Вирок

Іменем України

14.11.2013 рік Деснянський районний суд м. Києва в складі :

судді - Вінтоняка Р.Я.

при секретарі - Азарові В.С.

за участі:

прокурора - Буковчаник О.В.

потерпілої - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0006142 відносно обвинуваченого

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1, раніше судимого:

20.03.2002 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст.185ч.2 КК України на 3 роки позбавлення волі.

28.04.2005 року Деснянським районним судом м. Києва за ст.185ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі.

07.06.2005 року Дніпровським районним судом м. Києва, з урахуванням змін внесених апеляційною інстанцію, за ст.186ч.2,70ч.4 КК України на 4 роки позбавлення волі.

03.09.2010 року Деснянським районним судом м.Києва за ст.185ч.2 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. 10.12.2012 року ОСОБА_2 звільнився по відбуттю строку покарання.

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 24.04.2013 року приблизно о 15.00год. обвинувачений ОСОБА_2 перебуваючи в салоні трамваю, який рухався від зупинки «ст.м. Чернігівська» до наступної зупинки громадського транспорту «ім. Малишка» в м. Києві, переслідуючи корисливу мету, скориставшись відсутністю уваги потерпілої ОСОБА_1, з сумки останньої, повторно таємно викрав чуже майно, що належало ОСОБА_1, а саме гаманець, який для потерпілої матеріальної цінності не представляє, в якому знаходились гроші в сумі 470грн., та пластикові картки «Приватбанк», «Viza Elektron банк Хрещатик» видані на ім'я ОСОБА_1, картки магазинів «Фора», «Технополіс», «Економ аптека», картка «Послуги Антивірус Dr.Web», які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, після чого з місця вчинення злочину втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, фактичні обставини справи, кількість та вартість викраденого не оспорював та підтвердив вищеописані встановлені судом обставини справи. Вказав, що дійсно 24.04.2013 року перебуваючи в салоні трамваю, який рухався від зупинки «ст.м. Чернігівська» за напрямком до наступної зупинки громадського транспорту «ім. Малишка» в м. Києві, він раніше не знайому йому ОСОБА_1, після чого непомітно підійшов до неї та з сумки викрав гаманець в якому знаходились гроші в сумі 470грн та пластикові картки.

Відповідно до ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з'ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз'яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_2 своїми умисними діями повторно вчинив, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а тому його дії необхідно кваліфікувати за ст.185ч.2 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_2 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, обставини справи, дані про його особу, який офіційно не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставиною, що пом'якшує покарання ОСОБА_2 судом визнано - щире каяття.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_2 судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, суд призначає останньому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення нових злочинів у вигляді позбавлення волі, яке він з врахуванням особи і тяжкості скоєного злочину має відбувати в ізоляції від суспільства. При цьому правових підстав для застосування ст. 75 КК України суд не вбачає, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред'явленому обвинуваченні за ст.185ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в Київському СІЗО.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 обчислювати з 12 жовтня 2013 року.

Речові докази передати законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: