Справа №295/5008/16-к

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
слідчого СВ Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , в складі напівпричепа «SCHWARZMULLER», державний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходиться в користуванні ОСОБА_6 .
В клопотанні вказно, що 30.03.2016 року близько 09:45 год. на 131км.+500 м. автодороги Київ-Чоп поблизу с. Глибочиця Житомирського району, водій автомобіля марки «Мercedes 190», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , рухаючись в напрямку м. Рівне, здійснив зіткнення з автомобілем «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , в складі напівпричепа «SCHWARZMULLER», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який здійснював маневр розвороту. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоду водій та пасажир автомобіля «Мercedes 190» отримали тілесні ушкодження.
30.03.2016 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був вилучений автомобіль марки «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , в складі напівпричепа «SCHWARZMULLER», державний номерний знак НОМЕР_2 .
В обґрунтування необхідності накладення арешту на транспортний засіб слідчий вказав, що вилучений автомобіль є речовим доказом по кримінальному провадженню, засобом вчинення злочину, в ході досудового розслідування існує необхідність проведення судових експертиз, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження та знищення просить накласти арешт на майно.
В судовому засіданні 05.04.2016 року слідчий клопотання підтримав, з підстав, наведених в ньому. Пояснив, що водій транспортного засобу є іноземцем, у разі передачі йому транспортного засобу, у випадку необхідності проведення додаткових слідчих дій, в тому числі судових експертиз, останні провести буде неможливо.
Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що підстави для арешту відсутні, оскільки його довіритель на даний час не є підозрюваним по кримінальному провадженню, необхідність стягнення з нього матеріальної шкоди також відсутня. Громадянин ОСОБА_8 є лише водієм транспортного засобу, перевозив ввірений йому вантаж.
Заслухавши думку слідчого, захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, в тому числі і на рухоме майно.
Частина 11 ст.170 КПК України визначає, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що транспортний засіб, на який просить накласти арешт слідчий, є речовим доказом по кримінальному провадженню, зберігає на собі сліди вчиненого злочину, може бути доказом обставин, які підлягають встановленню під час досудового розслідування, існує необхідність у проведенні судових експертиз, тобто підтверджені підстави, передбачені ст.ст. 170, 171 КПК України для задоволення клопотання.
Керуючись ст. ст.167, 170, 171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задоволити.
Накласти арешт на автомобіль марки DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , в складі напівпричепа «SCHWARZMULLER», державний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходився в користуванні ОСОБА_6 .
Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала про арешт майна може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1