Справа № 569/8942/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне, кримінальне провадження про обвинувачення:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Люхча Сарненського району Рівненської області, українця, гр.-на України, з вищою освітою, працюючого головним спеціалістом управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління національної поліції в Рівненській області, полковника міліції, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , прож. в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- за ч. 1 ст, 367 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , працюючи на посаді начальника Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області, згідно наказу начальника УМВС України в Рівненській області №143 о/с від 03.06.2013 року, маючи спеціальне звання - підполковник міліції, будучи службовою особою, згідно ст.ст. 1, 3, 5, 20 Закону України «Про міліцію» є представником державного озброєного органу виконавчої влади, а також згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, в своїй діяльності керується принципами законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, захищає життя, здоров`я, права та свободи громадян, інтереси суспільства та держави від протиправних посягань та на якого ч.2 ст.19 Конституції України покладений обов`язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, вчинив службову недбалість при наступних фактичних обставинах.

27.02.2014 року близько 09 год. 40 хв., ОСОБА_4 , перебував поряд із приміщенням прокуратури Рівненського району Рівненської області, до якої у той же час прибули представники громадської організації «Правий Сектор» ОСОБА_7 разом із трьома невстановленими слідством особами, та представники місцевих засобів масової інформації.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2, 3, 5 та п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про міліцію», а також відповідно до п.п. 3.2.2., 3.2.9. «Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події», затвердженої наказом МВС України № 940 від 22.10.2012 року, працівник міліції, який зобов`язаний виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення, вживає з цією метою передбачених чинним законодавством заходів, незалежно від посади, яку займає, місцезнаходження і часу, в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких, зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Однак, ОСОБА_4 , увійшовши до службового кабінету прокурора вказаної прокуратури ОСОБА_6 та постійно перебуваючи у службовому кабінеті останнього, в порушення вищевказаних; норм не запобіг та не припинив вчинення ОСОБА_7 протиправних дій відносно ОСОБА_6 , які виразились у погрозах із публічною демонстрацією ОСОБА_7 предмета зовні схожого на вогнепальну зброю, висловлювань брутальних слів на адресу прокурора прокуратури ОСОБА_6 .

Також, ОСОБА_7 відносно ОСОБА_6 застосовано фізичну силу, а саме: удушення, шляхом затягування краватки навколо шиї, нанесенню поштовху в область грудної клітки, та, нанесення правою рукою удару у потиличну ділянку голови, внаслідок чого ОСОБА_6 було заподіяно легкі тілесні ушкодження.

Крім того, після того як ОСОБА_7 за власною ініціативою припинив вчинення протиправних дій відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вийшов із приміщення прокуратури Рівненського району, де без жодних перешкод, внаслідок бездіяльності ОСОБА_4 , яким не вжито жодних заходів щодо затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події, інше, сів в автомобіль та поїхав у невідомому напрямі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 1 ст. 367 КК України, винним себе не визнав, цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 не визнав і показав суду, що з червня 2013 року він працював начальником Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області. В лютому 2014 року прокурор прокуратури Рівненського району ОСОБА_6 безпідставно з надуманих причин неодноразово не погоджував повідомлення про підозру та клопотання на арешт особи яка в селі Ставки Рівненського району вчинила вбивство іншої особи і у вчиненні якого зізналася про що він повідомляв прокурора Рівненського району на що останній не реагував, і про що стало відомо громаді міста Рівне. 27.02.2013 року приблизно в 09 годин йому зателефонували з УМВС, після чого він зателефонував начальнику УМВС України в Рівненській області ОСОБА_8 , який повідомив його, що в нього був ОСОБА_7 з іншими особами, які поїхали до нього, він повідомив ОСОБА_8 , що він знаходиться в Природоохоронній прокуратурі, яка знаходиться в приміщенні прокуратури Рівненського району. Через деякий час до прокуратури Рівненського району, не з його ініціативи, приїхав ОСОБА_7 з іншими особами і представниками ЗМІ. Всі, і він по запрошенню ОСОБА_7 зайшли в прокуратуру Рівненського району до кабінету ОСОБА_6 , в якому ОСОБА_7 став звинувачувати ОСОБА_6 в тому, що останній не дає згоди на арешт злочинця який вчинив вбивство, схватив ОСОБА_6 за краватку, він сказав ОСОБА_7 щоб він цього не робив і смикнув ОСОБА_7 за руку, і ОСОБА_7 перестав тримати ОСОБА_6 за краватку. Після чого він вийшов в коридор і зателефонував в райвідділ щоб принесли кримінальне провадження. Коли повернувся в кабінет ОСОБА_6 то ОСОБА_7 вже давав інтерв`ю представникам ЗМІ. Він вийшов з кабінету ОСОБА_6 на вулицю де розмовляв з представниками ЗМІ. О 10.05 зателефонував прокурор Рівненського району з яким він не розмовляв. Після чого під час розмови з черговим Рівненського райвідділу він зателефонував в УМВС щоб прислали оперативно-слідчу групу, про що він сказав ОСОБА_7 і повідомив останнього щоб той дочекався приїзду оперативно-слідчої групи, на що останній йому відповів, що він їде в Рівненську облраду. Після чого він повідомив по телефону начальника УМВС проте-що відбувалося в кабінеті ОСОБА_6 і пізніше про все написав рапорт на ім`я начальника УМВС. Після приїзду ОСОБА_7 - ОСОБА_6 погодив підозру і арешт особи яка вчинила вбивство, хоча раніше не хотів цього робити, а прокурор Рівненського району, прикриваючи своїх, вніс відомості а ЄРДР проте-що незаконно утримували вбивцю, якого пізніше було засуджено судом за ч. 1 ст. 119 КК України - вбивство через необережність. В кабінеті ОСОБА_6 - ОСОБА_7 зброєю не погрожував, ніхто йому в тому числі і ОСОБА_6 не чинили супротиву, ОСОБА_6 , в ході конфлікту, який тривав не більше 15-20 секунд, за допомогою не звертався, жодних тілесних ушкоджень на ОСОБА_6 не було. Коли ОСОБА_7 дав ляпаса ОСОБА_6 по голові, його в кабінеті не було і зброї при ньому також не було. 05 травня 2014 року, коли він знаходився в лікарні, до нього приїхав слідчий вручати повідомлення про підозру, він зателефонував адвокату, який повідомив його проте-що приїде, без присутності якого він відмовився отримувати повідомлення про підозру. В присутності двох понятих слідчий написав, що він відмовився отримувати повідомлення про підозру. Вважає, що на час розгляду кримінального провадження в суді він не отримав повідомлення про підозру. Також вважає, що матеріальну і моральну шкоду ОСОБА_6 міг заподіяти, в тому конфлікті, не він а ОСОБА_7 , якщо-б така мала місце.

Однак хоча обвинувачений ОСОБА_4 і не визнає своєї вини в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 1 ст. 367 КК України, суд заслухавши покази потерпілого, свідків, дослідивши письмові докази по кримінальному провадженню приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 1 ст. 367 КК України повністю доведена сукупністю всіх доказів зібраних по справі, перевірених і досліджених судом в судовому засіданні.

Зокрема винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 1 ст. 367 КК України підтверджується показами потерпілого та свідків, а саме:

Показами допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , який показав суду, що з 01.06. 2012 року він працював в прокуратурі Рівненського району по нагляду за додержанням законів в Рівненському РВ, його робоче місце кабінет № 206. У кримінальному провадженні по факту вбивства в селі Ставки Рівненського району він був призначений процесуальним керівником, слідчим по даному кримінальному провадженню був ОСОБА_9 26.02.2014 року до нього прийшов слідчий Білера з клопотанням про повідомлення про підозру та взяття під варту особи, яка вчинила вбивство в селі Ставки Рівненського району, на якому стояла дата 25.02.2014 року. Ознайомившись з матеріалами кримінального провадження він виправив дату на клопотанню на 26 число і так-як в кримінальному провадженні не було доказів на особу, яка підозрювалася у вчинення вбивства, з чим погодився і ОСОБА_10 , і який повідомив його, що так робити йому сказав начальник міліції ОСОБА_4 , він сказав, що підозрюваного необхідно звільнити тому-що його тримають під вартою незаконно і дав вказівки по кримінальному провадженню. В цей-же день в 19-30 годин до нього в кабінет прийшло близько 10 працівників міліції, які стали умовляти його підписати повідомлення про підозру, сказали, що підозрюваного, який визнав свою вину у вбивстві, тримають під вартою вже троє діб. Він відмовив працівникам міліції, яким сказав, що підпише коли будуть докази і виконані всі його вказівки. 27.02.2014 року приблизно в 09.20 годин до нього в кабінет прийшли працівники міліції з виконаними вказівками по кримінальному провадженню, була вже доказова база, але клопотання про арешт і повідомлення про підозру були датовані не 27 а 25 числом, тому він їх не підписав і ОСОБА_10 пішов виправляти дату.

В 09 годин 50 хвилин в його кабінет увірвався ОСОБА_7 за яким зайшов ОСОБА_4 і приблизно 25 осіб, з яких близько 15 осіб були представники ЗМІ. На запитання ОСОБА_7 він відповів, що він його слухає. ОСОБА_4 , зайшовши в кабінет пальцем показав ОСОБА_7 на нього і сказав ОСОБА_7 , що це він все тормозить. Після чого, як журналісти направили на нього і ОСОБА_7 відеокамери, ОСОБА_7 став кричати брутальною лайкою проте, що він не виконує обов`язки прокурора. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і інші, які були в кабінеті наставили на нього демонстративно вогнепальну зброю. У ОСОБА_12 на поясі був пістолет у Станкевича автомат Калашникова, незнайома йому особа стояла з пістолетом біля дверей, були і інші особи зі зброєю. Коли всі розмістилися в кабінеті, ОСОБА_7 ще активніше став на нього кричати і ображати, від якого в 30 см. стояв ОСОБА_4 і нічого не робив по припиненню незаконних дій ОСОБА_7 .. Далі ОСОБА_7 схватив його за краватку і штовхнув, він ледве не впав а ОСОБА_12 і ОСОБА_11 наставили на нього зброю, а ОСОБА_4 стояв задоволений з ухмилкою і нічого не робив по припиненню незаконних дій ОСОБА_7 .. Після того як ОСОБА_7 відпустив його краватку то став говорити перед відеокамерами, що працівники прокуратури нічого не роблять, він йому сказав що це неправда на що ОСОБА_7 наніс йому удар рукою по потилиці і після першого удару ще наніс два удари по потилиці і сказав йому щоб він все підписав іначе він його посадить в підвал на цеп. Після чого в кабінет повернувся ОСОБА_11 , і сказав щоб він все підписав, іначе буде хуже. Далі в кабінет зайшли працівники ЗМІ, які були шоковані поведінкою ОСОБА_7 і інших, він відповів на їхні питання. Погрози ОСОБА_7 і його дії, які ніхто не припинив, він сприймав реально. Працівники міліції принесли процесуальні документи по кримінальному провадженню з виправленими датами, які він підписав. ОСОБА_7 спричинив йому тілесні ушкодження, приїхали лікарі, зафіксували його ушкодження, надали медичну допомогу. Він телефонував на 02, але ніхто не приїхав, оскільки ОСОБА_4 був у змові з начальником ОСОБА_13 . В подальшому він лікувався від отриманого стресу, почував себе погано, боліла голова, підвищився тиск. Він був шокований діями ОСОБА_7 , і бездіяльністю ОСОБА_9 і ОСОБА_4 , які привели в його кабінет ОСОБА_7 .

Ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_9 , який був у формі працівника міліції, не вжили жодних заходів, спрямованих на припинення злочинних дій ОСОБА_7 . Заявлений ним у кримінальному провадженню цивільний позов до ОСОБА_4 по відшкодуванню матеріальної шкоди в розмірі 17,777,00 гривень та моральної шкоди в розмірі 1 000 000,00 гривень, підтримав повністю.

Показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , яка показала суду, що на той період вона працювала в природоохоронній прокуратурі, яка знаходилася в приміщенні прокуратури Рівненського району. В той день приблизно перед обідом, подивившись в вікно, вона побачила начальника міліції ОСОБА_4 , який розмовляв по телефону, біля якого були кореспонденти, яких вона знала, і який зайшов в приміщення прокуратури. Вийшовши в коридор вона побачила чоловіка з автоматом,як пізніше стало їй відомо це був ОСОБА_7 , який підійшов до чергового-охоронця прокуратури, біля якого стояли незнайомі їй люди, яким він віддав автомат і пішов на другий поверх прокуратури. Пізніше їй стало відомо, що сталося в той день в прокуратурі. Вона не бачила щоб ОСОБА_7 спілкувався з ОСОБА_4 .

Показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , який показав суду, що він працює в одному кабінеті з ОСОБА_6 . Коли він 27.02.2014 року повертався в кабінет з приймальної, то не зміг зайти в кабінет тому-що в кабінеті і біля кабінету стояло багато людей, він не придав цьому уваги, тому-що таке в прокуратурі буває часто, коли приїздять скаржники з села. Він пішов в інший кабінет де йому сказали, що до ОСОБА_6 прийшов правий сектор. Потім він побачив як ті люди виходили з поверху, в одного з них він побачив автомат, бачив серед них ОСОБА_7 . Коли вони вийшли він зайшов в свій кабінет і дізнався від ОСОБА_6 , що сталося. Після нього в кабінет зайшли журналісти, брали інтерв`ю у ОСОБА_6 , після чого чи він, чи ОСОБА_6 підписали працівникам міліції процесуальні документи про підозру і обрання запобіжного заходу особі, яка вчинила вбивство в селі Ставки Рівненського району. ОСОБА_6 був блідий, до нього викликали лікарів, видимих тілесних ушкоджень він на ньому не бачив. Він бачив як ОСОБА_4 виходив з приміщення прокуратури і давав інтерв`ю журналістам. Він не бачив щоб ОСОБА_7 спілкувався з ОСОБА_4 .

Показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , який показав суду, що 27 лютого 2014 року бачив як велика група людей заходила до службового кабінету ОСОБА_6 . Після чого він почув крики і шум з кабінету ОСОБА_6 . Пішов до кабінету ОСОБА_6 , де переступивши поріг кабінету побачив працівників прокуратури ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , працівників міліції ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , ОСОБА_7 з кобурою для пістолета, журналістів і ще приблизно п`ятеро незнайомих йому осіб, одна з яких тримала в руках автомат. В інших людей, які стояли на вході в кабінет, він зброї не бачив, але вважає що вона в них була, так-як вони тримали руку під своїм одягом. МузичкоО.І. стояв посередині кабінету, ОСОБА_4 знаходився від ОСОБА_7 на відстані приблизно 1,5 метри, стояв і мовчав, між ними людей не було. При ньому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ніхто не наносив.

Показами свідка ОСОБА_18 , яка показала суду, що 27.02.2014 року через вікно вона побачила біля прокуратури багато журналістів, всі вони піднялися на другий поверх. В коридорі вона бачила ОСОБА_4 .. Що було в руках тих людей і зброї в їхніх руках вона не бачила. В прокуратурі вони знаходилися приблизно 20 хвилин, було їх приблизно 10 чоловік. Вона зателефонувала прокурору району, який був хворий і розповіла про все що бачила. Криків і шуму вона не чула, чому вони прийшли вона не знала. Пізніше їй сказали, що ОСОБА_7 приходив до ОСОБА_6 з питаннями і погрожував останньому. Ніяких дій по затриманню тих людей вона не бачила.

Показами свідка ОСОБА_19 , яка показала суду, що 27.02.2015 року, коли вона знаходилася на першому поверсі прокуратури Рівненського району то побачила, що в прокуратуру зайшло приблизно 10 чоловік, серед яких був знайомий їй журналіст ОСОБА_20 , всі вони пішли на другий поверх прокуратури, першим йшов начальник міліції ОСОБА_4 а за ним ОСОБА_7 з зброєю в руках та інші люди. Після того як вони зайшли на другий поверх в кабінет ОСОБА_6 , вона почула нецензурні крики ОСОБА_7 , конкретно на когось, з другого поверху, якого не раз бачила по телевізору, кричущим зі зброєю в руках. Вона вийшла з прокуратури тому-що боялася за свою безпеку. Коли повернулася то побачила біля прокуратури ОСОБА_4 .. Що відбувалося в кабінеті ОСОБА_6 вона бачила по відео.

Показами свідка ОСОБА_17 , який суду показав, що 27 лютого 2014 року до його службового кабінету, де знаходиться робоче місце і ОСОБА_6 зайшов, як пізніше йому стало відомо ОСОБА_7 , який нецензурно запитав: «Хто тут Таргоній?», за ним зайшли інші люди, в одного із яких був в руках автомат, інші стояли в дверях, тримаючи руки під курточками, також в кабінеті знаходився слідчий ОСОБА_9 , ОСОБА_4 зайшов в кабінет мабуть зразу після ОСОБА_7 . ОСОБА_7 , розпитуючи ОСОБА_6 щодо кримінального провадження про вбивство, почав кричати на ОСОБА_6 , демонстративно відкидав полу куртки та показував, що у нього є пістолет, хватав ОСОБА_6 за краватку, штовхав його та вдарив у потилицю, кричав що відрубає руки та посадить на цеп, всі його погрози сприймалися реально. ОСОБА_4 , який стояв біля ОСОБА_7 , в той момент коли ОСОБА_7 кричав на ОСОБА_6 , звертаючись до ОСОБА_7 говорив тому ОСОБА_21 і поглажував йому руку. Все це відбувалося приблизно 10-15 хвилин. ОСОБА_4 весь час був рядом з ОСОБА_7 , міг його схопити, але цього не зробив, і ніяких дій крім звернення і поглажування руки ОСОБА_7 , по припиненню протиправних дій ОСОБА_7 відносно ОСОБА_6 не вчиняв. Після всього ОСОБА_11 , будучи з автоматом в руках, говорив ОСОБА_6 щоб він робив все, а то вони повернуться. Він сам злякався, думав що їм уже все, зважаючи на ті події які відбувалися в країні і поведінку ОСОБА_7 .

Показами свідка ОСОБА_22 , яка суду показала, що 27.02.2014 року вона працювала в прокуратурі Рівненського району. В першій половині дня побачила біля входу в прокуратуру багато людей. Від працівників прокуратури їй стало відомо, що люди з ОСОБА_7 , який був зі зброєю пішли до кабінету ОСОБА_6 , де ОСОБА_7 кричав на ОСОБА_6 за справу про вбивство по якій він не погоджує повідомлення про підозру та арешт. Слідчий Рівненського РВ Білера її чоловік, говорив їй, що йому прийдеться випустити вбивцю, який себе визнав винуватим у вбивстві, із-за того, що ОСОБА_6 не хоче підписувати процесуальні документи.

Показами свідка ОСОБА_23 , яка показала суду, що 27.02.2014 року вона знаходилася в прокуратурі району на першому поверсі в кабінеті, почула шум, вийшла з кабінету, побачила ОСОБА_20 , який сказав їй, що правий сектор прийшов до ОСОБА_6 , тому-що ОСОБА_6 не хоче підписувати підозру. Вона повернулася до свого кабінету.

Показами свідка ОСОБА_9 , який показав суду, що 27.02.2014 року він прийшов в прокуратуру Рівненського району до ОСОБА_6 по роботі, був в формі і без зброї. Через деякий час в кабінет зайшли невідомі йому люди, з якими зайшов начальник міліції ОСОБА_4 і як пізніше йому стало відомо ОСОБА_7 і останній став кричати на ОСОБА_6 з приводу кримінального провадження по вбивству в селі Ставки Рівненського району, схватив його за краватку і став тягати. ОСОБА_4 схватив за руку ОСОБА_7 і намагався припинити такі його дії, але натовпом був відтиснутий від ОСОБА_7 , що кричав ОСОБА_7 він не розібрався тому-що в нього крики нерозбірливі. Після всього він пішов з прокуратури і написав рапорт на ім`я начальника міліції про все що сталося. ОСОБА_7 кричав і погрожував прокуратурі і міліції, які він реально не сприймав, тому-що нікому руки не повідрубували і всі отримували зарплату. ОСОБА_6 схиляв його давати покази в суді проте-що ОСОБА_4 нічого не робив по припиненню дій ОСОБА_7 .

Показами свідка ОСОБА_24 , яка суду показала, що 27.02.2014 року через вікно приймальні прокуратури Рівненського району вона побачила що до прокуратури під`їхав автомобіль з журналістами. Всі пішли в кабінет ОСОБА_6 , звідки стало чути нецензурні крики ОСОБА_7 про те, що вб`є, завалить і повідрубує руки, і удари чи по столу, чи по чомусь іншому. Біля кабінету стояв чоловік з автоматом. Зателефонували прокурору району і все доповіли, після чого закрилися в кабінеті тому-що злякалися за своє життя. ОСОБА_4 бачила біля прокуратури, коли всі вийшли з прокуратури. Тривало все хвилин 15, погрози ОСОБА_7 сприймала реально. Їм було дивно, що людям зі зброєю в руках дозволили зайти в прокуратуру. Ніхто з міліції до прокуратури не приїздив і не вгамовував ОСОБА_7 .

Показами свідка ОСОБА_25 , який показав суду, що 27.02.2014 року до його в кабінет зайшов хтось з працівників прокуратури і сказав йому, що до кабінету ОСОБА_6 , в зв`язку з кримінальним провадженням, зайшов ОСОБА_7 з озброєними людьми, серед яких були працівники ЗМІ. Пізніше він дізнався, що в кабінеті ОСОБА_6 , в якому також були ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 з автоматом, ОСОБА_7 кричав на ОСОБА_6 . Бачив в коридорі ОСОБА_4 і ОСОБА_7 , які спілкувалися між собою, також бачив в коридорі журналістів, на вулиці Станкевича. Зі слів охоронця йому відомо, що приблизно за 30 хвилин до приходу в прокуратуру ОСОБА_7 і інших людей, приходив ОСОБА_4 і питав у охоронця чи є в прокуратурі ОСОБА_6 і прокурор району.

Показами свідка ОСОБА_26 , який показав суду, що працюючи в секторі зв`язків з громадськістю УМВС України в Рівненській області, за вказівкою керівництва УМВС, 27.02.2014 року, проводив відеозйомку в прокуратурі Рівненського району і в кабінеті ОСОБА_6 . В приміщенні службового кабінету ОСОБА_6 ОСОБА_7 став звинувачувати ОСОБА_6 в якихось неправомірних діях, погрожував прокурору ОСОБА_6 , смикав його за галстук, штовхав, дав ляпаса, він все знімав. ОСОБА_7 мав при собі на поясі пістолет, який показав, відхиливши куртку, більше зброї він ні в кого не бачив. В кабінеті знаходився начальник міліції ОСОБА_4 , дії останнього в кабінеті він не пам`ятає, а також ще один працівник міліції в формі, які не вчиняли ніяких дій, щоб зупинити ОСОБА_27 , хоча реальна можливість зупинити конфлікт, який тривав приблизно 10-15 хвилин у ОСОБА_4 була.

Показами свідка ОСОБА_20 , який показав суду, що в лютому 2014 року, вранці, начальник УМВС України в Рівненській області ОСОБА_8 зібрав працівників ЗМІ, був у нього і ОСОБА_7 , яким він сказав, що працівники прокуратури Рівненського району блокують розслідування кримінальної справи по вбивству, що завтра вбивцю прийдеться відпускати, через що він просить допомоги у журналістів і громадськості вплинути на прокуратуру. В прокуратурі всі зайшли в кабінет ОСОБА_6 де він побачив ОСОБА_4 . ОСОБА_7 агресивно і не толерантно розмовляв з ОСОБА_6 , кричав на нього, погрожував тим що візьме його на ланцюг і буде водити по місту. ОСОБА_6 намагався щось пояснити, але ОСОБА_7 не давав йому цього зробити, хапав його за краватку, не давав піднятися з крісла, дав йому підзатильника. Все це тривало хвилин десять. Люди які були з ОСОБА_7 , були озброєні. ОСОБА_4 один раз чи два хапав за руку ОСОБА_7 і щось говорив щоб той зупинився, звертався до ОСОБА_7 по імені та по батькові і говорив йому щоб не робив того що він робить. Йому здається, що ОСОБА_7 не можливо було зупинити, враховуючи ту ситуацію та той тиск. Коли все закінчилося то представники ЗМІ брали інтерв`ю у ОСОБА_6 , ОСОБА_4 і ОСОБА_7 .

Показами свідка ОСОБА_28 , який показав суду, що в лютому 2014 року він та представники ЗМІ, з УМВС поїхали в прокуратуру Рівненського району де зайшли в кабінет ОСОБА_6 , де був ОСОБА_7 і представники правого сектору в дверях кабінету. ОСОБА_7 кричав на ОСОБА_6 , погрожував йому, смикав за галстук, посадив його на крісло, щось ще кричав. Висловлювався ОСОБА_7 , в якого був предмет схожий на пістолет, в грубій формі. Конфлікт тривав 10-15 хвилин. Здається хтось усно може і говорив ОСОБА_7 зупинитися. ОСОБА_7 не давав відповісти ОСОБА_6 , весь час емоційно кричав. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_6 не бачив, а ОСОБА_4 побачив на вулиці після конфлікту.

Показами свідка ОСОБА_29 , яка суду показала, що в лютому 2014 року за пропозицією УМВС вона поїхала до прокуратури Рівненського району в кабінет ОСОБА_6 , проводити, як їй сказали по телефону з УМВС, резонансну зйомку. В кабінеті був шум, представники правого сектору, журналісти. В кабінеті ОСОБА_7 погрожував ОСОБА_6 , застосовував до нього фізичну силу, штовхав, тягав за краватку, дав ОСОБА_6 підзатильник. Ніхто із присутніх не вживав ніяких дій по припиненню дій і затриманню ОСОБА_7 , в якого був пістолет, у інших бачила автомат. Бачила в кабінеті ОСОБА_6 - ОСОБА_4 , і не бачила щоб останній здійснював якісь дії по припиненню дій ОСОБА_7 . Тілесних ушкоджень на ОСОБА_6 не бачила.

Показами свідка ОСОБА_30 , яка суду показала, що в лютому 2014 року їй зателефонували з УМВС і попросили приїхати на зйомку в прокуратуру Рівненського району. В прокуратурі вони зайшли в кабінет ОСОБА_6 де ОСОБА_7 кричав на ОСОБА_6 , хватав останнього за одяг, кричав що ОСОБА_6 умисно затягує справу по вбивству. Брала інтерв`ю у ОСОБА_4 .. Вона не бачила щоб ОСОБА_4 намагався зупинити ОСОБА_7 , який закінчив конфлікт за власною ініціативою. Ніяких активних дій ОСОБА_4 відносно ОСОБА_7 не бачила. Брала інтерв`ю у ОСОБА_4 .

Показами свідка ОСОБА_31 , який показав суду, що в лютому 2014 року відбувалися революційні події в зв`язку з чим міліція не зовсім виконувала свої обов`язки, боялася виходити на охорону громадського порядку в місті. Він був координатором Рівненської облради по узгодженню конфліктних ситуацій з міліцією. 27.02.2014 року начальник УМВС ОСОБА_8 запросив його в УМВС де були журналісти, ОСОБА_7 і інші, де ОСОБА_8 сказав їм, що прокуратура Рівненського району по кримінальному провадженні по вбивству не узгоджує процесуальні документи на арешт особи яка вчинила вбивство, люди обурюються, щоб залагодити цей конфлікт треба поїхати в прокуратуру Рівненського району. По приїзду в прокуратуру всі зайшли в кабінет ОСОБА_6 , де ОСОБА_7 став кричати нецензурною лайкою на ОСОБА_6 , дав останньому ляпас в область голови. ОСОБА_32 зробив зауваження ОСОБА_7 , хтось із правого сектору відтиснив ОСОБА_4 від ОСОБА_7 , а ОСОБА_11 направив автомат в сторону ОСОБА_6 . Він зрозумів, що не варто ОСОБА_4 втручатися в дії ОСОБА_7 . Він бачив як ОСОБА_4 відтягнув ОСОБА_7 від ОСОБА_6 .. Він прийшов в прокуратуру для залагодження конфлікту, тому що в той час палили прокуратури. Зброя була у всіх.

Показами свідка ОСОБА_33 , який показав суду, що 27.02.2014 року він чергував у прокуратурі Рівненського району. Приблизно в 09 годині в прокуратуру прийшов ОСОБА_4 і запитав у нього чи є в прокуратурі ОСОБА_6 , після чого вийшов з прокуратури. Потім до прокуратури приїхало багато людей і всі пішли до кабінету ОСОБА_6 , де були приблизно 10-15 хвилин. ОСОБА_7 він не знає, зброї у людей які приїхали в прокуратуру він не бачив. Після того як всі пішли він бачив ОСОБА_6 , який себе недобре почував і сказав йому викликати опер групу, йому сказали що вже викликали.

Спеціаліст ОСОБА_34 , який є головним державним інспектором з інтелектуальної власності, роз`яснив суду, що диск з відеозаписом в кабінеті ОСОБА_6 не є оригіналом а є відеозаписом з комп`ютера, який мінімум п`ять разів був переписаний, проти чого і не заперечує сторона обвинувачення.

Показання потерпілого та свідків, серед яких є представники ЗМІ, щодо обставин події 27 лютого 2014 року в приміщенні службового кабінету прокуратури Рівненського району, об`єктивно підтверджуються дослідженими відеозаписами, демонстрація яких була проведена в залі судового засідання.

Вказаними відеозаписами, які були отримані з мережі Інтернет, куди були поміщені працівниками ЗМІ після проведення відеозйомки, зафіксовано протиправний характер поведінки ОСОБА_7 та його насильницькі дії по відношенню до потерпілого ОСОБА_6 , присутність на місці події обвинуваченого ОСОБА_4 та його підлеглого слідчого ОСОБА_9 , знаходження ОСОБА_4 в безпосередній близькості від ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також бездіяльність з боку ОСОБА_4 по припиненню протиправних дій ОСОБА_7 , якого як вбачається з відеозапису ніхто від ОСОБА_7 не відтісняв, протиправні дії ОСОБА_7 відносно ОСОБА_6 продовжувалися більше шести хвилин, а в кабінеті ОСОБА_6 він знаходився більше 11 хвилин, а тому заяви обвинуваченого ОСОБА_4 проте-що його відтіснили від ОСОБА_35 , що подія відбувалася на протязі декількох секунд, що ОСОБА_4 не був весь час в кабінеті ОСОБА_6 тому-що виходив і розмовляв по телефону, а також проте-що він втручався в конфлікт між ОСОБА_7 і ОСОБА_6 не заслуховують на увагу, як і покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_20 та ОСОБА_31 в частині втручання в конфлікт ОСОБА_4 і його відтиснення представниками правого сектору від ОСОБА_7 , що спростовується показами інших свідків та дослідженим в судовому засіданні відеозаписом конфлікту з якого чітко вбачається, що ОСОБА_4 , в той час коли ОСОБА_7 тягав за краватку ОСОБА_6 , тихенько звернувся до ОСОБА_7 по імені та батькові і доторкнувся до його руки, чого не почув і не зреагував на що ОСОБА_7 , тому що після таких дій ОСОБА_4 продовжував активно нецензурно кричати в адресу ОСОБА_6 , тримаючи його за краватку відштовхнув його від себе і продовжував кричати, після чого наніс ляпас ОСОБА_6 в область голови.

Крім того не заслуговують на увагу заяви обвинуваченого ОСОБА_4 проте-що він не отримував повідомлення про підозру тому-що 05 травня 2014 року він відмовився отримувати повідомлення про підозру, як пояснив в судовому засіданні тому-що був без захисника /т. № 1 а.с.250-253/, а 23 травня 2014 року в присутності захисника йому було повідомлено про зміну підозри і додатково допитано в якості підозрюваного./т.№ 2 а.с. 41-48/., і крім того відповідно до вимог ст. 52 КПК України участь захисника в момент вручення повідомлення про підозру не є обов`язковою.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 КПК України якщо долучений до матеріалів кримінального провадження або наданий суду особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, для ознайомлення документ викликає сумнів у його достовірності, учасники судового провадження мають право просити суд виключити його з числа доказів і вирішувати справу на підставі інших доказів або призначити відповідну експертизу для цього документа. Вище зазначений відеозапис не викликає ніякого сумніву у його достовірності, тому що зазначений відеозапис є загальновідомим відеозаписом не тільки в Україні але й за її межами, який створили професійні журналісти і який ніхто з учасників судового розгляду не оспорює, за винятком обвинуваченого і його захисника в тій частині, що він не є оригіналом, проти чого не заперечує і сторона обвинувачення, а тому зазначений відеозапис не потребує ніякого доказування, і є належним і допустимим доказом по даному кримінальному провадженню.

Як слідує з рапорту від 27 лютого 2014 року, ОСОБА_4 повідомив начальника УМВС України в Рівненській області про конфлікт між ОСОБА_7 та прокурором ОСОБА_6 , та вказав, що він намагався запобігти даному конфлікту, однак був відтиснутий невідомими особами до коридору, що повністю спростовується оглянутим в судовому засіданні відеозаписом конфлікту та показами свідків, а також зазначений рапорт не зареєстрований в черговій частині УМВС України в Рівненській області. /т. № 1 а.с.55/.

З повідомлення т.в.о. начальника Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області від 28 квітня 2014 року слідує, що про вчинення ОСОБА_7 27 лютого 2014 року неправомірних дій відносно прокурора прокуратури Рівненського району ОСОБА_6 , ОСОБА_4 був складений мотивований рапорт на ім`я начальника УМВС України в Рівненській області та в подальшому скерований адресату. Даний рапорт був зареєстрована в журналі обліку внутрішньої кореспонденції Рівненського РВ УМВС за № 417 та направлений в УМВС для розгляду начальником Управління. Згідно резолюції начальника УМВС рапорт ОСОБА_4 був приєднаний до матеріалів, зареєстрованих в ЖЕО Рівненського МВ УМВС за номером 4162 від 27 лютого 2014 року та внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України./ т. « 1 а.с.52-54/.

Згідно висновку експерта № 199 від 28 лютого 2014 року, внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , що мали місце 27 лютого 2014 року в приміщенні прокуратури Рівненського району, потерпілому ОСОБА_6 було заподіяно легких тілесних ушкоджень у вигляді забою м`яких тканин лівого плеча та лівої тім`яної ділянки голови, які виникли від не менше двох травматичних дій тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, що відповідає встановленим у справі обставинам./т. №2 а.с. № 25-26/, однак даний висновок є ксерокопією висновку і ксерокопією не завірену належним чином, що викликає сумнів у його достовірності, а тому суд за клопотанням захисника обвинуваченого підтриманого обвинуваченим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 358 КПК України виключає даний висновок з числа доказів, також суд виключає з числа доказів і висновок криміналістичної експертизи відеозапису № 883/884 від 25 березня 2014 року тому-що огляд «Розмова Сашка Білого /Музичка/ з прокурором «Повна версія/ був проведений слідчим на досудовому слідстві і записаний на оптичний диск та долучений до матеріалів кримінального провадження 28 березня 2014 року, а експертиза зазначеного диску, який був направлений на експертизу 06 березня 2014 року проведена 25 березня 2014 року, а тому не зрозуміло які диски досліджували на експертизі, що викликає сумнів у достовірності проведеної експертизи./т. № 1 а.с. 66-73,189-190/.

Згідно протоколу огляду, який не викликає сумнівів у його достовірності, вище зазначений диск був записаний з інтернету і долучений до матеріалів кримінального провадження./т. № 1 а.с.189-190/.

З роздруківки телефонних розмов ОСОБА_4 слідує, що в ході конфлікту ОСОБА_7 з ОСОБА_6 , він декілька секунд розмовляв по телефону, що не є доказом того, що він покидав кабінет ОСОБА_6 під час конфлікту тому-що з оглянутого в судовому засіданні відеозапису конфлікту чітко вбачається що ОСОБА_4 , під час конфлікту,весь час знаходився в кабінеті ОСОБА_6 , що підтверджується і показами свідків.

Як слідує з витягу із наказу начальника УМВС України в Рівненській області № 143 о/с від 03.06.2013 року, на час конфлікту в прокуратурі (27 лютого 2014 року) ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ і перебував на посаді начальника Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області та мав спеціальне звання підполковник міліції (т. № 1а.с. № 38/.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 03 вересня 2014 року, винесеної начальником відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Тернопільської області ОСОБА_36 , кримінальне провадження № 0000183 від 19 лютого 2014 року про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.2 ст.262, ч.4 ст.296, ч.1 ст.345 ч.2 ст.345, ст.348 КК України, закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю підозрюваного.

З цієї постанови слідує, що дії ОСОБА_7 , які мали місце у приміщенні прокуратури Рівненського району 27 лютого 2014 року, органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.2 ст.262, ч.4 ст.296, ч.1 ст.345 ч.2 ст.345, ст.348 КК України, і що ОСОБА_6 - ОСОБА_7 спричинив легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з виконанням останнім службових обов`язків.

Відповідно до вимог частини другої статті 8 та частини п`ятої статті 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Смирнов проти України» від 15 липня 2010 року, остаточне рішення від 15 жовтня 2010 року (пункт 53) та у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року, остаточне рішення від 17 червня 2011 року (пункт 45), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення доведено як подію кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а саме, у службовій недбалості, так і те, що вказане кримінальне правопорушення вчинено саме обвинуваченим ОСОБА_4 .

Суд визнає, що досліджені судом та наведені у даному вироку докази є належними та допустимими, оскільки вони були отримані з дотриманням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Таким чином суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 1 ст. 367 КК України повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 367 КК України, як службова недбалість, тобто невиконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та державним інтересам, які полягають у підриві авторитету органів державної влади. При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, який є необережним злочином невеликої тяжкості у сфері службової діяльності, обставини вчинення злочину, його наслідки.

Особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який по місцю роботи характеризується виключно позитивно, має постійне місце проживання, розлучений але має на утриманні двох малолітніх дітей, працює головним спеціалістом управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління національної поліції в Рівненській області, має звання полковника міліції, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, який вину свою не визнав, в скоєному не розкаюється.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить позитивну характеристику на обвинуваченого, те що раніше він не судимий і злочин вчинив вперше.

По кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Посилаючись на фактичні обставини справи та положення ст.ст.16,23,1166,1167,1192, 1195 ЦК України, ОСОБА_6 просить суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь 17 777,00 грн. на відшкодування майнової шкоди та 1000000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог щодо майнової шкоди потерпілий посилається на понесені ним витрати на лікування, реабілітацію, зумовлених вчиненим щодо нього злочином, а також на транспорт, проживання, харчування тощо; щодо моральної шкоди на колосальні душевні переживання, страждання та приниження людської честі і гідності через вчинений щодо нього злочин та поширені відеоматеріали про подію в мережі Інтернет.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Як слідує з обставин кримінального провадження, тілесні ушкодження, з якими потерпілий пов`язує свої позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди, були спричинені йому ОСОБА_7 , а не ОСОБА_4 , що свідчить про безпідставність вказаних позовних вимог саме до обвинуваченого ОСОБА_4 , безпосередньо діями чи бездіяльністю якого майнова шкода потерпілому завдана не була.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, які є похідними від позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, то і ці вимоги фактично обґрунтуються протиправними діями ОСОБА_7 щодо потерпілого, а також ґрунтуються на розповсюдженні засобами масової інформації відеоматеріалів щодо обставин події.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що в задоволенні заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову потерпілим ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь 17 777,00 гривень майнової шкоди та 1 000 000,00 гривень моральної шкоди, слід відмовити, оскільки матеріальна і моральна шкода завдана потерпілому ОСОБА_6 не обвинуваченим ОСОБА_4 і не з вини останнього.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які складаються з витрат на залучення експертів в загальному розмірі 7 694, 40 гривень, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в прибуток держави, оскільки вони виникли в результаті його злочинних дій.

Враховуючи обставини кримінального провадження і особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування покарання у кримінально-виконавчій установі, а зважаючи на те, що по кримінальному провадженню встановлено декілька обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 основне покарання у виді штрафу, передбачене санкцією інкримінованого йому злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 376.392-395 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст.367 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 367 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 гривень, з позбавленням права обіймати посади в Національній поліції України строком на один рік шість місяців.

До набрання вироком чинності запобіжний захід ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання скасувати.

Застосовані, ухвалою Рівненського міського суду від 21 жовтня 2014 року, заходи безпеки до ОСОБА_6 у виді особистої охорони скасувати.

Накладений, ухвалою Рівненського міського суду від 22 травня 2014 року, арешт на майно ОСОБА_4 скасувати.

В задоволенні заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову потерпілим ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь 17 777,00 гривень майнової шкоди та 1 000 000, 00 гривень моральної шкоди, відмовити за безпідставністю позовних вимог до ОСОБА_4 .

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які складаються з витрат на залучення експертів в загальному розмірі 7 694, 40 гривень, стягнути з ОСОБА_4 в прибуток держави.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_1