АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/790/1848/16 Суддя доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді суддів за участю: прокурора при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 листопада 2016 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_5 про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_5 про надання дозволу на затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається зі змісту ухвали, приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання прокурора слідчий суддя послався на те, що суду не було надано доказів про вручення підозри ОСОБА_7 за ч.3 ст.407 КК України, у спосіб визначений діючим КПК України, та про встановлення фактичного місцезнаходження ОСОБА_7 .

Не погодившись з постановленим процесуальним рішенням слідчого судді, прокурор військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 листопада 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про надання дозволу на затримання ОСОБА_7 з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання військового прокурора від 01 листопада 2016 року про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Апелянт вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що до клопотання від 30 жовтня 2016 року було долучено копію повідомлення про підозру ОСОБА_7 , на якій знаходилася відмітка про отримання даного клопотання військовою частиною НОМЕР_1 , листи з ХЗВ Військової служби правопорядку та ГУНП в Харківській області щодо здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_7 . Також вказує, що ОСОБА_7 продовжує скоювати кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.407 КК України та переховуватися від правоохоронних органів.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив про задоволення його апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як вбачається із наданих апеляційному суду матеріалів судового провадження, Військова прокуратура Харківського гарнізону здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000229 від 24 квітня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України ( а.с.2).

Органами досудового розслідування встановлено, що відповідно до вимог ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.2, 9, 11, 16, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старший солдат ОСОБА_7 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Однак, старший солдат ОСОБА_7 в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України, 17 лютого 2015 року, вирішив стати на злочинний шлях та реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та не повернувся по теперішній час до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , для проходження військової служби не повернувся, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовує на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби (а.с.1).

Відповідно до ч.1 ст.188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, вищевказана правова норма передбачає наявність у ОСОБА_7 процессуального статусу підозрюваного.

Стаття 42 КПК України вказує, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст.276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно до ч.1 ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Між тим, матеріали судового провадження та апеляційна скарга прокурора не містять належних даних підтверджуючих вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції прокурором не було надано достовірних доказів, які свідчать про вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України або про застосування заходів для вручення підозри, передбачених ч.1 ст.278 КПК України.
Згідно ч.4 ст.189 КПК України, слідчий суддя відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив про відсутність достатніх підстав вважати, що на час розгляду клопотання ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру за ч.3 ст.407 КК України, відповідно до вимог ст.ст.276-279 КПК України та визначено його процесуальний статус по кримінальному провадженню №0000229. З такими висновками слідчого судді погоджується і апеляційний суд.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що матеріали судового провадження не містять посилання прокурора щодо наявності клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доведеності обставин, що вказують на існування підстав для його тримання під вартою.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 листопада 2016 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_5 не вбачає.

Керуючись ст.ст.392, 404, ч.3 ст.407, ст.ст.418, 419, 422, 423, ч.4 ст.424 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 листопада 2016 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_5 про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Куп`янськ, Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, старшого солдата, старшого стрільця 5 механізованої роти, 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.4 ст. 424 КПК України.

Головуючий суддя: Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4