ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1277/16-к

23 вересня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Неповнолітній ОСОБА_3 08 квітня 2016 року близько 16:45 год., знаходячись в приміщенні спортивної школи за адресою АДРЕСА_2 , зайшовши до приміщення роздягальні, скориставшись тим, що ніхто не помічає його дій, з карману куртки, яка належить ОСОБА_4 , умисно, таємно, з корисливих спонукань викрав мобільний телефон марки "Microsoft Lymiia 535 Dual Sim" вартістю 2550 грн., в якому знаходилась сімкарта оператора "Київстар" вартістю 25 грн., карта пам`яті "Miikro SD Transcend" об`ємом 8Gb вартістю 78 грн., чимспричинив потерпілому матеріального збитку на суму 2653 грн.

В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 винними себе у пред`явленому їм обвинуваченні визнав повністю та підтвердив фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення.

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 08.04.2016 року його син ОСОБА_6 повідомив його про те, що в нього в роздягальні спортивної школи з куртки було вкарадено телефон марки "Microsoft Lymiia 535 Dual Sim". На даний час претензій до обвинуваченого не має, оскільки він повністю відшкодував збитки.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винними у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що неповнолітний ОСОБА_3 умисно, таємно, шляхом вільного доступу, скоїв викрадення чужого майна, а саме: 08.04.2016 року у ОСОБА_4 на загальну суму 2653 грн., тому ці його дії суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 66 КК України, є активне сприяння в розкритті злочину, щире каяття у вчиненому, вчинення злочину неповнолітньою особою, добровільне відшкодування завданого збитку .

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченим, згідно зі ст. 67 КК України, не встановлено.

При вирішенні питання призначення обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує особу неповнолітнього, який по місцю проживання характеризується позитивно, його стан здоров`я та рівень розвитку, умови життя та виховання, характеристику за місцем проживання, обставини, які пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, тому призначити міру покарання необхідно в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за кожен вчинений нею злочин .

Суд, у відповідності до ст. 105 КК України та враховуючи особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також наявність обставин, що пом`якщують його покарання - повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих потерпілому збитків, думку законного представника потерпілого та відсуність його претензій до обвинуваченого, приходить до висновку про можливість звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру та передати неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_7 .

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись 373-375, ч.3 ст.349 КПК України, ст.50,65,66,67,70,75,76,105, ч.1 ст.185 КК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винним неповнолітнього ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн.

На підставі ст.105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_3 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру та передати неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_7 строком на 1(один) рік.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались.

Після набрання вироком суду законної сили речові докази:

- мобільний телефон "Microsoft Lymiia 535 Dual Sim" та карту пам`яті "Miikro SD Transcend" об`ємом 8Gb, які були передані на зберігання потерпілій стороні, залишити потерпілому ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1