Придніпровський районний суд м.Черкаси
У Х В А Л А

29 листопада 2016 року слідчий суддя Придніпровський районний суду міста Черкаси
ОСОБА_1 ,
за участю
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 в кримінальному провадженні №0000284 від 23.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189, ч.2 ст. 289 КК України,
В С Т А Н О В И В:

У клопотанні зазначено, що встановлені під час досудового розслідування докази кримінального правопорушення стали підставою для повідомлення 30.09.2016 ОСОБА_5 про підозру вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289, ч.2 ст. 189 КК України.

За відомостями підозри ОСОБА_5 21.09.2016 близько 19.00 години за попередньою змовою та разом з ОСОБА_7 та невстановленими в ході досудового слідства особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а також з погрозою застосування такого насильства, незаконно вимагали від ОСОБА_8 передачі грошових коштів у сумі 2000 доларів США та незаконно заволоділи транспортним засобом, який знаходився у володінні та користуванні ОСОБА_8 при наступних обставинах:

21.09.2016 близько 19.00 години, ОСОБА_9 , перебуваючи разом з ОСОБА_5 та невстановленими в ході досудового слідства особами на території ресторану «Восточний дворик», який розташований за адресом: м. Черкаси, вул. Верхня Горова, 145, зустрівся з ОСОБА_8 , якого попередньо запросив на дану зустріч через невстановлених в ході досудового слідства осіб, де під час розмови безпричинно звинуватив останнього в некоректній поведінці по відношенню до одного зі своїх знайомих. При цьому ОСОБА_10 наніс йому удар долонею руки в обличчя, чим завдав фізичного болю та разом з ОСОБА_5 погрожуючи розправою у вигляді нанесення тілесних ушкоджень в подальшому, змусив віддати йому ключі і документи від його власного автомобіля БМВ 3 д.н.з. НОМЕР_1 , як відшкодування за нібито некоректну поведінку. В цей час поряд з ОСОБА_11 знаходився ОСОБА_5 та декілька невстановлених досудовим слідством осіб, які також погрожували розправою ОСОБА_8 у разі відмови виконати їхню вказівку та віддати автомобіль. Сприйнявши вказані погрози як реальні та відчуваючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, ОСОБА_8 віддав ОСОБА_12 ключі і документи від свого автомобіля БМВ 3 д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 100 000 гривень. Заволодівши у такий спосіб вищевказаним автомобілем ОСОБА_8 , ОСОБА_13 пообіцяв повернути автомобіль за умови, якщо він до 27.09.2016 передасть йому грошові кошти у сумі 2000 доларів США. Після цього ОСОБА_13 доручив ОСОБА_14 відігнати автомобіль БМВ 3 д.н.з. НОМЕР_1 , яким вони заволоділи у потерпілого ОСОБА_8 на автостоянку та наглядати за ним до його розпорядження. Цього ж дня, у вечірній час, ОСОБА_14 виконуючи вказівку ОСОБА_15 відігнав вищевказаний автомобіль на автостоянку, розташовану за адресом: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 68, де продовжував незаконно утримувати.

В цей час, починаючи з 21.09.2016 потерпілому ОСОБА_8 на мобільний телефон, телефонували ОСОБА_5 та інші невстановлені досудовим слідством особи, які вимагали від нього передачі їм грошових коштів в сумі 2000 доларів США, погрожуючи фізичною розправою та неповерненням автомобіля у разі невиконання їх вимог.

29.09.2016 близько 17.30 години ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_5 і ОСОБА_7 поблизу ресторану «Апельсин», який розташований за адресом: м. Черкаси, вул. Верхня Горова, 145, де передав ОСОБА_5 частину вимагаємої суми коштів, а саме 4000 гривень, після чого останній був затриманий працівниками поліції.

Слідчий також у клопотанні вказує, що 30.09.2016 Придніпровським районним судом м.Черкаси підозрюваному ОСОБА_5 , було обрано міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 30.11.2016 включно.

17.11.2016 строк досудового розслідування продовжено до чотирьох місяців, а саме до 30.01.2017.

Слідчий в клопотанні просить продовжити застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 домашній арешт строком на два місяці та покласти на нього відповідні обов`язки.

В судовому засіданні слідчий, прокурор вказали, що причетність ОСОБА_5 до вчинення даного кримінального правопорушення підтверджується протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімкам від 26.09.2016, протоколом огляду та помітки купюр, протоколом вручення купюр, протоколом обшуку автомобіля ВАЗ 21144 від 29.09.2016.

Прокурор в судовому засіданні звернув увагу на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищити, або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що зустрічався з ОСОБА_8 всього декілька разів, його особисто не знає; відомо, що останній займається возить з-за кордону автомобілі; спілкувався з ним виключно на ці теми. Був присутнім разом із ОСОБА_16 при розмові його з ОСОБА_8 ; нічого протиправного з його боку по відношенню до ОСОБА_8 не вчинялось. Гроші в руки не брав, їх ОСОБА_8 кинув йому під ноги.

Захисник ОСОБА_6 вказав, що прокурором не доведена причетність ОСОБА_5 до зазначених у підозрі подій, не надано доказів наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, просив відмовити у обранні запобіжного заходу.

Слідчий суддя, заслухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного та захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

За частиною 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.1 ст. 199 КПК Укоаїни).

Слідчий суддя звертає увагу, що клопотання подане до суду 29.11.2016 при тій умові, що строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 закінчується 30.11.2016, тобто подане з порушенням вказаного строку.

Відповідно до ч.5 ст. 199 КПК України, які також встановлюють порядок продовження строку і для домашнього арешту, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Такими є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Стаття 194 КПК України зобов`язує слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя перевіряючи достатність доказів враховував позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Як встановлено в судовому засіданні участь підозрюваного ОСОБА_5 доводиться лише показаннями потерпілого ОСОБА_8 та протоколом впізнання ОСОБА_5 .

Згідно протоколу впізнання від 26.09.2016 ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка забирала у нього автомобіль та погрожував йому.

Слід звернути увагу, що у протоколі допиту від 23.09.2016 потерпілий ОСОБА_8 на ОСОБА_5 як на особу, яка вчиняла проти нього насильницькі дії, не вказує.

Крім того, не зважаючи на посилання як на доказ обґрунтованості підозри ОСОБА_5 на протокол огляду та помітки купюр, протокол вручення купюр, протокол обшуку автомобіля ВАЗ 21144 від 29.09.2016, - ці документи в матеріалах клопотання відсутні. Недослідження вказаних в них відомостей позбавляє слідчого суддю надати їм оцінку як доказам, а також їх належності та допустимості.

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 міг бути причетним до правопорушення відносно ОСОБА_8 , однак звертає увагу, що на даному етапі досудового розслідування його причетність доводиться органом досудового розслідування виключно на показаннях потерпілого та впізнанням його потерпілим по фотознімках. Будь-яких інших доказів слідчому судді ініціаторами клопотання не надано.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурором, як то вимагає ч. 1 ст. 194 КПК України, не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Всі пояснення прокурора щодо наявності ризиків слідчий суддя вважає лише декларуванням диспозиції ст. 177 КПК України без наведення належних та допустимих доказів.

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В той же час суд враховує, що п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 є інвалідом 3 групи, має постійне місце проживання, одружений, має малолітню дитину, позитивно характеризується, до встановлених подій намагався працевлаштуватись, тобто не є соціальнонебезпечною особою.

Враховуючи ступінь участі ОСОБА_5 у подіях, вагомість доказів на підтвердження підозри, слідчий суддя не вбачає вкрай необхідним застосування до нього запобіжного заходу пов`язаного з таким ступенем обмеження волі як домашній арешт цілодобово.

З урахуванням обставин, встановлених в судовому засіданні, а також враховуючи недоведеність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про запобіжний захід, вважаю за необхідне та достатнє застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у вечірній та нічний час з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.176-178, 184, 193, 194, 196, 198, 199 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

У продовженні домашнього арешту цілодобово відносно ОСОБА_5 відмовити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати квартиру АДРЕСА_1 з 22.00 до 07.00 год. наступного дня строком на два місяці до 30.01.2017.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду та органу розслідування, не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватись від спілкування з потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , окрім як при проведенні з ними слідчих дій.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України покласти на підозрюваного на строк два місяці, тобто до 30.01.2017.

Копію ухвали вручити підозрюваному, направити слідчому в провадженні якого знаходиться справа, прокурору для відому.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1