н/п 1-кс/640/8677/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі скаржника - ОСОБА_3 ,
встановив:
На обґрунтування скарги скаржник зазначив наступне.
У судовому засіданні скаржник доводи скарги підтримав у повному обсязі.
Слідча Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 та процесуальний керівник у кримінальному провадженні - прокурор Харківської місцевої прокуратури №2 про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили (а.с.10).
Неявка суб`єкту оскарження не є перешкодою для розгляду скарги, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.
В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.
Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Слідчий суддя не погоджується з постановою слідчого про закриття кримінального провадження, та вважає її передчасною.
Так, в ст. 284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Оскільки закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.
В порушення ч.1 ст. 223, п.1 ч.1 ст. 91, ч.1 ст. 92, п.2 ч.5 ст.110 КПК України, в ході досудового розслідування слідчим не проведені у достатньому обсязі слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Закриваючи кримінальне провадження, слідчий вказав, що в ході досудового розслідування було допитано ОСОБА_6 , який пояснив, що 25.07.2016 ОСОБА_5 наніс йому удар по спині. Так, 17.10.2016 ОСОБА_6 написав заяву про те, що він відмовляється від проходження судово-медичної експертизи, без якої неможливо встановити ступінь нанесення тілесних ушкоджень (а.с.51).
При цьому, слідчий не провів в достатньому обсязі необхідних слідчих дій щодо збирання, перевірки та оцінки доказів у кримінальному провадженні.
При проведенні досудового розслідування органу розслідування слід в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі перевірити всі доводи заявника, провести необхідні слідчі дії, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Щодо скарги заявника в частині визначення правової кваліфікації кримінального правопорушення, заявнику роз`яснюється, що правом визначення правової кваліфікації кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення.
Скаржник зазначає, що постанову слідчого від 19.10.2016 він отримав лише 08.11.2016 року, про що ніким не оспорено в судовому засіданні, та не надано доказів, які б спростовували цей факт, зі скаргою до суду звернувся 14.11.2016, а тому слідчий суддя вважає, що процесуальний строк для звернення до суду для оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 не пропущений.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст.ст.303-307,309,372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини скарги ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1