1Справа № 335/4077/15-к 1-кп/335/30/2016
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2016 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження №0001089 від 06.03.2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, із середньою освітою, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого: -09.08.2010 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; -06.11.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1020 гривень
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
встановив:

05 березня 2015 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я ОСОБА_5 , діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи, згідно до висновку медичного огляду у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку №71, що розташований по б-р. Шевченка у м. Запоріжжя, наніс ОСОБА_5 лівою рукою один удар в область правої частини обличчя, чим завдав останньому тілесне ушкодження, що згідно висновку експерта №884 від 06.03.2015 року кваліфікується як легке тілесне ушкодження, тим самим ОСОБА_6 застосував до ОСОБА_5 насильство, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого. Після чого ОСОБА_6 почав вимагати у потерпілого цінні речі, і надалі відкрито заволодів мобільним телефоном «Nокіа 6300», що належав ОСОБА_4 , спричинивши їй матеріальну шкоду на суму 500 гривень.

Так, ОСОБА_6 погрожуючи нанесенням тілесних ушкоджень ОСОБА_5 пішов з ним до місця мешкання останнього: АДРЕСА_2 , де чекав ОСОБА_5 на лавці, а останній пішов додому за грошима. Через деякий час до ОСОБА_6 підійшли батьки ОСОБА_5 з проханням повернути мобільний телефон, на що ОСОБА_6 , почав тікати, після чого був затриманий співробітниками міліції біля будинку №114 по б-р. Гвардійському у м. Запоріжжі.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, що кваліфікується як: відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачений визнач частково, визнавши, що дійсно наносив удари потерпілому, при цьому зазначив, що не вимагав в останнього матеріальних цінностей, грошей, а телефон, на його ж прохання, потерпілий добровільно дав покористуватися.

При цьому щодо обставин кримінального правопорушення обвинувачений пояснив, що бачив потерпілого в кафе, а потім на вулиці в компанії хлопців. Оскільки він знав цих хлопців, то підійшов та взнав, що вони мають до ОСОБА_8 якісь претензії, хотіли від його щось отримати. Обвинувачений попросив цих хлопців цього не робити та в подальшому запропонував свою допомогу потерпілому, зазначивши, що може йому допомогти, при цьому потерпілому потрібно було відвідати авторитета ОСОБА_9 , який проживає в районі Набережної магістралі в м. Запоріжжі. Вони разом з потерпілим ходили до ОСОБА_10 , який зазначив, що потерпілому треба буде прийти до його на наступний день і він вирішить його проблеми.

Після цього вони розійшлися по домівках.

Пізніше, 05.03.2015 року обвинувачений заїхав до ОСОБА_10 , від якого взнав, що ОСОБА_8 не з`являвся, але його проблеми були вирішені. Після цього він з телефону товариша передзвонив потерпілому, зустрівся з ним, а потім пішов з потерпілим до ОСОБА_10 , який зазначив, що за вирішенні питання йому треба 200 грн. На таку пропозицію потерпілий запропонував сходити до його додому взяти гроші.

При виході від ОСОБА_10 обвинувачений, як йому здається, два рази вдарив потерпілого, а попередньо попросив телефон для того щоб послухати музику, при цьому телефон лежав на столі ОСОБА_10 . Прибувши до будинку потерпілого, обвинувачений залишився чекати на лавці перед під`їздом, через деякий час на вулицю вийшли батьки потерпілого. Оскільки розмова відбулася на підвищених тонах, вирішив від них піти. Через деякий час йому передзвонив батько потерпілого та запропонував зустрітися, але повернувшись в двір будинку був затриманий працівниками міліції.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчинені вказаного кримінального правопорушення обґрунтується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зокрема потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ввечері 05.03.2015 року, йому передзвонив обвинувачений ОСОБА_11 , попросив підійти на кінцеву зупинку 85 маршрутки, по місцезнаходженню бару «Пивна бочка». Прибувши з своїми двома друзями, близько 21-45 год. бачив ОСОБА_12 в компанії двох хлопців. Після того як обвинувачений позвав, вийшов з ним на вулицю для того щоб поспілкуватися. На вулиці обвинувачений безпідставно почав кричати та наніс йому удар лівою рукою в голову. Після нанесення удару обвинувачений зазначив, що він винен йому 200 грн. При нанесенні удару з кишені потерпілого випав чорно-білий телефон «Nокіа 6300» з навушниками, який був відібраний обвинуваченим. Обвинувачений повідомив, що телефон буде повернутий після передачі йому 200 грн.

Оскільки при собі не було грошей запропонував обвинуваченому пройти з ним додому. Коли піднімався в квартиру обвинувачений залишився чекати на лавці перед під`їздом. А в дома, коли попросив у батька гроші, останній помітив побої на лиці на що, після з`ясування обставин почав викликати міліцію, в цей час його мама з товаришем сім`ї вийшли на вулицю, пізніше на вулицю вийшов і батько.

Обставини добровільної передачі телефону заперечив.

Потерпіла ОСОБА_4 повідомила суду, що ввечері 05.03.2015 року була вдома, до них в гості прийшов товариш - ОСОБА_13 . Після 22-00 год. зайшов син, на лиці якого разом з чоловіком помітили сліди від побоїв. На поставлені запитання, від сина стало відомо, що від його вимагають гроші, особа яка вимагає знаходиться перед під`їздом будинку, при цьому в останнього перебуває її телефон який вона передала сину у користування. Поки чоловік викликав міліцію, вона з ОСОБА_13 вибігли на вулицю, де і помітили обвинуваченого, який спочатку почав сперечатися, згодом намагався втекти, проте був затриманий, прибулими на місце пригоди, працівниками міліції.

Оскільки обвинуваченим була повністю компенсована моральна шкода, потерпіла не має до останнього ніяких майнових чи не майнових претензій, відмовилася від позову і така відмова була прийнята судом.

Протоколом огляду місця події (а.с.76-78), яким встановлено, що на місці затримання в обвинуваченого виявлено та вилучено відібраний у потерпілого чорно-білий телефон «Nокіа 6300» з навушниками.

Висновком експерта №844 (а.с.91), яким встановлено, що крововилив навколо правого ока з переходом в праву набровну область і праву щоку потерпілого ОСОБА_5 кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

Висновком експерта №845д (а.с.92), яким встановлено, що виявлене тілесне ушкодження у ОСОБА_5 виникло від одного травматичного впливу.

Сукупність наведених та досліджених в судовому засіданні доказів не залишає у суду сумнівів про винуватість ОСОБА_6 відкритому викрадення чужого майна (грабежі) поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинено повторно.

Суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого про те, що він отримав телефон від потерпілого добровільно, оскільки зазначене спростовується доказами, дослідженими у судовому засіданні, зокрема і поясненнями його самого. Так, обвинувачений не заперечував, що виставляв майнові претензії потерпілому, а в подальшому застосував силу, а за вказаних обставин говорити про добровільну згоду потерпілого не представляється за можливе.

Показання обвинуваченого неузгоджені, обвинувачений в своїх показаннях нещирий, не повідомив, які питання він допомагав розв`язувати потерпілому.

Таким чином, судовим розглядом встановлено винність ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Як обставину, що пом`якшує покарання, суд визнає часткове визнання вини, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При визначенні виду й міри покарання судом враховується вчинення обвинуваченим, раніше судимим, злочину, що ст.12 КК України віднесено до тяжких. Судом також враховано відомості про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, працевлаштувався, обвинувачений не профілактичних обліках не перебуває, по місцю проживання на його поведінку скарг не надходило.

Таким чином, із огляду на зазначене, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання й наявності підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням й покладенням на його обов`язків відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України.

Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

В обвинувальному акті зазначено про розмір витрат на залучення експерта для проведення експертиз під час досудового розслідування, які за переліченим змістом є вартістю проведених по справі під час досудового розслідування експертиз.

Разом з тим, ч.2 ст.124 КПК України передбачає стягнення з обвинуваченого, в разі ухвалення обвинувального вироку, на користь держави лише документально підтверджених витрат на залучення експертів, а не вартості проведення експертиз, яку ст.118 КПК України не віднесено до процесуальних витрат.

Оскільки дані про розмір витрат на залучення експертів, та виконану роботу експертів, що не є їх службовим обов`язком, відсутні, питання про процесуальні витрати судом не вирішується.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 376 КПК України,
засудив:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбачених ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням на 1 (один) рік, якщо протягом цього іспитового строку засуджений не вчинить нового злочину.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 ст.76 Кримінального кодексу України протягом іспитового строку покласти на засудженого такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази кепку чорного кольору, передану на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити останньому за належністю. Мобільний телефон «Nokia 6300» ІМЕЙ НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 залишити останній за належністю.

Цивільний позов ОСОБА_4 залишити без задоволення.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1