АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4282/16-к Номер провадження 11-сс/786/353/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем - ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава судове провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 11.08.2016 року,-

в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_7 , поданою в інтересах ОСОБА_8 про зобов`язання надати медичну допомогу та призначити і проводити лікування.

Відмовляючи у відкритті провадження слідчий суддя у своїй ухвалі вказав, що стадія досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчена направленням до суду обвинувального акту, про що відомо заявнику на час звернення до слідчого судді з відповідною скаргою, на стадії якого слідчий суддя в силу норм КПК України не має повноважень на здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Окрім того, слідчий суддя вказав, що в силу норм ст.303 КПК України передбачено виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та постановити нову, якою зобов`язати Полтавську установу виконання покарань УДПтС України в Полтавській області (№23) надати ОСОБА_8 медичну допомогу в умовах спеціалізованого територіального закладу МОЗ

Зазначає, що в провадженні Кобеляцького районного суду Полтавської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.2 ст.377, ч.3 ст.27, п.п 6,11,12 ч.2 ст.115 КК України.

ОСОБА_8 необхідна постійно знаходитися на диспансерному обліку у лікаря кардіолога і терапевта, проходити постійно нагляд у вказаних лікарів та отримувати спеціалізоване лікування.

На думку апелянта ні суд першої інстанції, який здійснює розгляд справи по суті, ні слідчий суддя не забезпечили відновлення порушених прав обвинуваченого ОСОБА_8 щодо медичної допомоги, порушення яких продовжується.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора на підтримання апеляційної скарги захисника, який вважає ухвалу слідчого судді такою, що підлягає скасуванню, оскільки скарга захисника підлягає розгляду слідчим суддею, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Пунктом 18 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, згідно з цим Кодексом.

Статтею 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
За змістом ухвали слідчого судді суду першої інстанції, стадія досудового розслідування в даному кримінальному провадженні вже закінчена направленням обвинувального акту щодо ОСОБА_8 до Кобеляцького районного суду Полтавської області, де розпочато судове провадження, тому стадія судового контролю, який здійснюється слідчим суддею, фактично закінчена.

В ході судового розгляду вищезазначеного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 заявляли клопотання про заміну запобіжного заходу ОСОБА_8 на більш м`який у зв`язку з необхідністю надання останньому медичної допомоги.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05.08.2016р. у задоволенні такого клопотання відмовлено.

Мотивуючи відмову у заміні запобіжного заходу ОСОБА_8 суд в ухвалі послався, у тому числі, на консультативний висновок спеціаліста від 16.05.2016 року, наданий ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського про показання проведення ОСОБА_8 діагностичного дослідження, яке можливе лише в умовах спеціалізованого територіального закладу МОЗ, указавши, що поміщення слідчо-арештованої особи до спеціалізованого медичного закладу для надання медичної допомоги відноситься до компетенції керівництва СІЗО.

Звертаючись до слідчого судді з аналогічним клопотанням про призначення та проведення лікування обвинуваченому ОСОБА_8 його захисник не урахував вимоги законодавства та нормативно-правових актів України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення передбачено, що установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано взяття під варту або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Згідно ст. 11 вищевказаного Закону, медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту N 239/5/104 від 10.02.2012, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, п. 2.3. Медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

В п. 2.7. вказаного Порядку передбачено, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Матеріали судового провадження не містять даних щодо звернення обвинуваченого ОСОБА_8 або його захисника - адвоката ОСОБА_7 до керівництва СІЗО з вимогою про надання медичної допомоги обвинуваченому Мельнику, а також інформації про рішення, прийняте за наслідками відмови адміністрації СІЗО з цього приводу.

Окрім того, надання медичної допомоги та поміщення у лікувальний заклад не потребує рішення суду про зміну запобіжного заходу, оскільки керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

Твердження в апеляційній скарзі захисника про необхідність урахування вимог ст.206 КПК України колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказана стаття передбачає обов`язок слідчого судді захистити права людини, яка утримується під вартою, у випадках грубого порушення її прав, пов`язаних з незаконним позбавленням свободи, застосування насильства під час затримання та тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги захисника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 11.08.2016 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

с у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4