Справа № 344/348/15-к
Провадження № 11-кп/779/149/2015
Категорія ч.1ст.213КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання ОСОБА_6 ,

номер кримінального провадження, внесеного 19.06.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань -1201 4090 0100 03189,

про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду від 06 листопада 2015 року ,-

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи кваліфікації та обставин вчинення злочину зазначає, що вирок Івано-Франківського міського суду від 06 листопада 2015 р. є незаконним і несправедливим у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок надмірної суворості. Просить вирок Івано-Франківського міського суду від 06 листопада 2015 року змінити в частині призначення йому покарання, пом`якшивши призначене покарання. Вважати його засудженим за ч.1 ст. 213 КК України з призначенням покарання із застосуванням ст. 69 КК України, до сплати штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. Посилається на те, що перебуває у важкому матеріальному становищі.

Вироком Івано-Франківського міського суду від 06 листопада 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 213 КК (в редакції Закону № 4025-VI від 15.11. 2011 р.) та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень. Вирішено питання речових доказів.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він, не маючи дозволу виконавчої влади на прийняття, заготівлю і зберігання брухту чорного та кольорових металів, без наявності спеціально обладнаної для цього земельної ділянки, всупереч вимогам законодавства, діючого в редакції на час вчинення злочину, зокрема, Закону України №755 - IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 р.,Закону України №619 - XIV «Про металобрухт» від 05.05.1999 р.,Закону України №1775 - III «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01.06.2000 р., Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №183 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності із заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту кольорових і чорних металів» від 31.10.2011 р., незаконно організував та відкрив у приміщенні гаража по АДРЕСА_2 пункт прийому та схову брухту чорних і кольорових металів, скуповуючи його за власні кошти в місцевих жителів. Так, 08.10.2014 року ОСОБА_7 , з метою незаконної заготівлі та подальшого отримання майнової вигоди, прийняв від ОСОБА_10 брухт чорних металів у кількості 12 кг, заплативши останньому за прийнятий металобрухт кошти в сумі 27 гривень. 16.10.2014 року на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 15.10.2014 року, працівниками міліції в ході проведення обшуку гаражного приміщення по АДРЕСА_2 виявлено та вилучено металеву вагу «РП508 Ш13 м.№12066 Нм ПВ 10 кг 1988 р. (500 кг)» вагою 93 кг, брухт чорних металів загальною вагою 567 кг та брухт кольорових металів: міді 64 кг, алюмінію 173 кг, який ОСОБА_7 прийняв за власні кошти з метою подальшого отримання майнової вигоди.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просять пом`якшити призначене покарання, прокурора, який заперечив доводам апеляційної скарги, вважає вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені у скарзі обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку суду злочину та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 213 КК України в апеляційному порядку не оскаржені відповідно до ст. 394 КПК України.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.

Як вбачається з вироку суду, при призначенні покарання ОСОБА_7 вищевказані вимоги кримінального закону дотримано. Так, судом враховано ступінь тяжкості злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який позитивно характеризується, є раніше не судимою особою, одружений, не працює, та обставину, що пом`якшує покарання щире каяття у вчиненому.

Дані обставини в сукупності стали підставами для призначення покарання у мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 213 КК України ( в редакції Закону № 4025-VI від 15.11. 2011 р.), що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставини, яка пом`якшують покарання, відсутні підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання.

Наведені в апеляційній скарзі доводи обвинуваченого про відсутність у нього коштів для сплати штрафу, оскільки він тимчасово не працює, заробітна плата його дружини та доходи її батьків є невеликими, в його матері на утриманні знаходиться непрацездатний батько, тому близькі родичі не в змозі його матеріально підтримати, щоб реально сплатити суму штрафу, на думку колегії суддів не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості злочину.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що судом дотримано вимоги чинного кримінального закону при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були підставою для зміни чи скасування вироку, ухваленого у кримінальному провадженні, не встановлено. З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду від 06 листопада 2015 року залишити без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками апеляційного розгляду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4
ОСОБА_5