Справа № 191/2082/16-к
Провадження № 1-кп/191/146/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000387 від 06.03.2016 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився 1977 році у липні місяці 28 числа, у смт. Ново-Троїцьке Волноваського району Донецької області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 05.03.2016 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна прибув на автомобілі ВАЗ 21099 державний номер НОМЕР_1 , на територію об`єкта будівництва «Реконструкція паркової зони з очисткою озера», яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м Синельникове, вул. Миру - вул. Робоча - вул. Кирпична, де побачив, що на узбіччі парку, біля автодороги, розміщений дерев`яний піддон, на якому укладена тротуарна плитка.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення (викрадення приблизно 300 штук тротуарної плитки, для благоустрою власного подвір`я), ОСОБА_6 , в цей же день , 05.03.2016 року, у період часу, приблизно з 17-00 годин до 17-30 годин руками з дерев`яного піддонну, що перебував на узбіччі парку, біля автодороги - вул. Мира - вул. Робоча - вул. Кирпична у м. Синельникове Дніпропетровської області, переніс до багажнику свого автомобіля ВАЗ 21099 державний номер НОМЕР_1 частину тротуарної бетонної плитки у кількості 178 штук, яку перевіз до місця свого мешкання: АДРЕСА_1 .

Після чого ОСОБА_6 , повернувся знову на місце, де продовжуючи свою злочинну діяльність, маючи єдиний злочинний умисел направлений на викрадення чужого майна (тротуарної плитки), діючи умисно з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення. ОСОБА_6 , в цей же день , 05.03.2016 року, приблизно о 19-00 годині прибув на автомобілі ВАЗ 21099 державний номер НОМЕР_1 , на територію об`єкта будівництва «Реконструкція паркової зони з очисткою озера», яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Мира - вул. Робоча - вул. Кирпична, у період часу приблизно з 19-00 годин до 20-30 годин руками з дерев`яного піддонну, що перебував на узбіччі парку, біля автодороги - вул. Мира - вул. Робоча - вул. Кирпична у м. Синельникове Дніпропетровської області, переніс до багажнику свого автомобіля ВАЗ 21099 державний номер НОМЕР_1 та таким чином таємно викрав тротуарну бетонну плитку у кількості 93 штуки, але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки на місці вчинення кримінального правопорушення був виявлений охороною парку та працівниками поліції, викраденим майном ОСОБА_3 розпорядитися за власним розсудом не встиг.

Таким чином, ОСОБА_6 намагався таємно викрасти 267 штук (5,34 кв.м.) «плитки тротуарної «Цеглинка» 45 мм, сіра», ціна якої згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 1491-16 від 22.03.2016 року - становить 587,40 гривень , а також 4 штуки «плитка квадрат 40х40 галька» ціна якої згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 1491-16 від 22.03.2016 року - становить 196 гривень , чим міг спричинити Товариству з обмеженою відповідальністю «Южспецконструкція» матеріальний збиток на загальну суму 783,40 гривень .
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення яке кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, та пояснив суду фактичні обставини справи, щодо вчиненого ним протиправного діяння, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Представник потерпілого надав заяву про розгляд кримінального провадження без їх участі. В заяві вказав, що матеріальна шкода, яка була спричинена кримінальним правопорушенням повністю відшкодована за період до судового розслідування.

Оскільки сторонами кримінального провадження не оспорювались фактичні обставини справи, а судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, при цьому у суду відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, тому вислухавши думку сторін кримінального провадження, та роз`яснивши обвинуваченому положення ст.349 КПК України, в порядку частини 3 статті 349 КПК України, дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються визнано судом недоцільним.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, а саме незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду та підтверджується достатніми та допустимими доказами .
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, а саме незакінчений замах; особу ОСОБА_3 ; обставини справи, які пом`якшують покарання; те, що обвинувачений повністю визнав свою провину та розкаявся у скоєному.

З урахуванням обставин справи та обставин, що характеризують обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.1 статті 185 КК України, та з урахуванням вимог ст.68 КК України.

Суд враховує положення ст.ст.50,65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 не має постійного місця роботи та стабільного джерела доходів суд вважає недоцільним призначення покарання у вигляді штрафу.

Під час судового розгляду, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність у обвинуваченого будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку, що також, при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без його ізолювання від суспільства, а покарання йому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Отже, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому в межах санкції ч.1 ст.185 КК України і від відбування призначеного ОСОБА_3 покарання звільнити с застосуванням згідно ст.75 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий строк, та застосувавши наслідки, передбачені п.п. 2,3 ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази:

-«плитка тротуарна «Цеглинка» 45 мм, сіра», у кількості 267 штук (5,34 кв.м.), а також 4 штуки «плитка квадрат 40х40 галька»- залишити у власника ТОВ « Южспецконструкція»;
-автомобіль ВАЗ 21099 державний номер НОМЕР_1 - залишити у володільця ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ч.ч.3,5, п.7) ч.9 ст.100 КПК України - документи, які надані суду з матеріалами кримінального провадження зберігаються в суді.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 ,визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі .

На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік .

На підставі п. 2,3 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази:

-«плитка тротуарна «Цеглинка» 45 мм, сіра», у кількості 267 штук (5,34 кв.м.), а також 4 штуки «плитка квадрат 40х40 галька»- залишити у власника ТОВ « Южспецконструкція»;
-автомобіль ВАЗ 21099 державний номер НОМЕР_1 - залишити у володільця ОСОБА_3 .

Міра запобіжного заходу засудженомуне обиралась.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому, прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1