21.04.2016

В И Р О К

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
Справа № 1-кп/489/64/2016 р.

21.04.2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, раніше судимого:
-15.08.2001 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 4 ст. 140, ст. 44, ст. 215-3, ст. 42 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-12.11.2004 року Ладиженським районним судом Тростянецького району Вінницької області за ст. 391 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі; звільнений умовно-достроково 25.04.2006 року із Славяносербської виправної колонії Луганської області № 60 на підставі постанови Славяносербського районного суду Луганської області від 17.04.2006 року на не відбутий строк 25 днів;
-27.12.2006 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнений умовно-достроково 07.11.2008 року з Ольшанської виправної колонії Миколаївської області № 53 на підставі постанови Миколаївського районного суду від 30.10.2008 року на не відбутий строк 9 місяців 28 днів;
-05.10.2009 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі; звільнений 26.08.2014 року з Ольшанської виправної колонії Миколаївської області № 53 по відбуттю строку покарання;
-23.06.2015 року Білозерським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;
-27.07.2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскаціє всього належного на праві власності майна;
- 16.12.2015 р. Дніпровським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.289, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 358 КК України,
без реєстрації та постійного місця проживання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16.11.2014 року, у вечірній час (точну годину в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим), ОСОБА_5 діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зловживання довірою заволодів ноутбуком «Compag», що належить на праві власності ОСОБА_4 , який пообіцяв повернути після спливу двох тижнів але у зазначений термін не повернув. З місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд.
Такими діями ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 4000 гривень.
Суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_5 який скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно.
Вина обвинуваченого підтверджується дослідженими судом доказами.

Так обвинувачений вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі і дав свідчення по суті пред`явленого обвинувачення які відповідають вищевказаним фактичним обставинам справи і не суперечать їм, з яких вбачається що в цей день та час він розпивав спиртні напої з ОСОБА_6 . Через деякий час вони зустріли потерпілого ОСОБА_4 і пішли розпивати спиртні напої до дому потерпілого. Розпиваючи спиртні напої в помешканні ОСОБА_4 вони трохи посварились і ОСОБА_6 від них пішла. Потім він поросив у ОСОБА_4 ноутбуком для використання в своїх потребах і той йому його дав. Ноутбук він не повернув, посилаючись на те що він поламався і він його здав в ремонт. ОСОБА_6 і ОСОБА_7 він обіцяв що поверне, але не повернув та фактично не мав такої можливості і наміру.
ОСОБА_8 суду пояснив, що з ОСОБА_9 він познайомився в цей день через ОСОБА_6 яка просила дати якусь одежу для ОСОБА_9 який тільки звільнився з місць позбавлення волі. Втрьох вони пішли до нього на квартиру і продовжували розпивати спиртні напої. Він в той вечір випив багато і більше нічого не пам`ятає. Вранці він встановив що немає ноутбука. ОСОБА_9 обіцяв повернути ноутбук але не повернув. На його думку у ОСОБА_9 наміру повернути ноутбук не було. Цивільний позов він не заявляв.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що з ОСОБА_5 вона була знайома раніше. ОСОБА_4 вони зустріли випадково і вона попросила потерпілого допомогти ОСОБА_5 одежею. На квартирі вони розпивали спиртні напої. Через деякий час вона пішла, залишивши на квартирі їх самих. В ранці від ОСОБА_4 вона взнала, що немає ноутбука. ОСОБА_5 сказав їй, що поверне ноутбук, але обіцянку не виконав, ноутбук не повернув.

Вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами з яких вбачається що прийнято заяву від потерпілого ОСОБА_4 та відомості внесені до ЄРДР 19.11.2014 року за № 0006088. Товарним чеком від 14.01.2015 р. в якому казана вартість ноутбука 4000,0 грн.

Суд вважає що вина обвинуваченого прокурором доведена.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання не виявлено.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинуваченим вчинено злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, характеризується задовільнено, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає необхідним, призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

На думку суду саме така міра покарання буде достатня для його перевиховання та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання за цим вироком, врахувати вирок від 16.12.2015 р. Дніпровського районного суду Херсонської області яким він засуджений за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.289, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 358 КК України,
Керуючись ст.ст.374, 375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покарання за вироком від 16.12.2015 р. Дніпровського районного суду Херсонської області яким він засуджений за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.289, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 358 КК України, у вигляді 7 років і 6 місяців позбавлення волі з конфіскаціє всього належного на праві власності майна, і остаточно призначити покарання у вигляді 7(семи) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскаціє всього належного на праві власності майна.
Міра запобіжного заходу за цим кримінальним провадженням не обиралась.

У строк покарання, на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк перебування в СіЗО м.Миколаєва за цим вироком з 18.03.2016 р. до вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.
Головуючий ОСОБА_1