04.06.2014 Справа №607/6427/14-к
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Башуки, Кременецького району, Тернопільської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 (в редакції 2001 року), ч.2 ст.366 КК України (в редакції 2001 року),-
Згідно поданого клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , працюючи на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління УМВС України в Тернопільській області, 19 січня 1994 року порушив та прийняв до свого провадження кримінальну справу №1178045 про незаконні операції з валютними цінностями ОСОБА_6 . Того ж дня, по місцю проживання ОСОБА_6 працівниками УБОЗ УМВС України в Тернопільській області згідно постанови, винесеної ОСОБА_5 проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено 7200 доларів США. Крім того, ОСОБА_6 добровільно видав 72 долари США, тобто всього у нього вилучено 7272 долари США, що по офіційному курсу Національного банку України на час вилучення, становило 91 млн. 699 тис. карбованців та станом на 09.04.2014 року по офіційному курсу Національного банку України становило 85 тис. 277 грн.
Отримавши від працівників УБОЗ УМВС України в Тернопільській області 19 січня 1994 року вказану суму валюти, ОСОБА_5 зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч вимогам п.29, 31, 32 Інструкції №34/15 «Про порядок вилучення, обліку, зберігання і передачі речових доказів по кримінальних справах, цінностей і іншого майна органами попереднього слідства, дізнання і судами» від 18 жовтня 1989 року, у триденний строк гроші в сум 7272 доларів США на зберігання у фінансовий відділ УМВС України в Тернопільській області не здав, а привласнив їх.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.191 КК України (в редакції 2001 року).
З метою укриття розкрадання державного майна в особливо великих розмірах, ОСОБА_5 перебуваючи в своєму службовому кабінеті УМВС України в Тернопільській області, в січні 1994 року склав завідомо неправдиві постанову від 21 січня 1994 року про здачу валюти в сумі 7272 долари США, що по офіційному курсу Національного банку України на час вилучення, становило 91 млн. 699 тис. 920 карбованців та станом на 09.04.2014 року по офіційному курсу Національного банку України становило 85 тис. 227 гривень, на зберігання в Тернопільське обласне управління Національного банку України та супровідний лист №9/342 про направлення цієї постанови та валюти в банк, виконавши в ньому підпис від імені начальника відділу банку ОСОБА_7 про отримання валюти, хоча валюта в банк не поступала, чим спричинено тяжкі наслідки державі.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене), ч.2 ст.366 КК України (в редакції 07.04.2001 року).
09 квітня 2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України.
Потерпілим у кримінальному провадженні визнано управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області.
Суд приходить до даного висновку на підставі того, що згідно ст.287 КПК України у клопотанні прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності вказуються, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання підозри.
Проте прокурором в порушення вимог п.4 ч.1 ст.287 КПК України, фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення викладені у клопотанні не вірно, зокрема потерпілим по даному кримінальному провадженні визнано управління міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, що не відповідає дійсності, оскільки із змісту клопотання вбачається, що власником вилучених валютних цінностей є ОСОБА_6 , по місцю проживання якого проводився обшук, майно якого підлягало конфіскації в користь держави, будь якого обґрунтування про спричинення майнової шкоди УМВС України в Тернопільській області прокурором не наводиться, та належним чином не обґрунтовується.
Відповідно до ч.3 ст.285 КПК України, підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.
Однак, до клопотання прокурора надана лише заява ОСОБА_5 про закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, без надання розписки підозрюваним ОСОБА_5 про роз`яснення йому прав, передбачених ст.285 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст. 288 КПК України у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.
Таким чином, судом встановлено, що клопотанням прокурора про звільнення підозрюваного ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, є необґрунтованим та складене з порушенням вимог КПК України.
За таких обставин, дане клопотанням прокурора про звільнення підозрюваного ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, - слід повернути прокурору Тернопільської області для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.287,288 КПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
в задоволенні клопотання про звільнення підозрюваного ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, - відмовити.
Клопотання повернути прокурору Тернопільської області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1