Єдиний унікальний номер 725/6078/14-к
Номер провадження 1-кп/725/246/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.04.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

обвинуваченого ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0000048 по обвинуваченню ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Гримайлів, Гусятинського району Тернопільської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , із вищою освітою, офіційно працюючого на посаді ревізора ТОВ «Субіто», одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 та ч. 1 і ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_15 , протягом 2013 року, працюючи старшим менеджером ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 190, ч. 1 і ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції 2011 року), а саме: шахрайство, вчинене у великих розмірах, а також підроблення іншого офіційного документа, який видається підприємством, яке має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його підроблювачем та використання завідомо підробленого документу при наступних обставинах.

Так, обвинувачений ОСОБА_15 у період часу з 15 липня 2013 року по 26 грудня 2013 року працював на посаді старшого менеджера зі збуту ТОВ «Богдан-Авто Чернівці», яке розташоване у м. Чернівці по вул. Коломийській, 2 Г і відповідно до своїх посадових обов`язків здійснював роздрібну та оптову торгівлю автотранспортними засобами.

29 жовтня 2013 року, з метою придбання автомобіля, до салону товариства звернувся потерпілий ОСОБА_10 , якому обвинувачений порадив придбати автомобіль марки «Hundai Santa Fe DM 2/2 CRDi Top AT», вартістю 424 700 грн., на що потерпілий в свою чергу погодився.

В подальшому, 31 жовтня 2013 року, ОСОБА_15 , займаючи свою посаду та здійснюючи торгівлю автотранспортними засобами, маючи на меті заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , який мав намір придбати автомобіль марки «Hundai Santa Fe DM 2/2 CRDi Top AT», достовірно знаючи про те, що при купівлі автотранспортних засобів у ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» діє безготівковий розрахунок та працівникам товариства заборонено у будь-який спосіб та для будь-яких цілей, пов`язаних з придбанням автомобіля отримувати у покупців готівку, усвідомлюючи, що в інший спосіб отримати від ОСОБА_10 грошові кошти не вдасться, з метою переконання та створення у потерпілого враження про дійсність угоди та справжність своїх дій, тобто з метою полегшення вчинення шахрайства, виготовив договір купівлі-продажу за № 0003402 від 31 жовтня 2013 року між ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» та ОСОБА_10 , в який вніс неправдиві відомості про порядок оплати товару та у графі директор ОСОБА_16 виконав підпис замість ОСОБА_16 , що підтверджено висновком експерта № 620 від 21 липня 2014 року, тобто таким чином та у такий спосіб підробив офіційний документ, який видається підприємством, яке має право видавати такі документи і який надає права, з метою його подальшого використання особисто.

Після чого, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_15 , реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , на початку листопада 2013 року , перебуваючи біля будинку № 18 по вул. Чехова у м. Чернівці, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що договір купівлі-продажу № 0003402 від 31 жовтня 2013 року між ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» та ОСОБА_10 є підроблений, оскільки виготовлений ним та підписаний ним замість директора ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» ОСОБА_16 , надав його ОСОБА_10 як доказ існування між потерпілим та ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» взаємовідносин з приводу придбання автомобіля, отримавши від останнього грошові кошти в сумі 30 000 грн., таким чином та у такий спосіб використавши підроблений документ.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_15 протягом листопада 2013 року перебуваючи по вул. А.Чехова, 18 та по вул. Коломийській, 2Г у м. Чернівці, маючи на меті корисливий мотив особистого збагачення, шляхом обману, достовірно знаючи про те, що договір купівлі-продажу № 0003402 від 31 жовтня 2013 року між ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» та ОСОБА_10 є підробленим, всупереч своїх посадових обов`язків та не маючи повноважень на готівкове отримання грошей, знаючи, що при купівлі автотранспортних засобів у ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» діє саме безготівковий розрахунок і працівникам товариства заборонено у будь-який спосіб отримувати для будь-який цілей, пов`язаних з придбанням автотранспортних засобів у покупців готівку, під приводом доставки замовленого покупцем автомобіля в м. Чернівці, заволодів початковим внеском в сумі 30 000 грн., а також коштами, які необхідні нібито для поставки автомобіля на облік в органах ДАІ УМВС України в Чернівецькій області в сумі 24 000 грн. та основною сумою коштів в розмірі 200 100 грн., а всього шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 у сумі 254 100 грн., завдавши йому майнової шкоди у великих розмірах.

Будучи допитаним в ході судового розгляду даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_15 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав в повному обсязі щодо усіх кримінальних правопорушень, у вчиненні яких його обвинувачують та просив суд виправдати його за відсутністю у його діях складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень та відсутністю доказів на підтвердження його вини.

При цьому пояснив, що приблизно у червні 2013 року проводився конкурс на зайняття посади керівника ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці», оскільки на той час товариство не мало постійного керівника, який би перебував у м. Чернівці. З метою зайняття даної посади, він подав своє резюме та приймав участь у конкурсі та його пройшов. Зокрема, в процесі проведення співбесіди позитивно себе зарекомендував та йому були озвучені основні напрямки діяльності та подальшого розвитку компанії, а саме необхідність поліпшення та збільшення кількісного плану продажів транспортних засобів та поліпшення фінансових показників товариства. При цьому, перш ніж його призначити на посаду, він був прийнятий на випробувальний термін на посаду старшого менеджера з продажу автомобілів, на якій він мав себе зарекомендувати та сприяти поліпшенню фінансової діяльності товариства, оскільки на той час товариство мало дуже погані показники з продажу автомобілів. Також вказав на те, що у 2013 році виробник автомобілів марки «Hundai» презентував нову модель автомобіля марки «Hundai Santa Fe», на яку був дуже великий попит та ця модель була в дефіциті. Також вказав, що ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» працювало по 100 % оплаті транспортних засобів, однак у даної компанії були і недоліки, які полягали в тому, що компанія вчасно не виконувала свої зобов`язання за договорами купівлі-продажу автомобіля. Покупці, вносячи 100 % оплату за транспортний засіб могли чекати свій автомобіль від 1 місяця до 1 року. Також ще одним з недоліків товариства було те, що на території автосалону не працювала каса банку, а тому люди були змушені шукати по всьому місту каси банків для внесення коштів за придбаний автомобіль і дана ситуація не забезпечувала ефективної роботи автосалону. На території автосалону хоча і існувала власна каса, однак на внесення до неї грошових коштів був встановлений ліміт, а тому усі кошти за придбання автомобілів вносилися саме до каси банку на розрахунковий рахунок товариства.

Щодо особливостей придбання автомобіля, то суду пояснив, що існує імпортер автомобілів марки «Hundai», який безпосередньо займається поставкою автомобілів на територію України, які в подальшому розмитнюються і розприділяються між автосалонами на реалізацію. Крім того, якщо клієнт бажає придбати певний автомобіль і його немає в автосалоні, його можна було замовити у виробника, однак існував певний недолік, який полягав в тому, що ні поставщик, ні дилери не могли гарантувати терміни доставки замовленого автомобіля на територію України та відповідно його поставку до конкретного автосалону, у зв`язку із чим він в свою чергу заборонив ОСОБА_17 продавати автомобілі марки «Hundai Santa Fe» по 100 % оплаті. Крім того, також вказав на те, що окрім здійснення замовлення певної моделі автомобіля марки «Hundai Santa Fe», компанія могла його придбати у такого самого дилера, а саме в іншому автосалоні ТОВ «Богдан-Авто» й відповідно винесені клієнтом кошти за придбаний автомобіль перераховувалися на рахунок юридичної особи, на балансі якої знаходився певний автомобіль, а потім він доставлявся клієнту.

При цьому, щодо підписання договорів купівлі-продажу транспортних засобів, укладених між товариством та клієнтом, то суду пояснив, що він мав усі повноваження на підписання таких договорів замість директора товариства, оскільки в той час фактично виконував його обов`язки та крім договору, наданого потерпілому, ним за час роботи було підписано більше 60 аналогічних договорів. За даними договорами покупці отримували придбані транспортні засоби та жодних претензій до нього не мали. При цьому, укладений з клієнтом договір не мав ніякої юридичної сили, й відповідно не був офіційним документом, оскільки єдиною юридичною підставою для виникнення права власності на автомобіль була лише його реєстрація на підставі довідки-рахунку в органах ДАІ УМВС України в Чернівецькій області, а тому доводи сторони обвинувачення в тій частині, що він підробив договір є безпідставними. Крім того, зазначив, що умовами договору обумовлювалися лише порядок внесення першого внеску за автомобіль, який був мінімальний в розмірі 30 % від вартості, оскільки з автомобілями Хюндай часто виникали проблеми по їх доставки та клієнти не дочекавшись свого автомобіля часто відмовлялися, а також обумовлювалися умови доставки автомобіля та проведення остаточного розрахунку, а тому права власності на автомобіль на підставі такого договору не виникало.

Зазначив також і те, що договір купівлі-продажу автомобіля від 31 жовтня 2013 року ним був наданий клієнту не в автосалоні, а біля будинку потерпілого, оскільки останній дуже поспішав перед від`їздом та хотів швидше придбати автомобіль та саме за попередньою домовленістю та погодженням із потерпілим.

Крім того вказував, що він як менеджер автосалону несе матеріальну відповідальність за виписані довідки-рахунки, а наданий потерпілому договір як він вже вказував, юридичної сили не має та не є офіційним документом, а лише передбачає певний алгоритм та умови реалізації автомобіля та на його підставі право власності не виникає.

Також суду пояснив, що у разі внесення за автомобіль першого внеску на рахунок товариства, в подальшому після доставки замовленого автомобіля в автосалон клієнту надаються усі необхідні документи для здійснення його реєстрації та постановки на облік в МРЕВ і після внесення остаточної суми вартості автомобіля, він передається клієнту.

Щодо обставин придбання потерпілим автомобіля, то суду пояснив, що у жовтні 2013 року до автосалону ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» завітав потерпілий, який мав намір придбати транспортний засіб і працював виключно з менеджером ОСОБА_18 , з ним з приводу придбання транспортного засобу будь-яких відносин він не мав. Саме ОСОБА_19 розповідав йому про модельний ряд, технічні характеристики транспортних засобів та умови придбання автомобіля в салоні. Особисто він з потерпілим спілкувався виключно з приводу такої послуги як «трейд-ін», яка передбачала можливість покупця передати в автосалон старий автомобіль, який в подальшому оцінювався і при придбанні нового автомобіля сплачувалася різниця у вартостях автомобілів. На той час потерпілий користувався автомобілем Фольцваген - Гольф, однак як йому стало відомо пізніше даний транспортний засіб потерпілому на праві власності не належав, а був власністю батька його дружини. Оцінивши можливу вартість старого транспортного засобу ним була названа потерпілому сума різниці у вартостях між старим автомобілем та автомобілем марки «Hundai Santa Fe, який бажав придбати потерпілий. Однак від такої пропозиції потерпілий відмовився та повідомив йому про те, що має кошти на перший внесок за автомобіль марки «Hundai Santa Fe, а на іншу частину коштів має намір оформити кредит.

Крім того, вказав на те, що автомобіль, який бажав придбати потерпілий належав до топових версій, а тому могли виникнути проблеми з його доставкою, про що ним було повідомлено потерпілого. Також він повідомив потерпілому, що при замовленні автомобіля, він може бути доставлений і не до автосалону «Богдан-Авто-Чернівці», може надійти до іншого дилера, а тому кошти слід внести на рахунок певної компанії-дилера, а можна внести і на рахунок салону ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці», однак в подальшому ці кошти за заявою клієнта мають бути повернуті та проведено їх перерахування безпосередньо на рахунок того товариства, на балансі якого буде знаходився автомобіль. В свою чергу потерпілий повідомив йому про те, що його не буде деякий час на території України й відповідно він буде позбавлений можливості здійснити дії по поверненню коштів з рахунку ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» для їх подальшого перерахування на рахунок дилера та повідомив його про те, що готовий підписати договір та передати кошти на перший внесок, які в подальшому при надходженні автомобіля будуть перераховані на рахунок відповідної дилерської компанії. Крім того, у зв`язку із зайнятістю потерпілого, він за домовленістю з ним, особисто приїхав по місцю його проживання, де останній передав йому 20 тис. грн. та 1 тис. Євро в якості першого внеску за автомобіль, а він в свою чергу передав йому договір купівлі-продажу.

Усі інші кошти потерпілий приносив до автосалону з власної ініціативи і він їх особисто у нього не вимагав. Кожного разу потерпілий в салоні разом із ОСОБА_18 принесену суму коштів перераховували в касі автосалону та в подальшому кошти зберігалися в салоні, на рахунки товариства не вносилися. При цьому, оскільки автосалон знаходиться у небезпечній місцевості та погано охоронявся, він в свою чергу вирішив ці кошти, в сумі більше 200 тис. забрати з автосалону та тримати на зберіганні в іншому, більш безпечному місці. Також суду повідомив, що він як менеджер автосалону не мав право отримувати у потерпілого грошові кошти готівкою, однак ці кошти отримав від потерпілого виключно при наявності між ними домовленості. Отримані кошти не були внесені на рахунок товариства, оскільки йому не було відомо до якої саме дилерської компанії буде поставлено автомобіль та з якого саме автосалону його буде реалізовано. Фактично кошти від потерпілого отримав на зберігання та потерпілому про все це було відомо. Неодноразово звертав увагу суду на те, що крім авансу особисто він кошти у потерпілого не просив та не наполягав на тому, що їх треба передати для придбання автомобіля. Уся сума коштів, отримана від потерпілого фактично знаходилася у нього на зберіганні та вони були добровільно передані потерпілим.

Також вказав на те, що після надходження з Банку гарантійного листа він особисто зробив заявку на автомобіль, який бажав придбати потерпілий до центрального офісу товариства. Ця заявка була направлена електронною поштою, однак нажаль вона не збереглася, оскільки усю переписку з політичних мотивів було знищено. При цьому звернув увагу суду на те, що він неодноразово звертався до слідчого з проханням вжити заходів для вилучення цієї заявки, однак його клопотання залишалися без відповідного реагування.

Крім того, пояснив, що кожного місяця центральний офіс розсилає по автосалонам карт-стоп на автомобілі, які знаходяться на території України. На той час на Україні знаходилося приблизно 6-8 розмитнених автомобілів у тій версії, яку бажав придбати потерпілий, з них 4 автомобіля були реалізовані відразу ж, оскільки були топовими версіями та реалізовувалися протягом доби, а 2 автомобіля знаходилися у ТОВ «Богдан-Авто-Харків». Він особисто вів переговори з приводу доставки одного автомобіля з Харкова до Чернівців та його реалізацію потерпілому, однак в Харкові йому відмовили, оскільки ці автомобілі були продані клієнтам Харківського автосалону за готівкові кошти. В подальшому, на початку грудня 2013 року, зазначив що повідомив потерпілого про неможливість реалізувати йому бажаний автомобіль та запропонував розірвати договір купівлі-продажу, знаючи, що до кінця року подібні автомобілі не будуть доставлятися на територію України та розмитнюватися, на що потерпілий відмовився, мотивуючи тим, що він сильно бажає придбати даний автомобіль на подарунок дружині до Нового Року. Крім того, до нього особисто з проханням допомогти придбати потерпілому автомобіль звертався менеджер з Кредо-Банку і повідомляв, що потерпілий може придбати автомобіль за готівку, на що він їй повідомив, що даного автомобіля немає зараз на території України і реалізувати його неможливо. Також і потерпілий неодноразово в цей час приїжджав до салону і просив його допомогти придбати даний автомобіль у будь-який спосіб й відповідно він йому повідомив про можливість придбання такого автомобіля в м. Києві у перекупщиків. Потерпілий погодився на таку пропозицію, однак основною умовою для такого придбання автомобіля у потерпілого була необхідність отримання гарантії офіційного автосалону. Тому він йому повідомив, що автомобіль можна придбати як в дилерській мережі та він буде оформлений як перший власник. При цьому, за автомобіль він мав розрахуватися безпосередньо з його власником, а потім останній на підставі заяви в автосалоні переоформлює його на нього як першого власника. Також повідомив йому і номер кузова автомобіля та запропонував його оглянути на вул. Туполєва у м. Києві. Після того, як потерпілий погодився на таку пропозицію та сказав, що його друзі оглядали автомобіль та претензій до нього він не має, він в свою чергу вже як фізична особа та за домовленістю із потерпілим передав аванс за автомобіль на Київ і надав потерпілому копію договору, укладеного між ним та ТОВ «Богдан-Авто-Київ» як підтвердження того, що ним буде придбаний автомобіль саме з офіційного автосалону. В подальшому він мав оплатити решту вартості та вони могли забрати автомобіль чи разом, чи він самостійно, чи потерпілий. Однак поїздки до Києва зривалися та в подальшому потерпілий відмовився від придбання автомобіля і попросив повернути йому кошти. Усі отримані від потерпілого кошти ним були передані до Києва та повернути він їх не зміг, оскільки особа, якій він їх передав у зв`язку із подіями на Майдані виїхав до РФ та він в свою чергу оформив кредит та з кредитних коштів повернув потерпілому лише 50 тис. грн., а решту коштів мав намір повернути після реалізації автомобіля. Оскільки в подальшому потерпілий звернувся із заявою до правоохоронних органів, у зв`язку із чим він вирішив кошти йому не повертати та чекати на суд, так як зі слів слідчого йому стало відомо, що навіть якщо він поверне кошти, все рівно він буде нести юридичну відповідальність за свої дії. При цьому зазначив, що слідство велося однобічно, він неодноразово повідомляв про те, що має право підпису договорів, довідок-рахунків, однак повідомлена ним інформація належним чином не перевірялася.

Повідомив суду також і те, що саме він був ініціатором складання розписок за отримані у потерпілого грошові кошти, одна з яких складалася ним як представником автосалону та на ній наявна мокра печатка товариства, а інша вже як фізичною особою.

Поданий потерплим цивільний позов визнав та не заперечував свого обов`язку повернути потерпілому грошові кошти.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_15 своєї вини у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, його вина підтверджується зібраними стороною обвинувачення наступними доказами, які визнані судом належними та допустимими, зокрема поясненнями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 та свідків, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_10 , який будучи допитаним в ході розгляду даного кримінального провадження суду показав, що у жовтні 2013 року у нього виникла необхідність у придбанні автомобіля, який мав бути комфортний та зручний як для зайняття підприємницькою діяльністю, так і для родини, а тому з метою придбання автомобіля для себе та своєї родини він приїхав до автосалону ТОВ «Богдан-Авто Чернівці», який є офіційним дилером автомобілів марки Hundai , у посередника придбавати такий автомобіль не хотів. У салоні до нього дуже гарно віднеслися й відповідно він, поспілкувавшись із менеджером, остаточно зупинився на моделі автомобіля марки «Hundai Santa Fe DM 2/2 CRDi Top AT». Спочатку з приводу автомобіля він звернувся до ОСОБА_20 та спілкувався з ним, а потім до нього підійшов обвинувачений, та побачивши в ньому потенційного покупця, продовжив з ним спілкування з приводу придбання автомобіля, розповідав про його технічні характеристики, запитав про те, якою сумою коштів він володіє, розповів про таку послугу як «Трейд-ін». Оскільки усієї суми коштів на автомобіль у нього не було йому запропонували вибрати банк, де можна було б оформити кредит на суму, якої не вистачало для придбання автомобіля. Також вказав на те, що на той час в автосалоні обраного ним автомобіля в наявності не було та обвинувачений повідомив йому, що такий автомобіль є в іншому салоні та з метою необхідності доставки до м. Чернівці потрібно сплатити перший внесок за автомобіль в розмірі 30 000 грн., на що він погодився. Також обвинувачений йому повідомив, що автомобілів даної моделі дуже мало та вони в дефіцити. Знаючи про те, що сплата авансу це звичайна та стандартна процедура, а тому необхідність внесення авансу у нього не викликало ніяких підозр. При цьому вказав на те, що в той період він дуже поспішав, оскільки йому необхідно було їхати за кордон для лікування сина та часу заїхати до автосалону з метою перерахування коштів не було. Приблизно через тиждень, він домовився з обвинуваченим про зустріч й відповідно останній під`їхав до нього до дому на АДРЕСА_2 з усіма документами на підтвердження придбання автомобіля, підписаними директором салону. Свідком даний подій була його дружина ОСОБА_21 . Вважає, що саме у такий спосіб ОСОБА_15 увійшов до нього в довіру. Зокрема, вказав на те, що ОСОБА_15 під`їхав до нього, де надав усі документи, а він в свою чергу передав йому гроші в сумі 20 тис. грн.. та 1 тис. Євро в якості авансу. Крім того, отримуючи дані кошти, обвинувачений сказав йому, що піде на зустріч та замість 1 тис. Євро закладе власні кошти в розмірі 10 тис. грн. При цьому, обвинувачений запевняв його в тому, що автомобіль по його поверненню в Україну вже буде доставлений до автосалону та після цього він має сплатити решту коштів за придбаний автомобіль та забрати його. Однак, після прибуття із-за кордону, він приїхав до автосалону та автомобіля не було, а обвинувачений в свою чергу запевнив його в тому, що дана модель має дуже великий попит, а тому виникли деякі технічні труднощі із доставкою автомобіля до автосалону. Крім того, обвинувачений повідомив йому, що з метою більш швидшої доставки автомобіля необхідно сплатити ще грошові кошти за автомобіль, вказуючи на те, що автомобіль швидше отримає той покупець, який внесе більшу суму коштів за його придбання, а також вказав на те, що даний автомобіль він придбає в іншому автосалоні, та повідомив про необхідність надання йому ще 24 000 грн. для поставки автомобіля на облік. Також повідомив, що між автосалонами існує домовленість з приводу того, клієнт якого салону швидше надає кошти, той швидше і отримує автомобіль. З метою більш швидшого отримання автомобіля він завіз до салону ще 150 тис. грн., а також кошти в сумі 24 тис. для постановки автомобіля на облік, які вносив в касу автосалону. Однак будь-яку квитанцію йому не надали, а коли він вносив кошти, то до приміщення каси зайшов ОСОБА_15 та повідомив касира, що це кошти для нього. На прохання надати квитанцію, обвинувачений повідомив, що більш вигідніше, якщо кошти будуть у готівковому вигляді, ніж будуть перераховані на рахунок товариства та упевнив його в тому, що автомобіль буде в салоні через кілька днів. Дані кошти передавалися у присутності ОСОБА_20 , який знаходився в торгівельному залі автосалону та фактично був свідком усіх подій, які відбувалися у салоні. ОСОБА_22 не бачив лише того, як ним передавалися обвинуваченому кошти в сумі 30 тис. грн. в якості авансу, оскільки кошти передавалися за межами автосалону. При цьому вказав на те, що йому не було надано квитанцій про внесення коштів у нього здивувань не викликало, оскільки обвинувачений наголошував на тому, що кошти в готівковому вигляді краще ніж перераховані на рахунок компанії. Крім того, обвинувачений весь час його запевняв, що автомобіль буде доставлено в найкоротші терміні та він сприймаючи його як досвідченого менеджера автосалону, довіряв йому, оскільки особливостей процедури придбання автомобіля в автосалоні не знав, раніше самостійно ніяких дорогих речей не купляв.

Разом з тим до кінця року автомобіль такі не був доставлений до автосалону, а обвинувачений на усі його дзвінки та запитання з приводу автомобіля, повідомляв йому безліч різноманітних причин неможливості доставити та передати йому автомобіль. Крім того, 17 грудня 2013 року він вкотре прийшов до автосалону та обвинувачений вкотре запевнив його у тому, що укладена між ним та салоном угода дійсна та автомобіль невдовзі буде доставлено, у зв`язку із чим, не усвідомлюючи шахрайських дій обвинуваченого, ним було внесено в касу товариства як зазначив обвинувачений ще 50 тис. 100 грн. Разом з тим, касир знов таки будь-якої квитанції не надала, у зв`язку із чим він вирішив відібрати у обвинуваченого розписку про отримання ним коштів на загальну суму 254 тис. 100 грн., на що той погодився та написав розписку. Крім того, обвинувачений повідомив його про те, що у нього були якісь особисті плани на передані ним кошти та обіцяв усе врегулювати.

При цьому зазначив, що на протязі двох місяців автомобіль так і не був йому переданий. Він неодноразово приходив до обвинуваченого із вимогою передати придбаний автомобіль, на що останній повідомив щоб він не хвилювався, автомобіль вже є в салоні м. Києва та з метою переконання його у дійсності його намірів передати автомобіль, надав ще один договір від 17 грудня 2013 року купівлі-продажу, оформлений між ним та ТОВ «Богдан-Авто-Київ», однак даний договір з даним автосалоном він не укладав і не підписував. Звернув увагу суду на те, що обвинувачений весь час запевнював його у тому, що автомобіль буде йому переданий та він особисто поїде до м. Києва, забере автомобіль, оскільки він вже неодноразово у такий спосіб доставляв автомобілі покупцям. У зв`язку із тим, що автомобіль так і не був йому переданий, він повідомив ОСОБА_15 , що не бажає придбавати даний автомобіль та звернувся з вимогою про повернення йому отриманих від нього грошових коштів в сумі 254 тис. 100 грн., на що ОСОБА_15 повернув йому лише 50 тис. грн., а решту суми пообіцяв повернути в найкоротші терміни, однак кошти так і не повернув й досі. При цьому пояснив, що передаючи обвинуваченому кошти за автомобіль, він думав що співпрацює саме з автосалоном з приводу придбання автомобіля, а не з ОСОБА_15 як фізичною особою та сприймав його саме як працівника ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці». Після того, як обвинувачений кошти не повернув, він звернувся за юридичною допомогою до адвоката, який повідомив йому про те, що такі дії обвинуваченого містять ознаки шахрайства як у відношенні нього, так і салону. Через деякий час дізнався про те, що обвинувачений вже в салоні на працює й відповідно звернувся із заявою до правоохоронних органів.

Вважає, що обвинувачений з самого початку планував заволодіти його грошовими коштами шляхом обману та зловживання його довірою, запевнивши його у своїй компетентності як працівника престижної фірми та вказуючи про те, що у такий спосіб він неодноразово придбавав автомобілі клієнтам.

Крім того, вказав на те, що в загальному, ним було передано ОСОБА_15 254 тис. 100 грн., та це були його особисті кошти.

Зазначив також і те, що поданий ним цивільний позов підтримує в повному обсязі та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути з обвинуваченого 365 301 грн. 65 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, яка складається із суми неповернутого боргу та інфляційних, а також моральну шкоду в розмірі 60000 грн.

- показами свідка ОСОБА_23 , яка будучи допитана в ході розгляду справи суду пояснила, що їй відомо про те, що її чоловік ОСОБА_10 мав намір придбати автомобіль та з приводу його купівлі звернувся до ТОВ «Богдан-Авто Чернівці». В подальшому повідомив, що має намір придбати саме автомобіль марки «Hundai Santa Fe». Також їй зі слів чоловіка відомо, що питанням придбання автомобіля займався менеджер даного автосалону на ім`я ОСОБА_24 . Крім того, повідомила суду, що бачила договір купівлі-продажу автомобіля, який був підписаний директором автосалону та посвідчений печаткою, а також бачила як до чоловіка приїжджав обвинувачений, вони сиділи в машині, де чоловік передавав йому грошові кошти, а він чоловіку документи. Яку саме суму коштів було передано обвинуваченому їй не відомо, а також невідомо про загальну суму коштів, переданих чоловіком обвинуваченому. Даний автомобіль був потрібен родині для здійснення підприємницької діяльності та поїздок в особистих цілях. Зустріч її чоловіка та обвинуваченого проходила не в салоні, оскільки вони повинні були терміново від`їжджати. Також їй відомо, що ОСОБА_15 отриманих коштів за автомобіль досі не повернув. В подальшому ними було придбано інший автомобіль а саме в квітні 2014 року марки «Мазда СХ-5».

- показами свідка ОСОБА_25 , який будучи допитаним в ході розгляду справи суду показав, що восени 2013 року він працював на посаді менеджера з продажу автомобілів ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» та разом із ним також на посаді менеджера з продажу автомобілів працював обвинувачений, який звільнився з роботи приблизно в грудні 2013 року. Також суду повідомив, що пам`ятає як потерпілий ОСОБА_10 приходив до салону з приводу придбання автомобіля й відповідно особисто він виписував йому рахунок-фактуру на придбання автомобіля марки «Hundai Santa Fe», який мав бути оплачений протягом доби, а в подальшому при відсутності оплати даний рахунок втрачає свою силу. Після цього потерпілий до нього з приводу придбання автомобіля більше не звертався, оскільки весь час спілкувався з обвинуваченим та був відповідно його клієнтом, однак про що саме вони спілкувалися йому не відомо. Також йому невідомо будь-яких даних щодо передачі потерпілим особисто обвинуваченому грошових коштів. Звернув увагу суду на те, що згідно існуючих правил в автосалоні, менеджерам категорично заборонено отримувати будь-які готівкові кошти від клієнтів, усі розрахунки проводять в безготівковій формі через касу автосалону та обов`язково видається квитанція. Крім того, суду пояснив, що при придбанні автомобіля укладається договір купівлі-продажу, який безпосередньо підписується керівником, або особою, яка уповноважена на виконання обов`язків директора, і на якому ставиться відповідна печатка товариства, яка зберігається у сейфі в бухгалтерії. Про укладення між салоном та ОСОБА_26 будь-якого договору йому особисто нічного не відомо. Зазначив також і те, що грошові кошти клієнт зобов`язаний внести в касу банку на підставі виписаного рахунку після чого очікується доставка автомобіля. У договорі передбачено строки доставки автомобіля та його дійсність обумовлена оплатою, яку підтверджує бухгалтерія, якщо клієнт не здійснив оплату договір вважається не дійсним та відповідно до виконується. На підставі такого договору клієнт також міг внести аванс, а після доставки автомобіля до салону здійснити повний розрахунок та забрати автомобіль по акту приймання-передачі та відповідному пропуску. Особисто він не бачив як потерпілий вносив гроші в касу. Довідки-рахунки мав право виписувати тільки керівник товариства, при цьому були такі випадки, що за наказом керівника ОСОБА_15 також мав право виписувати довідки-рахунки, однак особисто він потерпілому такої довідки не виписував. Крім того, в компанії клієнти могли придбати автомобіль і в кредит, зокрема вносився перший внесок, потім надавався гарантійний лист та після доставки, автомобіль реєструвався в органах МРЕВ, проводилась повна оплата його вартості та він передавався покупцеві. При цьому, довідки-рахунки на автомобілі яких не було на митній території України салоном не виписувалися. Також клієнти могли оформити і договір доставки автомобіля, тобто автомобіля, який міг перебувати в іншому салоні, за умовами якого сплачувалася 50 % вартість автомобіля, після цього автомобіль доставлявся в салон і зберігався в автосалоні, а потім при проведенні повного розрахунку передавався покупцеві. Укладалися в салоні і договори поставки автомобіля. Терміни поставки були за такими договорами до 1 року. В таких договорах прописувалися умови поставки, однак не прописувався номер кузова, колір, комплектація, оскільки така інформація не могла бути відомою. За договорами доставки автомобіль доставлявся до салону протягом 3 діб. Також вказав на те, що йому невідомо ніяких даних про те, що у салоні робилася заявка на автомобіль для потерпілого, оскільки у разі того, якби така заявка робилася, то виконуючий обов`язки керівника салону мав про це знати та підписувати її. При цьому вказав, що подібного роду заявки могли робитися на салон імпортера, або ж на будь-який інший салон, який продавав такі ж автомобілі та такий автомобіль перебував на його балансі, а також у разі знаходження його на митній території України та у разі, якщо автомобіль є в наявності, то він мав бути доставлений до салону у м. Чернівці в обумовлені строки. Крім того, при договорі доставки укладався також договір між салонами, за умовами якого один салон придбавав автомобіль у іншого, а в подальшому виписував клієнту рахунок, якій останній мав оплатити та забрати автомобіль самостійно чи після його доставки в автосалон.

- показами свідка ОСОБА_27 , який в судовому засіданні показав, що він перебуває у дружніх стосунках з потерпілим та йому відомо, що останній мав намір купити автомобіль марки «Hundai Santa Fe» і розповідав йому, що навіть вніс завдаток за придбання та доставку машини, проте через деякий час йому стало відомо, що автомобіль ОСОБА_28 так і не придбав, оскільки його обдурили та гроші не повернули. Через витрачені на купівлю авто грошові кошти у родині потерпілого постійно виникали сварки та конфлікти.

- показами свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні показав, що він обіймав посаду директора ТзОВ «Богдан-Авто Чернівці» та в період з липня по грудень 2013 року обвинувачений працював на посаді старшого менеджера по торгівлі вказаного підприємства. При цьому пояснив, що продаж автомобілів на вказаному підприємстві відбувався наступним чином, а саме клієнт обирає автомобіль та сплачує за нього грошові кошти через касу, а якщо автомобіля у наявності немає, то клієнт сплачує передоплату по банківській установі та очікує доставки автомобіля, в подальшому його отримує та перераховує повну його вартість. Якщо транспортний засіб, який клієнт бажає придбати, не знаходиться на митній території України, то договір не може бути укладеним. Відповідні договори, які укладає товариство, підписуються посадовими особами ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» або за відповідним дорученням іншою особою, при цьому ОСОБА_15 , як менеджер по торгівлі права підпису таких договорів не мав. Також вказав на те, що оскільки у нього вільний графік роботи та він є відповідальною особою за діяльність товариства по кількох областях, то у Чернівецькій області за довіреністю право підпису таких договорів мав ОСОБА_29 , який був відповідальний за укладання договорів, ОСОБА_15 такого права не мав. Разом з тим, обвинувачений мав право на підписання довідок-рахунків для подальшої реєстрації ТЗ в органах ДАІ. При цьому, зазначив, що договір купівлі-продажу автомобіля вважається активованим та починає діяти лише після того, як грошові кошти відповідно до його умов, надходили на рахунки товариства. Печатки товариства для виписаного рахунку знаходилися у менеджерів і чергова в бухгалтерії. При цьому, підставою виникнення права власності на автомобіль була саме його реєстрація в органах ДАІ на підставі довідки-рахунку, яка дійсна лише після надходження коштів на рахунок компанії, а не договір купівлі-продажу.

Щодо договору купівлі-продажу, укладеного з ОСОБА_26 , то суду повідомив, що про існування даного договору йому нічого не відомо, особисто він його не підписував. Також вказав на те, що договори купівлі-продажу могли укладатися з клієнтами лише щодо придбання того автомобіля, який знаходився на митній території України. Автомобіль, відсутній на митній території не може бути проданий, оскільки салону невідомі дані про його вартість та номер кузова тощо, що позбавляє виставити на нього рахунок. Вказав також і на те, що оскільки в той час на підприємстві каси не було, клієнти кошти за придбання автомобілів перераховували через каси банк, працівникам салону категорично заборонялося отримувати від клієнтів кошти готівкою.

Також суду повідомив, що при придбанні автомобіля в кредит, покупцю виписується рахунок на автомобіль, з яким він звертається до банківської установи, де отримує гарантійний лист, в якому вказується сума першого внеску, в подальшому автомобіль ставить на облік та після перерахування банком коштів за автомобіль на рахунок автосалону, покупцю передається транспортний засіб. При цьому, виданий клієнту рахунок на автомобіль, який представлявся банку не є фінансовим документом, це обліковий фінансовий документ. При цьому, менеджери салону могли сприяти у реєстрації автомобіля в МРЕВ, а якщо автомобіль був придбаний в кредит, то присутність менеджера салону в органах ДАІ була обов`язкова.

Крім того, зазначив, що в автосалоні можна було замовити певний автомобіль, якого немає в наявності, шляхом направлення відповідної заявки, однак така заявка не є підставою обов`язкового надходження автомобіля до автосалону й відповідно салон не гарантує надходження таких автомобілів, у зв`язку із чим з клієнтами не оформляються договори купівлі-продажу автомобілів, яких немає на митній території України, оскільки відсутні відомості про він-код автомобіля, який має бути зазначено в договорі, а також його вартість, що також вказується в договорі.

Крім цього, вина ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих йому діянь також повністю підтверджена наступними дослідженими та проаналізованими судом письмовими доказами, зокрема:

? копією та оригіналом договору купівлі-продажу № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року, в якому сторонами визначено ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» в особі директора ОСОБА_16 з однієї сторони та ОСОБА_10 як покупець з іншої сторони. Предметом даного договору є те, що продавець зобов`язується продати та передати, а покупець зобов`язується купити, прийняти та оплатити транспортний засіб (товар - автомобіль, транспортний засіб). Крім того, умовами даного договору визначено характеристику обумовленого товару - транспортного засобу, а саме: «Hundai Santa Fe DM 2/2 CRDi Top AT», ціна товару без ПДВ 352 083,33 грн., з ПДВ 422 500 грн. Також умовами договору визначено порядок оплати товару. Зокрема, відповідно до підпункту А п. 3.1 визначено, що покупець зобов`язується здійснити продавцеві оплату за товар наступним чином: а) передплату у розмірі 30 000 грн. покупець зобов`язується сплатити продавцеві протягом 1 (одного) дня з моменту підписання даного договору; б) остаточний розрахунок в розмірі 392 500 грн. покупець зобов`язується сплатити продавцю протягом 2 (двох) днів з моменту повідомлення покупця про надходження автомобіля на склад продавця, але остаточний розрахунок повинен відбутися до видачі покупцеві довідки-рахунку на автомобіль (довідка рахунок є підставою для реєстрації автомобіля в органах ДАІ МВС України на ім`я покупця, але не є підтвердженням повної оплати вартості транспортного засобу. Відповідно до п. 3.3. договору визначено, що усі платежі за товар по договору здійснюється сторонами у безготівковій формі в національній валюті гривні. Згідно п. 3.4 договору за домовленістю сторін, момент передплати та/або повної оплати вартості автомобіля вважається фактичне надходження таких грошових коштів на рахунок продавця від імені покупця. Також як убачається зі змісту даного договору, в графі продавця міститься підпис від імені директора ОСОБА_16 та він посвідчений печаткою ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» (а.п. 27-28,49-50);

? Копією договору купівлі-продажу № 1143/12 від 17 грудня 2013 року, укладеного ТОВ «Богдан Авто Київ» та ОСОБА_10 , предметом якого є те, що сторони домовилися про те, що продавець зобов`язується продати та передати, а покупець зобов`язується купити, прийняти та оплатити транспортний засіб, а саме «Hundai Santa Fe», ціна товару без ПДВ 339 760 грн., з ПДВ 424 700 грн. Також умовами даного договору визначено, що покупець зобов`язується до 17 грудня 2013 року здійснити оплату товару у розмірі 100 % його вартості в сумі, що становить 424 700 грн. та усі платежі здійснюють у безготівковій формі. Крім того, як убачається зі змісту даного договору, він підписаний директором ТОВ «Богдан-Авто Київ» та посвідчений мокрою печаткою товариства, підпис покупця відсутній (а.п. 29-31);

? Посадовою інструкцією старшого менеджера із збуту, затвердженою директором ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» від 15.07.2013 року, згідно якої до обов`язків ОСОБА_15 , під час перебування його на посаді старшого менеджера зі збуту ТОВ «Буковина-Авто Чернівці» належить зокрема здійснення роздрібної та оптової торгівлі автотранспортними засобами, у відповідності з затвердженою номенклатурою, в приміщенні спеціально обладнаному для торгівлі; консультування споживачів про всі особливості, властивості і характеристики автотранспортних засобів та інших товарів, що реалізовуються підприємством; виконання робіт, пов`язаних з продажем, видачею, реєстрацією автотранспортних засобів, а також робіт, пов`язаних перегоном (доставкою) транспортних засобів та інших товарів підприємства, в тому числі для проведення передпродажної підготовки та/чи доукомплектації. Крім того, п. 2.19 вказаної посадової інструкції передбачено, що менеджер зі збуту виписує супровідні документи під час здійснення продажу та видачі автотранспортних засобів та інших товарів підприємства згідно з встановленим документообігом (а.п. 36-37);

? Розпискою ОСОБА_15 від 7 грудня 2013 року, зі змісту якої убачається, що обвинувачений склав розписку про те, що отримав 230 100 грн. як аванс за автомобіль Хюндай Санта Фе Тор 2.2 від ОСОБА_10 , а також 24 000 грн. за реєстрацію в органах ДАІ. Дана розписка підписана обвинуваченим (а.п. 52);

? Розпискою ОСОБА_15 від 2 грудня 2013 року, зі змісту якої убачається, що обвинувачений склав розписку про те, що будучи старшим менеджером автосалону ТОВ «Богдан_авто Чернівці» отримав 230 100 грн. як аванс за автомобіль Хюндай Санта Фе Тор Бриз. Дана розписка підписана обвинуваченим та посвідчена мокрою печаткою товариства (а.п. 51);

? Копією контракту № 3-ЧРН від 14 травня 2013 року укладеного між ТзОВ «Буковина-Авто» та ОСОБА_16 , який визначає умови праці керівника на посаді директора товариства. Згідно п. 1.4 та п. 2.2.3 вказаного контракту, керівник є повноваженим представником товариства під час реалізації повноважень, функцій, обов`язків товариства, передбачених чинним законодавством України та Статутом товариства. Він уповноважений підписувати довіреності, фінансові договори, банківські та інші документи від імені Товариства, але в межах його компетенції відповідно до положень Статуту (а.п. 65-67);

? Наказом директора ТзОВ «Богдан-Авто Чернівці» №40/13-Вк від 15.07.2013 року про прийняття на роботу ОСОБА_15 на посаду старшого менеджера зі збуту з 15.07.2013 року за основним місцем роботи з випробувальним терміном три місяці (а.п. 71);

? Висновком експерта № 620 від 21 липня 2014 року, відповідно до якого підпис в графі «Директор ОСОБА_16 » у договорі купівлі-продажу № 0003402 від 31 жовтня 2013 року виконаний, ймовірно, ОСОБА_15 . Відповісти на питання в категоричній формі не виявилось можливим, в зв`язку з частковими транскрипційними розбіжностями досліджуваного підпису та зразків підпису ОСОБА_15 , варіаційністю зразків підпису ОСОБА_15 та наданням малої кількості вільних зразків ОСОБА_15 (а.п. 79-81);

? Висновком експерта від 23 вересня 2014 року № 2196-К, відповідно до якого рукописний текст у розписці від 2 грудня 2013 року та в розписці від 7 грудня 2013 року - виконані ОСОБА_15 (а.п. 94-96);

При цьому, дослідивши надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, суд вважає, що вони відповідно до вимог ст.ст. 85-86 КПК України є належними та допустимими, оскільки дані докази кожний окремо, а також у своїй сукупності, за своїм змістом та послідовністю підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України й відповідно підтверджують вину обвинуваченого в пред`явленому обвинуваченні.

Таким чином, аналізуючи усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування вірно кваліфіковано дії ОСОБА_15 за ч. 3 ст. 190 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що обвинувачений своїми діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах й відповідно кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 190 КК України.

Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_15 про те, що грошей від потерпілої він не отримував, оскільки такі повністю спростовуються наявними у справі та дослідженими в судовому засіданні вищевказаними доказами, у тому числі розписками, які складені обвинуваченим та ним же підписані, які обвинувачений не спростовує, а також підтверджується й поясненнями самого обвинуваченого, який суду пояснив, що він дійсно складав дані розписки про отримання у потерпілого грошових коштів за придбання автомобіля, дані кошти потерпілий передав в автосалоні та він їх утримував, а в подальшому дані кошти були ним передані до м. Києва особі на ім`я ОСОБА_30 , який на даний час виїхав за межі України та кошти йому не повернув. При цьому, судом приймається й до уваги те, що як протягом усього досудового слідства, так і протягом розгляду справи в суді, обвинувачений грошові кошти в сумі 204 100 грн. потерпілому так і не повернуті.

Крім того, доводи обвинуваченого в тій частині, що кошти ним не повернуті у зв`язку із тим, що вони були передані ним іншій особі на ім`я ОСОБА_30 для придбання потерпілому автомобіля й відповідно в його діях відсутні ознаки шахрайства, суд також до уваги не приймає, оскільки обвинуваченим в ході судового розгляду справи так і не було надано суду на підтвердження вказаного належних та допустимих доказів. Крім того, як вказував обвинувачений, дана особа вчинила як у відношенні нього так і інших осіб злочинні дії, зникла з великою сумою коштів за межі України, однак доказів звернення по даному факту до правоохоронних органів та заведення відповідного кримінального провадження, обвинуваченим та його захисниками також суду не надано.

Не приймаються судом до уваги і твердження обвинуваченого про те, що в його діях убачаються виключно цивільно-правові відносини, й відповідно такі твердження судом визнаються як такі, що спрямовані на уникнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки тривалий період, спосіб та обставини заволодіння обвинуваченим майном (коштами) потерпілого, поведінка обвинуваченого до та після заволодіння коштами, а також те, що він до теперішнього часу більшу частину отриманих коштів не повернув та взагалі не приймав жодних заходів щодо повернення потерпілому майна та відшкодування завданої майнової шкоди, свідчить саме про наявність умислу в діях ОСОБА_15 на заволодіння майном (коштами) потерпілого саме в момент їх отримання.

Так, стаття 190 КК України передбачає заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Об`єктивна сторона даного злочину полягає у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою. Обман повідомлення неправдивих відомостей або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені, з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Він може виявлятися в усній, письмовій формі, у використанні підроблених документах. Зловживання довірою полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах.

Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10, відповідно до статті 190 КК України шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.

. При цьому, судом при з`ясуванні в судовому засіданні усіх обставин даного кримінального правопорушення, було достовірно встановлено, що між потерпілим та обвинуваченим виникли довірливі стосунки та потерпілий добровільно декілька разів передавав грошові кошти обвинуваченому саме як старшому менеджеру ТОВ «Богдан -Авто- Чернівці» в обмін на його обіцянки допомогти йому придбати для нього транспортний засіб, сприймаючи при цьому обвинуваченого як особу, яка працюючи в автосалоні, наділена можливостями щодо надання певних послуг в сфері автомобільного бізнесу й відповідно на підтвердження реальності надання в майбутньому таких послуг пред`явив потерпілому підроблений ним же в частині підпису керівника підприємства договір купівлі-продажу, тим самим викликавши у нього впевненість та довіру щодо подальшого отримання у власність бажаного автомобіля, й відповідно зловживаючи якою обвинувачений протиправно заволодів коштами потерпілого в сумі 254 100 грн.

Таким чином, враховуючи вищевказане, суд не може прийняти до уваги доводи обвинуваченого та його захисників про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 190 КК України, та відсутність в його діях складу кримінального правопорушення та наявність між обвинуваченим та потерпілим виключно цивільно-правових відносин, оскільки вони повністю спростовані наданими стороною обвинувачення доказами та підтверджені як поясненнями потерпілого, так і поясненнями допитаних в суді свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_16 щодо існуючих умов реалізації автосалоном транспортних засобів, а також фактичними обставинами вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, де зокрема встановлено наявність в діях обвинуваченого умислу саме на заволодіння грошовими коштами потерпілого, а не існування будь-яких цивільно-правових відносин ні як представником автосалону, ні як фізичною особою.

Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що умисел ОСОБА_15 був спрямований саме на заволодіння коштами потерпілого у великих розмірах та органом досудового слідства вірно кваліфіковані дії ОСОБА_15 за ч. 3 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за кваліфікуючою ознакою вчинене у великих розмірах.

Також, при кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 190 КК України, судом враховується й те, що обвинувачений надав потерпілому екземпляр відповідного договору про придбання автомобіля, за наявності якого потерпілий усвідомлюючи реальність даного договору та його наслідків, добровільно на виконання його умов передав обвинуваченому кошти за дії, які повинен був вчинити обвинувачений як представник автосалону, з метою подальшого придбання автомобіля, однак не збирався їх виконувати та не виконав, а також не повернув потерпілому й грошових коштів.

За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця: під приводом надання допомоги у придбанні автомобіля, а в подальшому його швидкої доставки до салону м. Чернівці та передачі потерпілому, отримав від потерпілого грошові кошти й відповідно використовуючи підроблений ним же договір купівлі-продажу автомобіля, який був наданий потерпілому з метою переконання його про дійсні наміри надання допомоги по придбанню автомобіля, достовірно знав про те, що це за кошти і бажання потерпілого придбати автомобіль, будучи менеджером ТОВ та вчинив всі дії, необхідні для отримання коштів.

Наведені обставини підтверджуються дослідженими та проаналізованими письмовими доказами по справі, зокрема також і договором купівлі-продажу № 1143/12 від 17 грудня 2013 року, укладеного ТОВ «Богдан-Авто-Київ» та ОСОБА_10 , відповідними розписками складеними ОСОБА_15 про отриманням ним грошових коштів від потерпілого, а також показами потерпілого та свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_27 , які підтвердили, що потерпілий був переконаний у правомірності дій обвинуваченого, довіряв йому, мав надію, що той допоможе йому у придбані бажаної марки автомобіля, за що передавав йому грошові кошти.

При цьому суд також не приймає до уваги посилання сторони захисту на наказ директора ТОВ «Буковина-Авто Чернівці» 44/13 від 15.07.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_15 призначено відповідальним за отримання, видачу, виписку, зберігання довідок-рахунків та транзитних номерів, оскільки даний доказ не спростовує пред`явленого ОСОБА_15 обвинувачення за ч. 3 ст. 190 КК України, а також не підтверджує його доводи в тій частині, що він мав право на підпис замість директора ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» договорів купівлі-продажу автомобілів. Крім того, відсутність у ОСОБА_15 права підпису договорів купівлі-продажу, укладених між ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» та клієнтами автосалону підтверджено і поясненнями свідка ОСОБА_16 директора автосалону, який суду вказав на те, що обвинувачений повноважень на підписання таких договорів не мав, а повноважною особою на їх підписання був ОСОБА_32 .

Не спростовують вину обвинуваченого й надана товариством довідка про кількість реалізованих ОСОБА_15 за період роботи в ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» автомобілів, оскільки дана довідка підтверджує виключно те, що обвинувачений дійсно виконував обов`язки старшого менеджера товариства та здійснював продаж автомобілів й відповідно ніяким чином не підтверджує відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України в частині заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 .

За таких обставин, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_15 заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), яке вчинене у великих розмірах, тобто скоєння ним злочину, передбаченого ч. 3 cт. 190 КК України.

При цьому, судом враховується й те, що відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно п. 3 Примітки до ст. 185 КК України у статтях 185-191, 194 цього Кодексу у великих розмірах визнається злочин, що вчинений однією особою чи групою осіб на суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Відповідно до п. 5 Підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України для відповідного року.

Згідно з пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 ПК України, сума податкової соціальної пільги дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до п. 1 розділу ХІХ «Прикінцеві положення» ПК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2011 року, крім пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 цього Кодексу, який набирає чинності з 1 січня 2016 року. До 31 грудня 2015 року для цілей застосування цього підпункту податкова соціальна пільга надається в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку;

Так, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» з першого січня становив 1147 грн. на місяць, тобто розмір податкової соціальної пільги у відповідний період дорівнював 573,5 грн. (1147 * 0,50 = 573,50 гривень).

Таким чином, великий розмір завданої шкоди для злочинів даної категорії вчинених у 2013 році починається з 143 375 грн. (573,5 грн.* 250).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що органом досудового слідства ОСОБА_15 також обґрунтовано постановлено в вину заволодіння грошовими коштами в сумі 254 100, та згідно ч.3 ст.190 КК України такі дії становить шахрайство у великих розмірах (250 х 573,50 = 143375 - це розмір шахрайства, необхідний для кваліфікації, як такий, що вчинено в великих розмірах), а тому сума, постановлена в вину обвинуваченому підпадає під дію ч. 3 ст.190 КК України, і правильно кваліфікована органом досудового слідства в великих розмірах.

Крім того, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування вірно кваліфіковано і дії ОСОБА_15 за ч. 1 ст. 358 КК України в редакції 2011 року, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив підроблення іншого офіційного документу, який видається підприємством, яке має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його підроблювачем, а саме договору купівлі-продажу №0003402 від 31.10.2013 року між ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» та ОСОБА_10 ..

Наведене підтверджується копією та оригіналом договору купівлі-продажу № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року, висновком експерта № 620 від 21 липня 2014 року та показами свідка ОСОБА_16 .

Також, суд вважає, що органом досудового розслідування вірно кваліфіковані дії ОСОБА_15 за ч. 4 ст. 358 КК України в редакції 2011 року, тобто використання завідомо підробленого документа, а саме договору купівлі-продажу № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року, що підтверджується копією та оригіналом вказаного договору, висновком експерта № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року та показами потерпілого ОСОБА_10 .

При цьому, суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого про те, що наданий ним потерпілому договір купівлі-продажу №0003402 від 31.10.2013 року між ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» та ОСОБА_10 , умовами якого визначався порядок надання послуг в сфері автомобільного бізнесу та передбачалися умови придбання автомобіля та здійснення за нього відповідного розрахунку, не є офіційним документом, виходячи з наступного.

Так, Приміткою до статті 358 КК законодавчо визначено ознаки предмета злочинів, передбачених статтями 357, 358, 366 КК, зокрема під офіційним документом законодавець розуміє документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи-докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм і містять передбачені законом реквізити.

Таким чином, офіційним є документ, який складається і видається службовими особами від імені органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ та організацій, незалежно від форми власності, які посвідчують певні факти і події, що мають правове значення. Ці документи мають бути належним чином складені за формою та містити необхідні реквізити. Підроблення офіційних документів може полягати у повній фальсифікації або в частковій зміні змісту справжнього документа; способи підроблення документів можуть бути різні.

При встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків. Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що наданий обвинуваченим договір купівлі-продажу № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року, містить такі необхідні реквізити офіційного документа як мокра печатка ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці», підпис посадової особи директора ОСОБА_16 , замість якого як встановлено судом, даний договір був підписаний обвинуваченим, який не мав на це відповідних повноважень. При цьому, в даному договорі містяться неправдиві відомості щодо предмету договору автомобіля, який не міг бути проданий потерпілому у зв`язку із його відсутністю та підписаний обвинуваченим замість керівника, не маючи це відповідних повноважень .

Крім того, варто зазначити, що наданий договір купівлі-продажу № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року передбачав умови придбання автомобіля та порядок здійснення розрахунку за нього й відповідно визначав певні обов`язки сторін договору в сфері надання послуг автомобільного бізнесу, як для автосалону, так і для клієнта та наслідки їх невиконання.

Таким чином, інформація, що міститься у договорі купівлі-продажу, посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, а саме: можливість реалізації особою за певних умов права на придбання у власність автомобіля, а також наслідки невиконання умов договору, а тому суд приходить до висновку, що даний договір купівлі-продажу є офіційним документом.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст.ст. 65-67 КК України враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, фактичні обставини справи, особу винного та його відношення до скоєного, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують його покарання.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зокрема, обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги те, що вчинене ним кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 190 КК України належить до категорії тяжких злочинів, а кримінальні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Також судом враховуються і дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні малолітнього сина, по місцю проживання характеризується позитивно, працює на посаді ревізора ТзОВ «Субіто ЛТД», не перебуває на обліку в лікаря психіатра та з 2002 року перебуває на обліку в Чернівецькому обласному наркологічному диспансері з діагнозом гостра алкогольна інтоксикація.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_15 відповідно до ст. 66 КК України суд відносить часткове відшкодування шкоди.

Обставин, які б обтяжували покарання судом не встановлено.

За таких обставин, суд ураховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінальних правопорушень, його ставлення до своєї вини, відсутність обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, а також часткове відшкодування завданої шкоди, приходить до висновку, про призначення ОСОБА_15 покарання за ч. 3 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі в межах мінімальної санкції статті, а за ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі.

При цьому, призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») відтак, приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме такий вид покарання на погляд суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілого з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, суд приходить до висновку, що останній підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова, шкода, завдана неправомірними, діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як було встановлено судом, розмір матеріальної шкоди завданої потерпілому внаслідок злочинних дій обвинуваченого становить 204100 (неповернута частина грошей), а тому саме таку суму майнової шкоди слід стягнути з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_10 ..

При цьому, суд при вирішенні цивільного позову не приймає до уваги доводи потерпілого щодо знецінення грошових коштів внаслідок коливання курсу валют та стягнення такої шкоди з урахуванням індексу інфляції на підставі вимог ст. 625 ЦК України, оскільки грошові кошти потерпілим передавались обвинуваченому саме у національній валюті, до того ж дія ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди й відповідно до деліктних правовідносин не застосовуються положення про стягнення інфляційних витрат, а тому підстави для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов`язань відсутні.

Крім того, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.

Так, враховуючи принцип справедливості та розумності, обсяг та ступінь вини обвинуваченого та негативні наслідки його протиправних дій по відношенню до потерпілого, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог про стягнення моральної шкоди та з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., саме такий розмір буде відповідати принципу розумності та справедливості.

Питання про речові докази вирішити на підставі ст. 100 КПК.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 65-67 КК України, ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, ч. 1 ст. 358 КК України в редакції 2011 року та ч. 4 ст. 358 КК України в редакції 2011 року, і за їх вчинення призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 190 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 358 КК України в редакції 2011 року у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України в редакції 2011 року у вигляді 1 (одного) року 6 (шести ) місяців обмеження волі;

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - остаточно призначити ОСОБА_15 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_15 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_15 наступні обов`язки: не виїжджати за межи України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_15 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів для проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 393,12 грн.

Речові докази по справі, а саме: договір купівлі-продажу № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року та оригінали розписок ОСОБА_15 про отримання від ОСОБА_10 грошових коштів, долучені до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_10 204 100 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої злочином та 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому ОСОБА_15 негайно.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1