Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в м. Києві 04 липня 2016 року касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23 березня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,
встановила:
Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 18 лютого 2016 року ОСОБА_4 звільнено умовно-достроково від відбування основного покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 21 листопада 2012 року на строк 3 роки 11 днів.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23 березня 2016 ухвалу суду першої інстанції залишено без зміни.
Не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, прокурор звернувся до касаційного суду зі скаргою, в якій порушує питання про перевірку зазначеного судового рішення у касаційному порядку.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та долучену копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 3 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Як убачається зі змісту оскаржуваного прокурором судового рішення, воно стосується питань, пов`язаних із виконанням вироку, і постановлене згідно з розділом VIII КПК України «Виконання судових рішень».

Частиною 5 ст. 539 КПК України встановлено, що за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена лише в апеляційному порядку.

Перегляд у касаційному порядку ухвал апеляційного суду, постановлених за результатом перегляду ухвал місцевих судів, що стосуються вирішення питань щодо порядку виконання вироків, чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено.

Разом із тим у своїй касаційній скарзі прокурор, посилаючись на постанову Верховного Суду України № 5-331 кс 15 від 11 лютого 2016 року зазначає про те, що оскаржувана ним ухвала апеляційного суду є рішенням, яке підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Однак посилання прокурора на зазначене рішення Верховного Суду України № 5-331 кс 15 від 11 лютого 2016 року є некоректним, оскільки викладений у ньому правовий висновок стосується оскарження в касаційному порядку судових рішень щодо застосування до засуджених акту амністії.

За таких обставинсудові рішення, винесені в порядку виконання вироку, не перешкоджають подальшому кримінальному провадженню та не є предметом касаційного розгляду.
Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23 березня 2016 року щодо ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3