої кінцівки, саден обличчя, тулуба обох верхніх кінцівок, крововиливу слизової оболонки верхньої губи, які згідно висновку судово-медичного експерта №126 від 08.02.2015 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також перелому 10-ребра справа з реакцією костальної плеври, що згідно вказаного висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні, в порядку вимог ст. 351 КПК України, обвинувачений ОСОБА_6 , вину у пред`явленому обвинуваченні за ст. 122ч.1 КК України не визнав, при цьому не заперечуючи обставин подій відносно вчинення конфлікту з потерпілим на автозаправній станції «Захід», що по вул. Гагаріна 29-6 м. Чернівці надав показання про те, що незадовго до 08.02. 2015р. він викликав таксі, за кермом якого був ОСОБА_8 , який на його думку викрав барсетку ним забуту в салоні автомобіля. Згодом на його прохання повернути барсетку, в якій був мобільний телефон і гроші ОСОБА_4 відмовився, а тому, пояснив, що зустріч на АЗС «Захід» була не випадковою з потерпілим, так як ОСОБА_4 було попереджено про строк повернення викраденого до п`ятниці 21.01. 2015р., а тому, за відсутності будь якого реагування на це з боку останнього, він побачивши ОСОБА_4 на АЗС, ще раз нагадав за барсетку, між ними спочатку виник словесний конфлікт, який переріс в шарпанину, він наніс ОСОБА_4 кілька ударів, вони ще трохи поборолися на території автозаправної станції, де впали на дрова один на одного, після чого було викликано працівників міліції і його в наручниках відвезли до райвідділу міліції на вул.. Білоусова м. Чернівці. В поясненнях не заперечував своїх неприязних відносин до потерпілого, оскільки вважає, що через колишні зв`язки ОСОБА_4 в правоохоронних органах було закрито кримінальну справу порушену за його заявою про крадіжку останнім в нього грошових коштів і мобільного телефону. Крім наведеного, в наданих суду показах, фактично не заперечував перебування 08.02. 2015 року в стані алкогольного сп`яніння, однак заперечив те, що наносив ОСОБА_4 в цей день біля 15 ударів, внаслідок яких, останньому було зламано 10 ребро, а також пошкодження одягу потерпілого. Пояснив, що 08.02. 2015 року він не звертався до медичних працівників, так як не вважав це за необхідне. Крім наведеного, не визнавши заявлений потерпілим, цивільним позивачем ОСОБА_4 цивільний позов, вважав, що останній з нього намагається «викачати» гроші.
Так, будучи допитаним в судовому засіданні, приведеним до присяги, потерпілий ОСОБА_4 суду надав показання про те, що 08.02. 2015 року він заїхав до автозаправну станцію «Захід», що знаходиться на вул.. Гагаріна, 29б м. Чернівці, де часто заправляється, та будучи всередині приміщення АЗС, до нього, перебуваючи в стані сп`яніння, підійшов ОСОБА_6 , із яким в нього був раніше був конфлікт та виражаючись до нього нецензурними словами, став погрожувати; між ними розпочався конфлікт, в ході якого обвинувачений наніс йому удар, вибивши зуби, після чого ще кілька разів став наносити удари в область ребер та згодом після затримання ОСОБА_6 , коли він звернувся на ОКЛ на вул.. Фастівську м. Чернівці, в нього було виявлено злам 10 ребра справа. Крім наведеного, пояснив, що в ході бійки, ОСОБА_6 йому пірвав одяг, у який він був одягнутий та внаслідок протиправних дій обвинуваченого, він був госпіталізований до стаціонарного відділення, за період лікування витрачав чималі грошові кошти на медикаменти, а також на лікування зубів. А, тому, підтримуючи заявлений цивільний позов в судовому засіданні, просив, не позбавляти волі обвинуваченого, погодившись із прокурором щодо запропонованої ОСОБА_6 міри покарання.
Свідок обвинувачення ОСОБА_9 , будучи приведеною до присяги, в судовому засіданні надала показання про те, що є працівником автозаправної станції «Захід», розташованої по вул.. Гагаріна, 29 м. Чернівців. 08.02. 2015 року, перебуваючи на зміні в нічний період доби, біля 24 - 1 години ночі, всередині приміщення АЗС побачила, як між двома чоловіками (клієнтами станції), в яких вона з впевненістю в залі суду упізнала, відповідно обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_4 , виникла сварка, яка переросла спочатку в шарпанину, а потім, коли чоловіки вийшли на вулицю в бійку, що змусило її викликати працівників охорони, які у свою чергу викликали працівників міліції. Пояснила, що бачила в когось з чоловіків кров на обличчі; до розмови між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 вона не прислуховувалася, однак з деяких слів зрозуміла, що конфлікт виник через якусь крадіжку грошей. Крім цього, зазначила, що на АЗС ведеться відео спостереження, однак чи його вилучали працівники міліції, які по приїзду забрали чоловіків з Автозаправної станції, їй відомо не було.
Аналогічні показання в судовому засіданні надав і свідок ОСОБА_10 , який під присягою в судовому засіданні пояснив, що 08.02. 2015 року біля 24 години ночі, він перебував на АЗС «Захід», що по вул. Гагаріна, 29 м. Чернівці та був очевидцем того, як між собою побилися двоє чоловіків, яких впізнав в залі суду, це обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_4 . Пояснити, яку мав розмову з чоловіками на той час, не зміг, однак, чітко пам`ятає, що під час конфлікту, з приміщення АЗС, останні перемістилися на вулицю, де продовжували між собою бійку, падаючи, боролися на землі до приїзду працівників міліції, яких викликала охорона АЗС. Мотиви конфлікту між двома чоловіками, йому відомі не були та й за собою бійкою, а також і затриманням обвинуваченого, він спостерігав час від часу через вікна та оскільки працював.
Досліджена довідка Чернівецького наркологічного диспансеру за № 387 від 08.02. 2015 року (т.2 докази а.с. 11) свідчить, що відносно ОСОБА_6 о 01.30 годин 08.02. 2015 року було проведено медичний огляд для встановлення стану сп`яніння і за висновком якого вбачалося стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю.
З акту судового медичного дослідження (обстеження) № 126 від 09.02. 2015 року (т.2 докази а.с. 31,32) вбачається, що при проведенні судового медичного обстеження ОСОБА_4 виявлено наступні тілесні ушкодження: - Синці: нижньої повіки ока; по тильній поверхні лівої кисті; по передній поверхні грудної клітки зліва в проекції 2 3 ребер по середньо ключичній лінії в кількості 3-х; по боковій поверхні живота зліва; в поперековій ділянці справа; - Садна: в ділянці крила носа зліва; в ділянці спини в міжлопотковому просторі в кількості 4 х; по тильній поверхні нігтьової фаланги 1 го пальця правої кисті; в проекції п`ясно фалангового з`єднання 3 го пальця лівої кисті; крововилив в ділянці слизової оболонки верхньої губи по середині; перелом 10 ребра справа з реакцією костальної плеври. Виявлене тілесне ушкодження у вигляді перелому 10 ребра справа з реакцією костальної плеври відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, тулуба, лівої верхньої кінцівки, саден обличчя, тулуба, обох верхніх кінцівок, крововиливи слизової оболонки верхньої губи відносяться до легких тілесних ушкоджень. Всі вищевказані тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів, або ударів об такі, що по строку можуть відповідати вказаному в обставинах. Даний досліджений доказ в повній мірі є співмірним і з дослідженими обставинами, що вбачаються з протоколу проведення слідчого експерименту від 08. 02. 2015 року (т.2 докази а.с. 41 52) за участю потерпілого ОСОБА_4 , з застосуванням фотокамери Самсунг, в яких останній чітко вказував яким чином і куди, та при яких обставинах йому було нанесено удари обвинуваченим, що по своїй локалізації, механізму утворення узгоджуються і з висновками, призначеної (т.2 докази а.с. 58) додаткової судової - медичної експертизи № 807д, розпочатої 09.907. 2015 року, закінченої 14.07. 2015р. (т.2 докази а.с. 59 61), за підсумками якої було установлено, що тілесні ушкодження,а саме у вигляді синців: нижньої повіки ока; по тильній поверхні лівої кисті; по передній поверхні грудної клітки зліва в проекції 2 3 ребер по середньо ключичній лінії в кількості 3-х; по боковій поверхні живота зліва; в поперековій ділянці справа; саден: в ділянці крила носа зліва; в ділянці спини в міжлопотковому просторі в кількості 4 х; по тильній поверхні нігтьової фаланги 1 го пальця правої кисті; в проекції п`ясно фалангового з`єднання 3 го пальця лівої кисті; крововилив в ділянці слизової оболонки верхньої губи по середині відноситься до легких тілесних ушкоджень, а виявлене тілесне ушкодження у вигляді перелому 10 ребра справа з реакцією костальної плеври відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. При цьому, експертом зазначається, що всі вищевказані тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів, або ударів об такі, при цьому було нанесено не менше 15 ти травмуючи дій, можливо внаслідок нанесення ударів кулаками рук по обличчю, а також нанесення ударів ногами по боковим частинам тіла ОСОБА_4 по строку та обставинам можуть відповідати вказаному в постанові та враховуючи покази потерпілого ОСОБА_4 від 03.03.2015 року, а також під час проведення слідчого експерименту від 08.07.2015 року в частині визначення механізму виникнення в нього тілесних ушкоджень вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути за обставин на які вказує ОСОБА_4 . Досліджені вище докази в повній мірі узгоджуються і з показаннями, допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_11 , який під присягою, пояснив, що він повністю підтримує обсяг та обгрунтованість як проведених ним досліджень, так і самих висновків судової медичної експертизи потерпілого ОСОБА_4 . Зазначив в показах, що як в експертному дослідженні № 126 від 09.02. 2015р., так і у висновках експерта № 8067д від 09.07. 2015 року не вбачає жодних протиріч, ним об`єктивно було проведено обстеження потерпілого, в повній мірі і достатньо досліджено медичну документацію, з врахуванням обставин справи, а також повідомлених даних з приводу події, яка мала місце 08.02. 2015 року біля 1 години ночі, ним було надано висновки щодо тілесних ушкоджень, їх характеру, локалізації, механізму утворення та ступені тяжкості, чітко зазначив, що установлені ним тілесні ушкодження, на період проведення експертизи, повністю узгоджувалися і з даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_4 , а також даних проведеного слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_4 . Що стосується дати рентгенівського знімку від 07.02. 2015 року, який йому був представлений ОСОБА_4 зазначив, що дата його здійснення є технічною помилкою внаслідок зміни часу доби, оскільки з обставин справи і відповідно постанови слідчого події мали місце вчинення 08.02. 2015 року після 24 години ночі біля 1 години, а тому не виключав допущення описки. Крім цього, пояснив, що знімок від 07.02. 2015 року не був описаний чітко, він видав 09.02. 2015 р. потерпілому ОСОБА_4 відповідну довідку для повторного проведення рентгенівського обстеження, за результатами якого, з чітким його описом було встановлено як і при попередньому знімку (07.02. 2015р.) перелом 10 ребра справа з реакцією костальної плеври, що відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Отже, вищенаведеним спростовуються доводи обвинуваченого ОСОБА_6 в частині того, що ним ніяким чином не наносилося потерпілому ОСОБА_4 15 ть ударів, в результаті яких виникли вищеозначені тілесні ушкодження. Дані доводи обвинуваченого спростовуються і належно дослідженими в судовому засіданні документами, а саме - довідкою від 09.02. 2015р. лікаря ОСОБА_11 , за видом травми 08.02. 2015 1.00 год. виданої ОСОБА_4 щодо закрито перелому Х ребра справа, з посиланням на зроблений рентгенограму в ОКЛ та консультацію ЛОР, листками непрацездатності виданими ОСОБА_4 (т.2 докази а.с. 25, 26), а також відповіді на запит адвоката в інтересах обвинуваченого від 20.11. 2015р. № 1952 та відповідно адвокатським запитом, представника потерпілого та відповіддю на запит від 02.12. 2015 р. № 1982, з якої видно, що ОСОБА_4 звертався за медичною допомогою на травмпункт 09.02. 2015 року о 16.30 годин в зв`язку з травмою яка сталася з ним внаслідок хуліганських дій 08.02. 2015 року о 1.05 годин. та хворий був консультований черговим травматологом, рентгенологічне обстеження проводилося в ОКЛ, діагноз закритий перелом 10 ребра справа. З протоколу огляду від 10.08. 2015 року (т . 2 докази а.с. 63, з фото таблицею а.с. 64 66), видно, що об`єктом огляду були зимня куртка темно зеленого кольору, в якій розірваний по шву правий рукав, кишеня верхня з правої сторони та підкладка від воротніка; джемпер сірого кольору, в якому розірваний лівий рукав з плямами бурого кольору схожими на кров; футболка коричнева, в якій розірваний воротнік з слідами бурого кольору схожими на кров; сорочка синього кольору в якій розірвано кишеню з лівою сторони з слідами бурого кольору схожими на кров.
В судовому засіданні стороною захисту, обвинуваченим ОСОБА_6 в його інтересах захисником заявлено клопотання в порядку вимог ст. 89 КПК України про визнання доказів не допустимими, зокрема, вказує, що заява потерпілого ОСОБА_4 від 08.02. 2015 року не відповідає вимогам чинного законодавства в частині належності і допустимості, містить ряд процесуальних помилок, не повно складена та підписана не потерпілим, як заявником, а не встановленою особою.
Крім цього, вважає, що не можна визнати належними докази що стосуються речових доказів, а саме речей належних потерпілому, які були пошкоджені за постановою слідчого від 10.08. 2015 року, оскільки речі потерпілого були оглянуті через шість місяців після подій, що мали місце, а також у зв`язку з тим, що вони не узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_12 . Також вважає, що не можуть бути визнані допустимим докази, а це довідки рахунки стоматолога та чеки надані потерпілим у підтвердження витрат на його лікування.
Суд, заслухавши доводи по заявленому клопотанню сторін судового кримінального провадження, - сторону обвинувачення, прокурора, потерпілого і в його інтересах представника, які, відповідно просили відмовити в клопотанні обвинуваченого, в його інтересах адвоката, приходить до наступного.
Частина 1 ст. 86 КПК встановлює юридичну форму даних, що встановлюють обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Порядок отримання доказів, вказаних у ч. 2 ст. 84 КПК, передбачає дотримання наступних вимог: належний суб`єкт отримання доказів, законність процесуального джерела доказів; дотримання процесуального порядку отримання доказів; - дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій. Докази повинні бути отримані тільки із тих процесуальних джерел, що вказані в ч. 2 ст. 84 КПК. Отримання доказів із невстановленого в законі процесуального джерела тягне за собою недопустимість цього доказу.
Отже, законодавцем чітко вказується, про те, що визнання доказів недопустимим здійснюється виключно в судовому порядку за клопотанням сторін. Право на спростування такого клопотання надається протилежній стороні. У клопотанні про визнання доказів недопустимими повинні бути чітко викладені підстави (неналежності доказів, отримання з порушенням встановленого Кодексом порядку…)
Доводи наведені в клопотанні відносно не підписання потерпілим ОСОБА_4 протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ( т.2 докази а.с. 2) спростовуються насамперед показами самого потерпілого, в яких він, після уважного вивчення записів протоколу визнав свій підпис в ньому і обставини щодо змісту заяви. За своєю процесуальною формою, вказаний протокол підписаний слідчим, в ньому зазначається дата його складання, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення зареєстроване в установленому законом порядку, про що свідчать відповідно досліджені в протоколі записи чергової частини із резолюцією до прийняття рішення та реєстраційним номером 1569 від 08.02. 2015р., а також реєстрацією 08.02. 2015 року по виклику служби 102 до Шевченківського РВУ МВС в Чернівецькій області, прийнятого черговим ГУ ОСОБА_13 , в якому заявником зазначено ОСОБА_4 , з описом злочину і відповідно прийнятого рішення (т.2 докази а.с. 13).
Вимогами КПК України визначено, що у разі, якщо відсутні заперечення іншої сторони по суті заявленого клопотання, воно підлягає задоволенню. Обов`язок доказування обставин, що є підставою для виключення доказів, покладається на сторону, що заявила таке клопотання. У випадку заперечення протилежної сторони, суд здійснює перевірку доказів, шляхом дослідження матеріалів провадження, допиту потерпілих, свідків, понятих, шляхом залучення спеціалістів, експертів тощо.
В судовому засіданні сторона обвинувачення, прокурор, потерпілий і в його інтересах представник заперечили відповідно проти задоволення суті заявленого клопотання.
При дослідженні судом письмових доказів в рамках вищенаведеного кримінального провадження і зокрема протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (т.2 докази а.с. 2) було крім наведеного, з`ясовано, що обвинуваченому ОСОБА_6 було розкрито докази сторони обвинувачення (т. 1 а.с. 4) і будь яких клопотань останнім заявлено не було; при цьому, судом звертається увага, що обвинуваченим ОСОБА_6 , якому 26.08. 2015 року ( т.2 докази а.с. 78) було пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, з роз`ясненням процесуальних прав, було заявлено з наданням слідчому письмової заяви про відмову від захисника, вказуючи на спроможність захищати самостійно свої права і інтереси (т.2 докази а.с. 84), а також відмови ОСОБА_6 , письмово заявленої про не бажання приймати участь у проведенні слідчого експерименту та перехресного допиту між ним та ОСОБА_4 (т.2 докази а.с. 85).
Аналогічне стосується і протокол огляду від 10.08. 2015 року (т. 2 докази а.с. 63). Дана слідча дія проведена на підставі належного отримання доказів і законністю процесуального джерела доказу з дотриманням процесуального порядку отримання речових доказів. Як вбачається з дослідженої письмової заяви від 10.08. 2015 року. ( т.2 докази а.с. 62) потерпілий ОСОБА_4 добровільно видав працівникам міліції для огляду речі, які йому пошкодив ОСОБА_14 . Цього ж дня, тобто 10.08. 2015 року, після надання добровільно зимової куртки темно зеленого кольору, джемперу сірого кольору, футболки коричневої, сорочки синього кольору, вказані речі, слідчим, у присутності понятих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , яким було роз`яснено процесуальні права і обов`язки були оглянуті з дотриманням вимог 98, 104- 106, 223, 237 КПК України із застосуванням фотографування, про що свідчить фототаблиця. Судом звертається увага, що будь яких зауважень при проведенні даної процесуальної дії слідчому не надходило, тобто судом встановлено, що мало місце дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчої дії. В установленому законом порядку (вимог ст..ст. 98, 100 КПК України) вищенаведені речі, за відповідною постановою було визнано речовими доказами (т.2 докази а.с. 67).
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 р. № 7 п.4 (із змінами і доповненнями) «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» наголошено, що під час розгляду кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи досудового слідства обгрунтовують висновки про причетність особи до вчинення злочину, одержані відповідно до норм КПК.
Таким чином, судом встановлено, що докази, а саме протокол (заява) потерпілого ОСОБА_4 від 08.02. 2015 року; протокол огляду від 10.08. 2015 року отримані належним суб`єктом, який наділений повноваженнями проводити процесуальну дію, під час якої отриманий доказ; останні є фактичними даними, що одержані зі встановлених законом джерел, визначених ст. 65 КПК України та дотримання вимог закону щодо фіксації перебігу та результатів процесуальної дії, а тому, клопотання обвинуваченого, в його інтересах захисника про визнання вищенаведених доказів недопустимими, а також визнання недопустимими чеків та документів в яких зафіксована вартість, необхідних для лікування зубів ОСОБА_4 , слід залишити без задоволення.
У ч. 1 ст. 89 КПК вказується, що питання допустимості доказів вирішуються під час їх оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення. Оцінку доказів як неприпустимого суд вправі зробити по закінченні дослідження всіх доказів у нарадчій кімнаті, куди він видаляється для постанови вироку. У цьому випадку оцінка судом доказів викладається у вироку.
Аналізуючи в сукупності досліджені докази, суд в основу вироку кладе показання потерпілого, показання свідків, відповідно якими також спростовуються доводи обвинуваченого, а також і показання самого обвинуваченого ОСОБА_6 , в яких останній хоча і заперечував кількість і механізм нанесення потерпілому ударів, визнав обставини того, що дійсно 08.02. 2015 року він мав конфлікт з потерпілим ОСОБА_4 , який між ними переріс в бійку, а також визнав факт вчинення ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
У суду немає підстав не довіряти показам потерпілого, свідків, оскільки вони добуті в установленому законом порядку, і підтверджуються сукупністю інших досліджених доказів по справі, а також частково і показами самого обвинуваченого.
Отже, суд, вважає, що досліджені в рамках кримінального провадження докази достовірно стверджують наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України та його дії вірно кваліфікує за даною статтею закону, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує, у відповідності до вимог ст. 65 ч.3 КК України ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання, зокрема те, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою що займається суспільно корисною працею, працює старшим техніком ЄСУ «Київстар», за місцем роботи і відповідно зареєстрованим місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має двох неповнолітніх дітей; на обліку в психіатричній лікарні не перебуває, з липня 2015 року зареєстрований в Чернівецькому обласному наркологічному диспансері з діагнозом гостра інтоксикація алкоголем (т.2 а.с. 86 95; т.1 а.с. 47- 49); судом враховується і те, що завдана кримінальним правопорушенням шкода потерпілому обвинуваченим не відшкодована, в судовому засіданні цивільного позову ОСОБА_6 не визнав.
Отже, обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, на підставі вимог ст.. 67 КК України, судом визнається вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно ст.12 ч.2 КК України вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
На підставі ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про винну особу, дають суду підстави вважати, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства і відносно останнього доцільно застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із випробуванням, призначивши іспитовий строк з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 ч. 2 - 3 КК України.
Отже, призначення покарання обвинуваченому з врахуванням вищенаведеного, на думку суду відповідає принципу необхідності й достатності для його виправлення і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Речові докази по справі підлягають вирішенню в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений заперечував проти задоволення заявлених до нього позовних вимог, вважаючи, що потерпілим, цивільним позивачем жодних доказів на підтвердження своїх тверджень щодо стягнення матеріальної шкоди і моральних страждань в позові не наведено, відсутні докази на виклад обставин в позовній заяві, відсутні посилання з зазначенням доказів щодо психологічного стресу та нервових потрясінь в ОСОБА_4 , зазнання останнім душевних страждань, відсутні докази щодо викладу обставин відносно порушення права власності цивільного позивача та його нормальних життєвих зв`язків, відносини з рідними і близькими, просить відмовити в задоволенні цивільного позову.
Разом з цим, суд вважає, із врахуванням усіх досліджених доказів по справі у їх сукупності, що цивільний позов, заявлений ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. ст. 1167, 1177 ЦК України умови та порядок відшкодування майнової шкоди, завданої майну особи, яка потерпіла від злочину, встановлюються законом. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема… «у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків».
Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Дані покази потерпілого, цивільного позивача підтверджуються і дослідженими документами в обгрунтування в цій частині заявлених вимог, зокрема, довідкою лікаря неврополога, хірурга від 08.02. 2015р. (т.1 а.с. 29), даними УЗД від 08.02. 2015р. ( т.1 а.с. 30); листками непрацездатності (т.1 а.с. 31, 32), з яких відповідно вбачається, що 09.02. 2015 року ОСОБА_4 перебував на амбулаторному лікуванні з приводу виявленого в нього закритого перелому 10 ребра справа, лікування якому було продовжено до 26.02. 2015р. (т.1 а.с. 32).
Доводи обвинуваченого в частині того, що надані потерпілим, цивільним позивачем чеки на придбання ліків під час амбулаторного лікування є такими, що зібрані в аптеках з «мусорних ящиків», спростовуються як вищенаведеними дослідженими доказами по справі відносно яких не заперечував обвинувачений, так і суто дослідженими чеками (т.1 а.с. 34 36 т.2 докази а.с. 22 24), з яких чітко видно дату придбання, час та місце знаходження аптек, які за адресами не знаходяться в одному місці, є різними як і різними є номера фіксальних чеків касового апарату. Отже, реальною сумою витрат на лікування потерпілого цивільного позивача, згідно фіксальних чеків вбачається сума 5439,00 грн., з інших наданих фіксальних чеків (т.1 а.с. 34 чек 1, 2 а.с. 35 чек 11, чек 14) на суму 730 грн. не вбачається придбання ліків, а видно внесення коштів в сейф кредит картою грошової скриньки, в інших чеках не вбачається найменування, дати і номеру чеку.
Що стосується витрат за рахунком довідкою лікаря стоматолога Агатій (т.1 а.с. 33), а також витрат цього ж лікаря на а.с. 21 т. 2 докази), то суд вважає, що дані витрати не можуть братися за основу в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, оскільки у вказаних рахунках відображена різна сума грошових коштів за лікування і протезування, а саме вона визначена як в гривнях, так і в євро; у вказаних рахунках відсутня дата та видані вони одним лікарем Агатій.
Аналогічне стосується і витрат заявлених потерпілим, цивільним позивачем на суму 3350 грн. пошкодженого одягу, з зазначенням того, що одяг ремонту не підлягає, будь яких доказів чому ОСОБА_4 не заявлено. Одяг: сорочка, футболка, свитер, куртка які добровільно були видані ОСОБА_4 слідчому, були предметом огляду та в рамках кримінального провадження визнанні речовими доказами по справі і є такими, що за відповідною розпискою (т. 2 докази а.с. 68) повернуті ОСОБА_4 , при цьому останній зазначено, що будь яких претензій він не має. Вищенаведене не спростовується і дослідженими по справі доказами. Відносно суми моральної шкоду заявленої ОСОБА_4 в розмірі 20.000 грн., то заявлені вимоги підлягають також частковому задоволенню, а саме із врахуванням правомірності, в силу ст. 1167 ЦК України заявленої вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, яку, виходячи з матеріального становища відповідно як відповідно потерпілого, цивільного позивача, так і обвинуваченого, враховуючи вимоги розумності і справедливості, при визначенні розміру відшкодування, ступеня вини відповідно підсудних та глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, цивільного позивача, стан його здоров`я, час та зусилля, необхідні для відновлення порушеного права, а також з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь цивільного позивача, потерпілого ОСОБА_4 моральну (немайнову) шкоду в сумі 5.000 грн.
Судові витрати по справі відсутні.
Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.2,3 ст. 76 КК України, зокрема: не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, місця роботи.
Цивільний позов потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої злочином задовольнити частково.
Стягнути з засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 (дані що посвідчують особу (паспорт НОМЕР_1 виданий першотравневим РВУ МВС України в Чернівецькій області 13.01.1998 року) на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 - матеріальну шкоду завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 5439,00 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України). Вирок суду підлягає врученню - прокурору та засудженому. В порядку визначеному ч.7 ст. 376 КПК України вирок направити не пізніше наступного дня після ухвалення потерпілому та в його інтересах представнику, як учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1