Справа № 711/4214/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю: прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000017 від 08.04.2015 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину віком 06 років, не працюючого, не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні солдата, призваним на військову службу під час мобілізації згідно із Указом Президента України № 454/2014 від 06.05.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженим 24.10.2014 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 1240-VII від 06.05.2014, під час перебування відповідно до бойового розпорядження керівника сектору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 01 від 04.09.2014 у складі підрозділу у розпорядженні командування військової частини НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від неї, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затверджених Законом України № 551-XIV від 24.03.1999, самовільно без дозволу командування залишив 24.10.2014 підрозділ та вказану військову частину за місцем дислокації військової частини НОМЕР_2 в районі сектору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в адміністративних межах Донецької і Луганської областей і направився до місця проживання в квартиру АДРЕСА_2 де надалі, не дивлячись на отриманий 29.10.2014 в ІНФОРМАЦІЯ_2 припису про вибуття 30.10.2014 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та прибуття до неї 01.11.2014, постійно перебував за місцем проживання, офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього. В період часу він передував на стаціонарному лікуванні: з 03 по 19 листопада 2014 в ІІ терапевтичному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Перша Черкаська міська лікарня» Черкаської міської ради та з 21 листопада 12 грудня 2014 в Комунальному закладі «Черкаський обласний госпіталь для інвалідів війни» Черкаської обласної ради. В подальшому він, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, добровільно та з власної ініціативи прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 і заявив про себе, тобто тривалістю понад один місяць з 13.12.2014 по 07.04.2015 він самовільно залишив військову частину або місце служби без поважних причин.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та пояснив суду, що дійсно 12.05.2014 був направлений до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні солдата, призваним на військову службу під час мобілізації згідно із Указом Президента України. 24.10.2014 він поїхав у м. Черкаси, так як йому не давали відпустки, не направляли в лікарню та він скучив за сім`єю. 29.10.2014 він прибув до ВСП і заявив про себе. В той же день він отримав припис про прибуття до військової частини 01.11.2014. Але виїхати 31.10.2014 в військову частину він не зміг, так як у нього був великий тиск. В подальшому з 03 по 19 листопада, та з 21 листопада по 12 грудня 2014 він перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні та госпіталі, про що повідомляв працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 йому сказали чекати подальших розпоряджень. Але розпоряджень не було, і він, так як не було постійного місця дислокації військової частини не знав куди йому їхати, знову 07.04.2015 звернувся в ВСП.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7

у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується:

- показами свідка ОСОБА_8 про те, що точної дати він не пам`ятає, але до ВСП надійшло повідомлення, що мобілізований ОСОБА_7 самовільно покинув військову частину. 29.10.2014 ОСОБА_7 прибув до ВСП і отримав припис про повернення до військової частини. Але в частину він не поїхав, а повідомляв ВСП, що проходить стаціонарне лікування та надавав про це довідки. Він спілкувався з ОСОБА_7 по телефону і пропонував йому вибути у військову частину. Знову ОСОБА_7 прибув до ВСП 07.04.2015, і він взнав, що останній згідно припису у військову частину не вибув. Дія припису закінчується тоді коли військовослужбовець його виконає, тобто прибуде до військової частини;

- даними облікової карти ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якої вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 визнаний придатним до військової служби, з 18.10.2012 перебуває на обліку, та 16.05.2014 вибув в Збройні сили України по мобілізації;

- картою обстеження та медичного освідчення військовозобов`язаного від 08.05.2014, з якої вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 придатний до військової служби;

- даними довідки № 1265 від 11.09.2014, з якої вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 , 16.05.2014 призваний на військову службу по мобілізації;

- даними довідки № 468 від 24.09.2014, з якої вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуває на військовій службі у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , яка входить до складу сил, що залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 04.09.2014.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_7 , що він після лікування не звертався в ВСП, так як не було додаткових розпоряджень, не знав де дислокується його частина, так як вони повністю спростовуються показами свідка ОСОБА_8 , він міг виїхати в період з 13.12.2014 по 07.04.2015 за місцем дислокації військової частини яке було йому відоме, і в разі відсутності останньої за місцем дислокації зробити необхідну відмітку в військовій комендатурі, щоб підтверджувало його покази про його наміри виконати припис про повернення до військової частини, і такі покази обвинуваченого суд розцінює як одну з можливостей уникнути відповідальності за вчинене кримінальне праворушення.

Суд вважає, що обвинувачення доведене і дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини або місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який, як вбачається з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 299 від 30.10.2014 за місцем проходження військової служби характеризується негативно, так як зловживав алкогольними напоями, неодноразово без поважних причин покидав бойовий пост зі зброєю, передавав зброю бармену в барі під час вживання спиртних напоїв та гри у більярд, здати зброю патрулю відмовився, а при спробі забрати її у нього чинив опір, за що був позбавлений щомісячної грошової премії за жовтень 2014 на 100% згідно наказу МОУ № 260 від 11.06.2014.

В якості пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_7 обставин суд враховує перебування на утриманні малолітньої дитини віком 06 років.

Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_7 обставин суд не вбачає.

Враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особи винного, наявність пом`якшуючої його покарання обставини, його вік, стан здоров`я та сімейний стан, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе при призначенні йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, шляхом застосування ст. 75 КК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Судові витрати по кримінальному провадженні відсутні.

Речових доказів по кримінальному провадженні не має.

Керуючись ст. ст. 370, 373 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання в виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 2 4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись до неї на реєстрацію.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси який його ухвалив протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1