Справа № 541/478/16-к
№ провадження 1-кп/541/67/2016
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2016 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Миргороді кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тучне (уточнено судом) Білопільського району Сумської області, громадянина України, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, з повною загальною середньою освітою, працюючого водієм у Товаристві з обмеженою відповідальністю „Кондитероптторг, зареєстрованого проживаючим в с. Олександрівка Білопільського району Сумської області, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , не інваліда, не депутата, раніше не судимого,

по ст. 402 ч. 1 КК України ,-

в с т а н о в и в :
05 лютого 2015 року, в вечірній час, обвинувачений ОСОБА_5 , являючись солдатом військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , за місцем дислокації цієї військової частини в АДРЕСА_2 , діючи свідомо та у відсутність будь яких на те поважних причин, в супереч вимогам статей 4, 11, 16, 28, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відкрито відмовився виконати наказ № 40 командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 05.02.2015 року та бойове розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних сил України від 03.02.2015 року № 04 стосовно виключення із списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та переміщення для подальшого проходження військової служби до Донецької і Луганської областей, залишившись в м. Миргороді Полтавської області.

Свою винуватість в інкримінованому діянні обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю і показав, що дійсно не побажав виконати доведені до нього наказ і розпорядження відповідних начальників. На час розгляду цього провадження він звільнений з військової служби і не є військовослужбовцем, проте забезпечений постійним місцем роботи і заробітком.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого йому обвинувачення та тих обставин справи, які ніким не оспорюються, суд, розглядаючи провадження відповідно до положень ст. 337 ч. 1 КПК України, тобто, в межах висунутого обвинувачення, не маючи сумнівів у добровільності та істинності позиції ОСОБА_5 , за пропозицією прокурора, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України, обсяг доказів, що підлягали дослідженню, обмежив допитом обвинуваченого і вивченням матеріалів, які характеризують його особу.
Таким чином, протиправні дії ОСОБА_5 , які проявилися у непокорі, тобто, відкритій відмові виконати наказ начальника, слід кваліфікувати по ст. 402 ч. 1 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, слід визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а в порядку ст. 66 ч. 2 КК України ще й наявність на утриманні двох малолітніх дітей. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, в обвинувальному акті не наведено і судом не встановлено.

При призначенні міри покарання ОСОБА_5 враховується ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке за відповідною класифікацією віднесене до злочинів середньої тяжкості, характер допущеної обвинуваченим бездіяльності, його психологічний стан в момент вчинення діяння, критичне ставлення обвинуваченого до своєї бездіяльності при розгляді провадження судом, обставини, які пом`якшують його покарання, а також особа ОСОБА_5 , який має постійне місце проживання і роботи, утримує власну сім`ю, в якій виховує двох дітей, за колишнім місцем військової служби характеризується позитивно, раніше не засуджувався.

За таких обставин та, приймаючи до уваги незначну тяжкість вчиненого діяння і його наслідків, суд приходить до переконання про доцільність призначення цьому обвинуваченому реальної міри покарання, що сприятиме досягненню мети його виправлення і перевиховання та запобігання вчинення ним нових правопорушень у майбутньому.

Зважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, враховуючи фактичні обставини справи, пов`язані з утриманням обвинуваченим малолітніх дітей, суд вважає за можливе призначити йому основне покарання за статтею 402 ч. 1 КК України, по якій він засуджується, шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї частини статті, відповідно до положень ст. 69 КК України, що сприятиме досягненню мети його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ст. 402 ч. 1 КК України і призначити покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді 6 (шести) місяців виправних робіт за місцем роботи засудженого з відрахуванням в доход держави 10 % із суми його заробітку.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.
Суддя Миргородського
міськрайонного суду ОСОБА_1 .