Провадження № 1-кс/742/713/16
Єдиний унікальний № 742/3354/16-к
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2016 року м.Прилуки
Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Прилуцького ВП ГУНП про арешт майна,-
в с т а н о в и в :
Слідчий Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт автомобіля марки ЗіЛ реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом-цистерною для скрапленого газу, реєстраційний номер НОМЕР_2 та стаціонарний заправник газу LPG-5HTYY28.1-3779907-001:2015 об`ємом 4850 л., які були вилучені під час проведення огляду місця події 03 листопада 2016 року .
В обгрунтування вказаного клопотання слідчий зазначає, що 02 листопада2016 року до Прилуцької місцевої прокуратури звернувся гр.. ОСОБА_5 про те, що по АДРЕСА_1 діє автомобільна газова заправ очна станція без дозвільних документів, біля якої вічувається різкий запах газу, що створює загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків, оскільки АГЗС розташована в безпосередній близькості до житлових кварталів та об`єктів інфраструктури.
Зважаючи на вищевикладене та приймаючи до уваги, що для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення необхідно провести експертизу нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів, що має суттєве значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та з метою швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, а також збирання доказів, слідчий клопоче про накладення арешту на зазначене вище майно.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 підтримав вказане клопотання, зважаючи на ті обставини, що вказані ним автомобіль з напівпричепом та стаціонарний заправник газу визнані речовими доказами по кримінальному провадженню, внесенному в ЄРДР за ч.1 ст.272 КК України.
Вислухавши думку учасників процесу суд вважає за необхідне зазначити наступне:
Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у провадженні або застосуванні щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст.170 цього Кодексу.
Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходами забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є арешт майна.
Як вбачається із наданих доказів, 02.11.2016 року внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України, як порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємствв особою, яка зобов`язана їх дотримуватися, якщо це порушення створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого, але не встановлена особа, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, не пред`явлена підозра, не доведено наявність достатніх підстав, що вказують на вчинення певним підозрюваним кримінального правопорушення, правову підставу для арешту зазначеного майна, розмір можливої конфіскації майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Зазначена у клопотанні мета арешту не відповідає завданням кримінального провадження, що не виправдовує ступінь втручання у права і свободи власника.
Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із протоколу огляду місця події автомобіль марки ЗіЛ реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом-цистерною для скрапленого газу, реєстраційний номер НОМЕР_2 та стаціонарний заправник газу LPG-5HTYY28.1-3779907-001:2015 об`ємом 4850 л., які були вилучені під час проведення огляду місця події 03 листопада 2016 року, передані на зберігання гр. ОСОБА_6 .
За твердженням слідчого такі визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню, хоча в матеріалах кримінального провадження такі відсутні.
Саме ст.171 та ст.172 КПК України передбачають порядок подання відповідного клопотання про арешт майна та його розгляд.
Так, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Однак, як було встановлено в судовому засіданні вилучення майна відбулося 03 листопада 2016 року. Наступний робочий день є 04 листопада 2016 року, проте дане клопотання про арешт майна надійшло до суду 08 листопада 2016 року.
Таким чином, проаналізувавши доводи клопотання та додані до нього докази, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.131,132,170-173 КПК України,
у х в а л и в :
Слідчому ОСОБА_4 відмовити у накладенні арешту на майно, а саме автомобіль марки ЗіЛ реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом-цистерною для скрапленого газу, реєстраційний номер НОМЕР_2 та стаціонарний заправник газу LPG-5HTYY28.1-3779907-001:2015 об`ємом 4850 л., які були вилучені під час проведення огляду місця події 03 листопада 2016 року.
Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі даного тимчасово вилученого майна.
Копію ухвали направити слідчому Прилуцького ВП ГУНП, Прилуцькому місцевому прокурору, власнику майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя