Справа № 349/775/14-к
Провадження № 11-кп/779/222/2016
Категорія Категорія ст. 185 ч.3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , секретаря ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на вирок Рогатинського районного суду від 18 червня 2015 року відносно ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, судимого 06.02.2012 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту, звільненого 06.06.2012 року по відбуттю терміну покарання, 01.10.2012 року за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі, звільненого 31.12.2013 року по відбуттю терміну покарання, у вчиненні злочину передбаченого за ч.3 ст.185 КК України-

в с т а н о в и л а :
Прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, вважає даний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості призначеного покарання. Призначаючи покарання суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, застосувавши закон, який не підлягає до застосування, призначивши йому покарання за ч.3 ст.185 КК України та на підставі ст.75 КК звільнив від призначеного покарання. Призначаючи покарання суд не врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, не дав їм належної оцінки. Неправильне застосування кримінального закону полягає в безпідставному застосуванні до засудженого вимог ст.75 КК України. Окрім того , звільняючи ОСОБА_8 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд не врахував, що злочин вчинений щодо потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою похилого віку, що є обставиною, яка обтяжує покарання.

Просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання без застосування ст.75 КК України.

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання у виді трьох років позбавлення волі звільнено з випробуванням з іспитовим строком один рік шість місяців з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та періодично з`являтися в ці органи для реєстрації.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 2860 грн. моральної шкоди.

За вироком суду, ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у приміщення, за таких обставин.

28.03.2014 року приблизно о 04 годині ОСОБА_8 вчинив крадіжку з господарського будинку ОСОБА_11 , що розташований в АДРЕСА_2 . З метою вчинення крадіжки він підійшов до господарського будинку ОСОБА_11 витиснув бокову стіну, що була зроблена з азбестової плити, і проник всередину, звідки таємно викрав радіатор водяного охолодження до автомобіля марки ГАЗ-51А вартістю 600 грн. і радіатор водяного охолодження до автомобіля марки ВАЗ 21013 вартістю 160 грн., а всього майна на загальну суму 760 грн. Викрадені речі заніс до себе додому, а 29.03.2014 року продав їх ОСОБА_12 за 360 грн.

Вищим спецалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції задоволено.

Вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасовано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив скасувати вирок суду, та постановити новий вирок, доводи обвинуваченого та його захисника, які вважають вирок законним і просили залишити його без змін, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, дослідивши докази які характеризують особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст.404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки судом першої інстанції проведено обмежений порядок дослідження доказів, то відповідно до вимог ст.349 КПК України фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а призначене покарання достатнім і справедливим.

Цих вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених у санкції статті особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з врахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті або перейти до іншого більш м`якого основного виду покарання, не зазначеного в санкції статті.

Колегія суддів вважає, що рішення про призначення ОСОБА_8 покарання з урахуванням ст.75 КК України є безпідставним та невмотивованим, оскільки обставини, які визнані судом пом`якшуючими, не знижують ступінь тяжкості вчиненого настільки, що призначення покарання в межах санкції відповідної статті є недоцільним. Також судом першої інстанції не мотивовано чому обставини, які суд вважав пом`якшуючими та які стали підставою для застосування ст.75 КК України.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений, будучи неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену судимість, і, фактично через 3 місяці після звільнення знову вчинив кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а його дії носять стійку направленість на вчинення протиправних діянь.

Таким чином, суд виносячи вирок порушив вимоги ст.374 КПК України та призначив ОСОБА_8 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку, перебуває на обліку в нарколога, періодично лікується в обласній психіатричній лікарні №2, на період часу інкримінованих йому злочинних дій психічними розладами не страждав і не страждає, виявляє ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, проходить лікування на замісній і підтримуючій терапії з приводу наркотичної залежності при Бурштинській міській лікарні, щире каяття, визнання вини, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування матеріальної шкоди та часткове відшкодування моральної шкоди.

Дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, що характеризують, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає рішення про застосування ст.75 КК України необгрунтованим, оскільки обставини, визнані судом пом`якшуючими, з врахуванням особи обвинуваченого, давали суду підстави для призначення мінімального покарання, однак зазначені підстави не знижують ступінь тяжкості вчиненого настільки, щоб звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком і таке покарання не буде необхідним та достатнім для його виправлення та вчинення нових кримінальних правопорушень.

Під час апеляційного розгляду справи, дослідивши дані про особу обвинуваченого, враховуючи наслідки те, що злочин, згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких, колегія суддів вважає, що перевиховання та виправлення ОСОБА_8 можливе при призначенні йому покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, і без застосування ст.75 КК України.

Покликання прокурора про те судом не враховано, обставину, яка обтяжує покарання, що обвинуваченим було вчинено кримінальне правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою похилого віку не заслуговує на увагу, оскільки дане правопорушення не вчинялося безпосередньо до потерпілого ОСОБА_10 і про вік якого обвинуваченому відомо не було.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 370, 374, 404, 407, 413, 414, 420, КПК України , колегія суддів ,-

засудила :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Рогатинського районного суду від 18 червня 2015 року відносно ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК Країни в частині призначеного покарання скасувати.

Постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим за ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання в порядку виконання вироку.

Зарахувати ОСОБА_8 в час відбуття покарання час перебування в Маневицькій ВК -42, Волинської області з 25.09.2015 року по 04.06.2016 року.

На підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 05.06.2016 року по 22.06.2016 року включно.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками судового провадження протягом 3 місяців з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_2