АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/816/16 Справа № 182/3136/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

скаржника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про арешт грошових коштів у розмірі 6 000 доларів США, які на даний час зберігаються у мешканця с.Червоногригорівки Нікопольського району Дніпропетровської області ОСОБА_7 , у межах кримінального провадження №0003950 від 17 листопада 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Суд першої інстанції мотивував свою відмову тією обставиною, що у кримінальному провадженні за фактом шахрайських дій у відношенні ОСОБА_6 проводиться досудове розслідування, що на даний час особу, яка скоїла вказаний злочин, не встановлено. Зазначив, що у слідчого судді немає підстав для арешту майна особи, якій не повідомлено про підозру, оскільки арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

З вказаною ухвалою не погодився ОСОБА_6 , який просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 16 червня 2016 року, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання. На його думку, ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд не в повному обсязі розглянув його клопотання; висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають обставинам кримінального провадження; суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону. Зазначив, що для того, щоб запобігти втраті речових доказів по справі необхідно було застосувати заходи по їх збереженню, накласти арешт на грошові кошти вилучені у нього шахрайським шляхом. Посилання суду на те, що слідчий повідомив про відсутність особи, яка скоїла злочин, не відповідає дійсності. Постановою від 13 травня 2016 року, кримінальне провадження перекваліфіковане з ч.1 ст.190 КК України на ч.2 ст.190 КК України, до ЄРДР внесені відомості, що вказане кримінальне правопорушення вчинили ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення скаржника ОСОБА_6 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, вивчивши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У судовому засіданні апеляційної інстанції скаржник ОСОБА_6 пояснив, що гроші у розмірі 6 000 доларів США він позичів подружжю ОСОБА_10 , які у встановлений розпискою строк не повернули йому їх, а віддали у якості авансу за придбання будинку громадянину ОСОБА_7 .
Скаржник ОСОБА_6 на запитання колегії суддів відповів, що він звернувся до суду з позовом про стягнення з подружжя ОСОБА_10 цих 6 000 доларів боргу в порядку цивільного судочинства, але позов не розглядається через відсутність у судовому засіданні відповідачів. Заходи забезпечення позову у цивільному судочинстві ним не вживалися, бо він вважає гроші, що знаходяться у ОСОБА_7 , речовими доказами у кримінальному провадженні, порушеному за його заявою, та хоче, щоб саме у кримінальному провадженні був накладений арешт на ці грошові кошти.
З огляду на пояснення скаржника ОСОБА_6 колегія суддів вважає, що грошові кошти у розмірі 6 000 доларів США, про арешт яких просить скаржник, не є речовими доказами у сенсі ст.98 КПК України у кримінальному провадженні, порушеному за ч.2 ст.190 КК України за фактом шахрайства, а тому слідчий суддя при розгляді клопотання ОСОБА_6 про арешт грошових коштів правомірно застосував ч.6 ст.170 КПК України щодо обставин кримінального провадження та правомірно відмовив ОСОБА_6 у задоволенні його клопотання про арешт грошових коштів, оскільки подружжю ОСОБА_10 підозру не пред`явлено.
Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді винесена відповідно до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.98,170,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про арешт грошових коштів у розмірі 6 000 доларів США, які на даний час зберігаються у мешканця с.Червоногригорівки Нікопольського району Дніпропетровської області ОСОБА_7 , у межах кримінального провадження № 0003950 від 17 листопада 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: