У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/1099/16-к
Номер провадження: 1-кп/511/108/16
23.06.2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна Одеської області обвинувальний акт, який надійшов від прокуратури Роздільнянського району Одеської області, внесений до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №0000252 від 29.12.2012 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст.187 ч.3 КК України,
В С Т А Н О В И В :
13.05. 2016 року до Роздільнянського районного суду Одеської області повторно надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , в якому зазначено, що останньому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ст..187 ч.3 КК України що кваліфікуються як розбій тобто напад з метою заволодіння чужим майном за кваліфікуючою ознакою проникнення до житла.
Згідно обвинувального акту , досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимим 02.08.2001р. за вироком апеляційного суду Одеської області за ст..142 ч.3, ст..93 п. «А,І», ст..93 п. «А,Г,І», ст..42 КК України (в ред. 1960р.) до позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією майна, належних висновків для себе не зробив та продовжив злочинну діяльність при наступних обставинах:
28.12.2012 р. близько 18.00 год. ОСОБА_6 , будучи одягненим в камуфльований одяг, а також маску у вигляді спортивної шапки чорного кольору з вирізами для очей та роту на обличчі, маючи при собі пневматичний пістолет «Glether РМ», з корисливих мотивів, прибув до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому мешкає ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого через відчинені вхідні двері увійшов до приміщення будинку і здійснив напад на ОСОБА_9 , та погрожуючи застосуванням пневматичною зброєю, а саме: пістолетом «Glether РМ, відкрито заволодів грошима у розмірі 2000 грн., розпорядився ними на власний розсуд, після чого ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, чим завдав матеріального збитку ОСОБА_9 в розмірі 2000 грн.
На думку органу досудового розслідування, своїми навмисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.187 КК України, кваліфікований як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя потерпілого та проникненням до житла.
20.12.2013 р. близько 18.00 год. ОСОБА_6 , будучи одягнений в камуфльований одяг, а також маску у вигляді спортивної шапки чорного кольору з вирізами для очей та рота на голові, маючи при собі обріз двоствольної мисливської рушниці 16 калібру моделі «ТОЗ-БМ» серії та номеру НОМЕР_1 , 1966 року випуску, з корисливих мотивів, повторно, прибув до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає подружжя ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого через відчинені вхідні двері проник до приміщення будинку і здійснив напад на подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та погрожуючи застосуванням обріза рушниці, відкрито заволодів грошима у сумі 3000 грн., які належали ОСОБА_9 .. Після чого ОСОБА_6 , погрожуючи ОСОБА_10 обрізом двоствольної мисливської рушниці 16 калібру моделі «ТОЗ-БМ» серії та номеру НОМЕР_1 , 1966 року випуску, заборонив виходити з будинку, а сам з місця вчинення злочину зник.
На думку органу досудового розслідування, своїми навмисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.187 КК України, кваліфікований як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя потерпілого та проникненням до житла, особою, яка раніше вчинила розбій.
Прокурор, представник потерпілої висловили думку про можливість призначення судового розгляду , обвинувачений та захисник заперечували проти призначення обвинувального акту до розгляду , мотивуючи своє заперечення тим . що обставини вчинення злочину не відповідають дісності , а саме обріз мисливської рушниці був знайдений набагато пізніше чим вчинено злочи.
Дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, суд вважає, що він підлягає поверненню прокурору, оскільки не відповідає вимогам статті 291 КПК України, з огляду на наступне.
Так, згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Зокрема, п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків викладені в ст.291 КПК України, а відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення щодо кожного обвинуваченого окремо.
В обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_6 , що свідчить про недотримання слідчим та прокурором вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що є підставою для повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження.
Суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.
Викладення фактичних обставин провадження з підсумком про те, що особа вчинила те чи інше кримінальне правопорушення, як це зроблено в обвинувальному акті щодо підозрюваного, не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставини, що перешкоджають судовому розгляду вказаного обвинувального акту.
Крім того, згідно ст. 291 ч.4 КПК України, прокурор направляє в суд обвинувальний акт, до нього додається реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, розписка, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений.
На думку суду, органом досудового розслідування не в повній мірі встановлені всі потерпілі по справі, оскільки в обвинувальному акті вказано, що обвинувачений 20.12.2013 року близько 18.00 годин вчинив напад на подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а правовий статус фізичної особи ОСОБА_10 не визначений, чим порушено ст.55 та ст.56 КПК України. Також, в обвинувальному акті відсутні анкетні відомості (прізвище, ім`я, по батькові, дата і місце народження, місце проживання, громадянство) на потерпілого по другому епізоду ОСОБА_10 , що позбавляє суд можливості викликати його в судове засідання, встановити його особу та призведе до порушення його прав як учасника кримінального провадження.
Крім того, з обвинувального акту не зрозуміло, чи обвинувачений здійснив проникнення у приміщення житлового будинку, де проживає подружжя ОСОБА_11 (не визначений статус приміщення та його приналежність) чи в інше приміщення. .
У підготовчому судовому засіданні суд позбавлений можливості досліджувати докази по кримінальному провадженні, але суд вважає за необхідне зазначити, що у Реєстрі матеріалів досудового розслідування №0000252 в розділі ІІ «Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення» міститься посилання на ухвали слідчого судді від 07.10.2014 року, 08.10.2014 року, 15.10.2014 року, без визначення, які сааме клопотання були розглянуті.
Ознайомившись з вказаними ухвалами слічого судді, які відправлені до ЄДРСР, суд встановив, наступне: - в ухвалі від 07.10.2014 року про арешт майна, зазначено: «судовим розглядом встановлено, що 28.12.2012 року біля 18 год невстановлена особа, знаходячись у гостях у ОСОБА_9 , що мешкає із сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , увійшла до їдальні, де, погрожуючи ОСОБА_9 застосуванням фізичного насильства до її доньки, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, відкрито викрала 100 доларів США та 1200 гривень. Крім того, 20.12.2013 року біля 18 год, невстановлена особа шляхом вільного доступу проникла до будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_9 та скоїла крадіжку грошей у сумі 3000 гривень». З мотивувальної частини ухвали вбачається, що потерпілі чи потерпіла не заявляли про вчинення відносно них розбійного нападу, як то зазначено у обвинувальному акті.
- в ухвалі від 08.10.2014 року про розгляд клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів зазначені ті ж обставини вчинення злочинів, попередня кваліфікація, внесена до ЄРДР, за ч.2 ст.186 КК України та є посилання на заяву №5720 від 06.10.2014 року та заяву №5721 від 06.10.2014 року, які зареєстровані у ЖЄО Роздільнянського РВ, про те, що у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень зізнався ОСОБА_6 та заявив, що кримінальні правопорушення він вчиняв з обрізом двоствольної мисливської зброї, яка потім вилучена працівниками транспортної міліції. Далі в ухвалі зазначено, що «згідно вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.07.2014 року затверджено угоду від 08 липня 2014 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винуватим за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання у вигляді 3(трьох) років позбавлення волі; згідно ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від основного призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік. В тому ж вироку зазначений у клопотанні речовий доказ, а саме: обріз двоствольної мисливської рушниці 16 калібру моделі «ТОЗ-БМ» серії та номеру НОМЕР_1 , 1966 року випуску, 27 патронів 16/70мм (6 патронів згідно висновку судово-балістичної експертизи №202 від 13.05.2014 року відстріляні під час експертного дослідження) після проведення експертного дослідження; картону коробку з приладдям для чистки рушниці передані на зберігання відповідальному за озброєння ЛВ на станції Роздільна УМВС України на Одеській залізниці, після набрання вироком законної сили знищити». Вирок набрав законної сили та надійшов на виконання.
Слідчий суддя встановила, що станом на 08.10.2014 року вказаний обріз не знищено та надала дозвіл слідчому ОСОБА_13 на тимчасовий доступ до вказаних у вироці суду від 08.07.2014 року речових доказів, які знаходяться на зберіганні у відповідального за озброєння ЛВ на станції Роздільна УМВС України на Одеській залізниці.
Однак, звертаючись з вказаним клопотанням про тимчасовий доступ до речових доказів, які долучені до іншого кримінального провадження, слідчий ОСОБА_13 не звернув увагу на те, що вироком суду від 08.07.2014 року відносно ОСОБА_6 за ст.263 ч.1 КК України, який набрав законної сили та має преюдиційне значення, встанолвено, що вказаний обріз мисливської рушниці обвинувачений знайшов на смітнику, розташованому біля села Павлівка, Роздільнянського району, Одеської області у січні-лютому 2014 року та привласнив знайдене. Спочатку зазначену вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу ОСОБА_6 безпосередньо при собі в руках перемістив до місця свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де і зберігав до 12 травня 2014 року. У цей день вказану зброю у нього було вилучено працівниками транспортної міліції, при обставинах, зазначених у вироку.
У обвинувальному акті не зазначено про ці обставини, які були вже встановлені судом, та не дана оцінка тій обставині, що вказаний обріз ОСОБА_6 знайшов після 20.12.2013 року, тобто після вчинення розбійного нападу на подружжя ОСОБА_11 .
В рішенні ЄСПЛ від 09.10.2008 року у справі "Абрамян проти Росії": «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
Судом встановлено, що ОСОБА_9 та її чоловік ОСОБА_10 виїхали за межі України та на теперішній час перебувають у США, у судове засідання ОСОБА_9 не з`являється та не має наміру цього робити, матеріали кримінального провадження їй не відкриті, а відкриті її представнику адвокату ОСОБА_8 , який не може бути допитаний судом по обставинам вчинення злочинів проти потерпілої чи потерпілих. Заяви потерпілої в суд не надходило , фактично повідомити її не можливо .
Відповідно до вимог ст.. 290 ч. 7 КПК України ,а ні слідчий , а ні прокурор не відкрили матеріали кримінального провадження потерпілій, що є порушеннями її прав.
А потерпіла в свою чергу не підтвердила вказану дію письмово. .
За таких обставин суд буде позбавлений можливості встановити об`єктивну істину по справі та усунути протиріччя, виявлені при ознайомленні з обвинувальним актом та додатками до нього..
В порушення п. 9.5.1. Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України № 3 від 15.01.2013 р., підпис прокурора, який затвердив обвинувальний акт, не завірений гербовою печаткою.
Обвинувальний акт розглядався колегією суддів неодноразово .Змінювався головуючий.
Ухвалою суду від 16.02.2015 року вказаний обвинувальний акт був повернутий прокурору для усунення недоліків, але ухвала суду, яка набрала законної сили, у повному обсязі виконана не була.
Ухвалою суду від 30.11.2015 року вказаний обвинувальний акт був повернутий прокурору для усунення недоліків, але ухвала суду, яка набрала законної сили, у повному обсязі виконана не була.
Повернення обвинувального акту передбачає відновлення та продовження досудового розслідування, що підтверджується постановою прокурора ОСОБА_5 про зупинення досудового розслідування від 04.01.2016 року.
Суд констатує . що після повернення обвинувального акту згідно ухвали суду від 30.11.2015 року згідно наданого реєстру матеріалів досудового розслідування 04.01.2016 року було прокурором ОСОБА_5 зупинено досудове розслідування п.24 Реєстру - А.С. . Відновлено досудове розслідування 12.05.2016 року слідчим ОСОБА_13 .
Суд констатує , що після повернення обвинувального акту , а ні слідчий , а ні прокурор - процесуальний керівник не звернулися з клопотанням відповідно до вимог ст.295 КПК України до уповноваженого прокурора розглядати питання про продовження строку досудового розслідування для продовження строку досудового розслідування. Клопотання в реєстрі відсутнє, строк не продовжено , права підозрюваного порушено.
Тобто фактично всі слідчі дії в тому числі і складання обвинувального акту відбувалося за межами проведення досудового розслідування.

Законодавець в ч.8 ст. 223 КПК встановив, що слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 КПК.

Оскільки після повернення обвинувального акту досудове розслідування триває, тому і сторона захисту може ініціювати проведення слідчих дій. Більш того, сама може надати нові докази по кримінальному провадженню.

В порушення вимог ст. 290 ч.9 КПК України прокурором не отримано письмового підтвердження від потерпілих надання їм доступу до матеріалів кримінального провадження зі зазначенням найменування таких матеріалів .
Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, вказані недоліки є істотними, і вони перешкоджають суду призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, а тому обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для прийняття законного та обґрунтованого рішення у відповідності з вимогами КПК.
Керуючись ст.291 ч.2 п.п.3,5, п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст..187 ч.3 КК України, зареєстрований в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000252 від 29.12.2012 року, повернути прокурору Роздільнянського району Одеської області в зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Ухвалу негайно направити прокурору для усунення зазначених в ній недоліків обвинувального акта , виконання даної ухвали суду та прийняття законного рішення. .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення
Суддя:ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_14 лляшук