Справа № 396/106/16-к
Провадження № 1-кп/396/52/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.06.2016 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ленінське Маловисківського району Кіровоградської області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, не одруженого, утриманців не має, не працюючого, в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.185 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свалява Закарпатської області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_2 , освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, утримує малолітню дитину, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
Обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену групою осіб, поєднану із проникненням у сховище, тобто скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
Крім цього ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.
В судовому засіданні встановлено та доведено, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вночі 23 листопада 2015 року, більш точного часу слідством не встановлено, маючи корисливий мотив заволодіння чужим майном, будучи підбурені до вчинення злочину ОСОБА_4 , прийшли до подвір`я домоволодіння потерпілого ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_3 , із метою вчинення таємного викрадення чужого майна.
Після цього ОСОБА_5 залишився чекати на дорозі біля подвір`я домоволодіння потерпілого, а ОСОБА_8 безпосередньо проник на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_7 , таємно викравши із клітки кролицю дворічного віку білої масті. Після цього обвинувачений ОСОБА_4 покинув подвір`я домоволодіння та разом з обвинуваченим ОСОБА_5 пішов до будинку ОСОБА_9 , якому продали викраденого кроля за суму 40 грн., при цьому обвинувачений ОСОБА_5 за домовленістю із ОСОБА_4 переконав ОСОБА_9 в тому, що вказаний кріль належить йому, ОСОБА_5 . Викраденим майном обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 розпорядилися на власний розсуд, вказаними діями ОСОБА_4 і ОСОБА_5 завдали потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду в сумі 156,75 грн.
Крім цього, в період з 17 по 19 жовтня 2015 року, більш точної дати та часу слідством не встановлено, перебував в гостях у домоволодінні потерпілого ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_4 , з яким разом розпивав спиртні напої, згодом помітив, що ОСОБА_10 випустив на підлогу грошові кошти в сумі 700 грн. В цей час в обвинуваченого ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння цими грошовими коштами, які він таємно викрав, поклавши їх у кишеню, після чого залишив домоволодіння ОСОБА_10 , а викраденими коштами розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому майнову шкоду на суму 700 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав у повному обсязі, погодився з обставинами вчинення кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальних актах, пояснив, що в кінці листопада 2015 року перебував у гостях в ОСОБА_5 , в нічний час запропонував останньому піти до домоволодіння ОСОБА_7 з метою вчинення крадіжки чужого майна, на що ОСОБА_5 погодився. Підійшовши до подвір`я ОСОБА_7 , він, ОСОБА_4 , проник на огороджену територію домоволодіння, звідки викрав кроля білої масті, який знаходився у клітці, ОСОБА_5 в цей час залишався поза межами подвір`я домоволодіння потерпілого та очікував його повернення. Після викрадення кроля він разом з ОСОБА_5 пішов до будинку ОСОБА_9 , якому за домовленістю із ОСОБА_5 продав викраденого кроля за 40 грн., виручені за продаж кроля гроші витратили на власні потреби, придбавши спиртні напої, які спільно розпили.
Крім цього, в середині жовтня 2015 року він перебував в гостях у домоволодінні потерпілого ОСОБА_10 , з яким разом випивали спиртні напої, помітивши, що ОСОБА_10 випустив грошові кошти, він вирішив їх викрасти, та таємно підняв їх з підлоги та поклав їх у свою кишеню, з якими пізніше покинув будинок ОСОБА_10 , а викраденими коштами розпорядився на власний розсуд.
У вчиненому розкаюється, обіцяє в подальшому не вчиняти правопорушень, із вартістю викраденого майна погоджується, визнає заявлений потерпілим ОСОБА_10 цивільний позов на суму 700 грн., просить його суворо не карати.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав у повному обсязі, погодився з обставинами вчинення кримінального правопорушення, викладеними в обвинувальному акті, пояснив, що в кінці листопада 2015 року у нього в гостях перебував ОСОБА_4 , в нічний час останній запропонував йому піти до домоволодіння ОСОБА_7 з метою вчинення крадіжки чужого майна, на що він погодився. Підійшовши до подвір`я ОСОБА_7 , він, ОСОБА_5 , залишався поза межами подвір`я домоволодіння потерпілого та очікував його повернення, а ОСОБА_4 проник на огороджену територію домоволодіння, звідки викрав кроля білої масті. Після викрадення кроля він разом з ОСОБА_4 пішов до будинку ОСОБА_9 , якому за домовленістю із ОСОБА_4 продали викраденого кроля за 40 грн., переконавши ОСОБА_9 в тому, що кріль належить йому, ОСОБА_5 , виручені за продаж кроля гроші витратили на власні потреби, придбавши спиртні напої, які спільно розпили.
У вчиненому розкаюється, обіцяє в подальшому не вчиняти правопорушень, із вартістю викраденого майна погоджується, просить його суворо не карати.
Потерпілі ОСОБА_7 і ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, подавши заяву про розгляд кримінального провадження у їх відсутності, а тому, за згодою усіх учасників судового провадження, суд ухвалив про судовий розгляд у відсутності потерпілих.
Приймаючи до уваги, що обвинувачені повністю визнали свою вину в інкримінованих їм злочинів, їх показання повністю відповідають фактичним обставинам справи, наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченим та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені та вони вважають недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду нема сумнівів у добровільності їх позиції, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Крім визнання своєї вини, вина обвинувачених доводиться наступними письмовими доказами:
- висновком експерта №3 від 08.01.2016 року, згідно якого ринкова (дійсна) вартість однієї кролиці у живій вазі дворічного віку на момент 23 листопада 2015 року складає 156,75 грн.
Даючи оцінку показанням обвинувачених та дослідженим письмовим доказам, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих злочинів.
Суд визнає, що дії обвинувачених органом досудового розслідування правильно кваліфіковані й в судовому засіданні знайшла підтвердження винуватість обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, вчиненого групою осіб, поєднаного із проникненням у сховище, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та винуватість ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна.
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в судовому засіданні визнали, що вночі 23.11.2015 року, маючи корисливий мотив заволодіння чужим майном, будучи підбурені до вчинення злочину ОСОБА_4 , прийшли до подвір`я домоволодіння потерпілого ОСОБА_7 із метою вчинення таємного викрадення чужого майна із проникненням до сховище, групою осіб, наперед розподіливши роль кожного із них у вчиненні крадіжки, згідно домовленості ОСОБА_4 фактично вчинив таємне викрадення чужого майна, а ОСОБА_5 очікував повернення ОСОБА_4 поза межами подвір`я потерпілого ОСОБА_7 , після чого за спільною згодою розпорядилися викраденим майном.
Крім цього, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу до домоволодіння потерпілого ОСОБА_10 таємно викрав належні останньому грошові кошти в сумі 700 грн.
Індивідуалізуючи участь кожного з обвинувачених у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненої групою осіб, поєднаної із проникненням у сховище, суд визначає дії обвинуваченого ОСОБА_4 як підбурювача та виконавця, оскільки саме останній переконав ОСОБА_5 вчинити крадіжку, під час якої він, ОСОБА_4 , як виконавець, здійснював активні дії безпосередньо викрадав чуже майно шляхом проникнення у сховище, згодом спільно із ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, вчиненого групою осіб, поєднаного із проникненням у сховище, суд визначає як пособника, оскільки останній, будучи очевидцем вчинення ОСОБА_4 крадіжки, фактично погодився із вчинюваними протиправними діями, після чого спільно із ним розпорядився викраденим майном.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він характеризується негативно, утриманців не має, на обліку психіатра і нарколога не перебуває, не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він характеризується негативно, утриманців не має, на обліку психіатра і нарколога не перебуває, не працює, утримує малолітню дитину, раніше не судимий.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, який вчинив умисний тяжкий корисливий злочин та умисний корисливий злочин середньої тяжкості, ступінь його вини, дані про його особу, його роль у вчиненому злочині, ставлення до наслідків вчиненого кримінального правопорушення, який розкаявся у вчиненому, обіцяв не вчиняти в подальшому будь-яких злочинів, пом`якшуючі обставини щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обтяжуючі обставини вчинення злочину за ч.1 ст.185 КК України у стані алкогольного сп`яніння, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання в межах ч.3 ст.185 та ч.1 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі, яке буде достатнім для його виправлення, перевиховання та запобігання вчиненню нових злочинів.
Суд не визнає обтяжуючою покарання обставиною вчинення злочину ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України у стані алкогольного сп`яніння, оскільки дана обставина не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.
В той же час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_4 від реального відбування призначеного покарання із випробуванням, оскільки останній щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що істотно знижує його суспільну небезпечність та переконує суд у можливості його перевиховання без ізоляції від суспільства. Проте, з урахуванням активної ролі ОСОБА_4 у вчиненні злочину та той факт, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, йому слід встановити максимальний іспитовий строк.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд враховує суспільну небезпечність кримінального правопорушення, який вперше вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, ступінь його вини, дані про його особу, його роль у вчиненому злочині, ставлення до наслідків вчиненого кримінального правопорушення, який розкаявся у вчиненому, обіцяв не вчиняти в подальшому будь-яких злочинів, пом`якшуючі обставини щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання в межах ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі, яке буде достатнім для його виправлення, перевиховання та запобігання вчиненню нових злочинів.
Суд не визнає обтяжуючою покарання обставиною вчинення злочину ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки дана обставина не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.
В той же час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_5 від реального відбування призначеного покарання із випробуванням, оскільки останній щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що істотно знижує його суспільну небезпечність та переконує суд у можливості його перевиховання без ізоляції від суспільства.
Цивільний позов суд задовольняє у повному обсязі, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав позов та погодився відшкодувати завдану потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду.
Згідно ст.ст. 23,1166 ЦК України, майнова шкода, завдана особі неправомірними діями, відшкодовується винною особою у повному обсязі.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні, запобіжні заходи не обиралися.
Керуючись ст.ст. 369-375 КПК України,
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Згідно ст.70 КК України, шляхом поглинення більш м`якого покарання більш суворим визначити для ОСОБА_4 остаточне покарання - 4 (чотири) роки.
Згідно ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 3 (три) роки.
Згідно ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до органу кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 700 (сімсот) гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Згідно ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 2 (два) роки.
Згідно ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до органу кримінально-виконавчої інспекції.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1