Справа № 278/425/15-к
В И Р О К
Іменем України
01 березня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001221 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, не судимого,
обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
в с т а н о в и в:

10 листопада 2014 року близько 12 години ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 знаходились в АДРЕСА_2 , де між ними виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, у вищезазначений час та місці ОСОБА_5 своєю ногою штовхнув ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на землю, після чого ОСОБА_5 зі значною силою прикладання своєю ногою умисно стрибнув на праву ногу ОСОБА_7 , коли останній знаходився на землі, спричинивши таким чином потерпілому тілесні ушкодження у виді відкритого перелому правої великогомілкової кістки з наявністю рани по внутрішній поверхні, що сполучається з площиною перелому, та перелому правої малогомілкової кістки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні злочину та цивільні позови не визнав і пояснив, що 10 листопада 2014 року вдень він зустрівся із потерпілим на вул. Кооперативній в с. Станишівка. Хотів привітатися із потерпілим і протягнув йому руку, але ОСОБА_8 вдарив його кулаком в обличчя через конфлікт, який начебто відбувся між ними напередодні. Між ними зав`язалася бійка, під час якої потерпілий натягнув йому його ж куртку на голову. Під час бійки вони з потерпілим разом впали на землю таким чином, що він впав на потерпілого зверху. Ніякого умислу на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень в нього не було, до цього в них були дружні стосунки, все сталося випадково.
Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини в інкримінованому діянні, його винуватість у вчиненні зазначеного діяння підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів.
Потерпілий ОСОБА_7 показав, що 10 листопада 2014 року він приїхав в с. Станишівку, де працює разом з обвинуваченим в кузні, щоб з`ясувати у ОСОБА_9 , коли він поверне йому гроші за порваний під час конфлікту, що відбувся раніше, одяг. ОСОБА_9 простяг руку, щоб привітатись, в цей момент потерпілий штовхнув його в плече. Тоді між ними почалася бійка, в ході якої в момент, коли потерпілий тримав обвинуваченого рукою за одяг, ОСОБА_9 вдарив його ногою по голені, від чого потерпілий впав на землю. Далі обвинувачений стрибнув зверху своєю ногою потерпілому на ногу і зламав її таким чином. В той же день потерпілого було госпіталізовано.
Свої показання потерпілий деталізував під час слідчого експерименту від 12.12.2014 (а.п. 45-51).
Свідок ОСОБА_10 показала, що у ОСОБА_8 із ОСОБА_9 були нормальні стосунки, конфліктів між ними не було. Самого конфлікту, який відбувся восени минулого року, вона не бачила, але перебуваючи на базі почула як потерпілий голосно кричав «нога!» ОСОБА_9 знаходився за 5 метрів від нього і одягав куртку. Далі ОСОБА_9 сказав викликати швидку і пішов.
У лікарні, куди було госпіталізовано ОСОБА_8 , останній повідомив свідку, що ОСОБА_9 стрибнув йому на ногу, в результаті чого зламав її.
Свої показання свідок ОСОБА_10 деталізувала під час слідчого експерименту 23.12.2014 (а.п. 62-65).
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що 10.11.2014 на територію бази прибув потерпілий ОСОБА_8 , в якого під оком був синяк. Зі слів ОСОБА_8 останній приїхав на підприємство, щоб побити ОСОБА_9 . Через деякий час свідок бачив, як ОСОБА_8 лежав на землі та кричав «нога!» ОСОБА_9 йшов свідку назустріч і сказав, щоб ОСОБА_8 завезли в лікарню. Після цього на автомобілі потерпілого відвезли в лікарню. Коли їхали в лікарню, ОСОБА_8 повідомив свідку, що ногу йому зламав ОСОБА_9 , про це також потерпілий повідомив лікарю.
Свої показання свідок ОСОБА_11 деталізував під час слідчого експерименту 23.12.2014 (а.п. 53-56).
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що 10.11.2014 він перебував на території підприємства, куди прийшов ОСОБА_8 і сказав, що буде чекати ОСОБА_9 , щоб побити його. Через деякий час, коли свідок відійшов, то побачив на землі ОСОБА_8 , який кричав «нога», а поруч із ним стояв ОСОБА_9 . Свідок підбіг до потерпілого, ОСОБА_9 в цей час відійшов в сторону. Після цього свідок із ОСОБА_13 відвезли потерпілого в лікарню.
Свої показання свідок ОСОБА_12 деталізував під час слідчого експерименту 23.12.2014 (а.п. 57-61).
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 також підтверджується даними:
- протоколу прийняття усної заяви від ОСОБА_7 від 10.11.2014 щодо спричинення йому в цей день чоловіком на ім`я ОСОБА_14 тілесних ушкоджень (а.п. 8);
- фотокопії медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_7 , відповідно до якої останнього 10.11.2014 було госпіталізовано о 12-25 з діагнозом «відкритий перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків» (а.п. 20-23);
- висновку судово-медичної експертизи від 22.12.2014 № 3121, згідно якого у ОСОБА_7 виявлено тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя у виді відкритого перелому правої великогомілкової кістки з наявністю рани по внутрішній поверхні, що сполучається з площиною перелому, та перелому правої малогомілкової кістки, які утворилися від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо за обставин та в терміни, що вказані в медичних документах та постанові про призначення експертизи, тобто 10.11.2014 внаслідок стрибку на ногу іншої особи (а.п. 42-44).

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_5 , в тому числі й підтверджені ним під час слідчого експерименту (а.п. 97-102), та розцінює їх як захисну позицію обвинуваченого з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зокрема, показання обвинуваченого про те, що під час конфлікту він впав на ногу ОСОБА_7 , деталізовані обвинуваченим під час слідчого експерименту (сидів на нозі потерпілого фото №№ 5-6), спростовуються як показаннями потерпілого, так і вищезазначеним висновком судово-медичного експерта, відповідно до якого переломи гомілки потерпілого утворились від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею.
Суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчинені злочину доведена, і кваліфікує його діяння за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, є умисним тяжким злочином проти здоров`я особи.
Обвинувачений ОСОБА_5 не судимий, неодружений, офіційно не працюючий, працює неофіційно, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Враховуючи наведене, а також безальтернативний характер санкції ч. 1 ст. 121 КК України, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, не зважаючи на позицію прокурора та потерпілого, які наполягали на суворості покарання, суд приймає до уваги вищезазначені дані про особу обвинуваченого, а також зважаючи на те, що саме потерпілий ОСОБА_7 спровокував конфлікт із ОСОБА_5 та першим вчинив незаконні дії щодо нього, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, і на підставі ст. 75 КК України звільняє ОСОБА_5 від його відбування з випробуванням.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого 2315 грн. 03 коп. матеріальної шкоди у вигляді додаткових витрат потерпілого на лікування підлягають задоволенню в повному обсязі як такі, що підтверджені документально відповідними чеками.
Позовні вимоги потерпілого стосовно стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, заподіяної злочином, суд вважає також обґрунтованими, однак враховуючи ту обставину, що саме потерпілий спровокував конфлікт із ОСОБА_5 , а також керуючись принципами справедливості й розумності, задовольняє їх частково.
Цивільний позов прокурора про стягнення з обвинуваченого витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 суд також визнає обґрунтованим як такий, що підтверджується відповідною довідкою-розрахунком КУ ЦРЛ від 10.02.2015 № 294, та задовольняє його в повному обсязі.
Даних про процесуальні витрати матеріали кримінального провадження не містять.
Враховуючи призначене покарання, поведінку обвинуваченого, підстав для зміни обраного раніше відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням протягом трьох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 24 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередній особисте зобов`язання.
Цивільний позов потерпілого задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 2315 (дві тисячі триста п`ятнадцять) гривень 03 коп. матеріальної шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди, заподіяної злочином.
Цивільний позов прокурора задовільнити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави в особі комунальної установи «Центральна районна лікарня» Житомирської районної ради 2 227 (дві тисячі двісті двадцять сім) гривень 17 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1