Ухвала
іменем україни

10 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 14 липня 2016 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001879,

в с т а н о в и л а:

За вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 лютого 2016 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,
такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією всього майна, крім житла.

Цим же вироком
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженця с. Драгово Хустського району Закарпатської області,
проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 ,
раніше судимого, останній раз вироком Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 10.11. 2015 р.
за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

засуджено за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією всього майна, крім житла.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією всього майна, крім житла.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 14 липня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
За вироком суду 04 листопада 2015 року, приблизно о 14.30 год. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , який є особою, яка раніше вчиняла розбій, за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, прибули до господарства, належного потерпілому ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 . Застосувавши силу, вони проникли всередину зазначеного будинку і вчинили напад на потерпілого, з погрозою застосування насильства небезпечного для життя потерпілого, у виді вбивства, за допомогою предмета, який потерпілий сприймав, як ніж, та відкрито заволоділи грошима й майном ОСОБА_6 на загальну суму 13 380 грн.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правапорушення та особі засудженого, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції. При цьому прокурор вважає, що призначене засудженим покарання є явно несправедливим, внаслідок м`якості. Крім того, вказує, що судом при призначенні покарання ОСОБА_5 не враховано обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм правопорушення та кваліфікація їх дій у касаційному порядку не оспорюються.
Що стосується призначеного ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 65 КК, при призначенні покарання суду необхідно врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вказані вимоги закону судом дотримані.
Як убачається з наданих копій судових рішень, призначаючи покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд з достатньою повнотою врахував характер, ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, дані про особи винних. Зокрема, суд врахував, що ОСОБА_4 посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, одна з яких має хворобливий стан здоров`я, а також що його дружина перебуває в стані вагітності. Що стосується засудженого ОСОБА_5 , то суд взяв до уваги, що він має на утриманні двоє малолітніх дітей, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних і корисних злочинів.
Також, враховано обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 добровільне відшкодування завданих збитків, а також відсутність вказаної обставини щодо ОСОБА_5 .
Крім того, обставиною, що обтяжує покарання засуджених вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Зважаючи на наведене, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_5 та ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 187 КК та належним чином мотивував прийняте рішення.
Призначене засудженим покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.
Крім того, апеляційний суд переглянув кримінальне провадження та виніс мотивовану ухвалу, якою визнав покарання, призначене ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вироком суду першої інстанції таким, що в повній мірі відповідає вимогам статей 50, 65 КК. При цьому, доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного засудженим покарання належним чином перевірялись апеляційним судом та були мотивовано відхилені.
Ухвала відповідає вимогам статей 370, 419 КПК є законною, вмотивованою та обґрунтованою.
З огляду на викладене, мотиви прокурора щодо безпідставного неврахування судом рецидиву злочину, як обставини, що обтяжує покарання не дають достатніх підстав для висновку про м`якість призначеного ОСОБА_5 покарання і самі по собі не є безумовними підставами для скасування судового рішення.
Таким чином, підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 14 липня 2016 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

судді:

_______________ _______________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3