Провадження №1-кп/761/882/2016
В И Р О К
іменем України
08 серпня 2016 року року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. києва, з вищою освітою, безробітний, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

секретар судового засідання ОСОБА_3

за участі:

сторони обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

потерпілої - ОСОБА_5

в с т а н о в и в :
Так, 22.02.2016, приблизно о 21 годині 00 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , між мешканцями даної квартири, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 виник словесний конфлікт через розподіл оплати за комунальні послуги по квартирі.

При цьому, 22.02.2016 близько 20 години 45 хвилин, в словесний конфлікт, що попередньо виник між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , втрутилась дружина останнього ОСОБА_5 , яка вказала ОСОБА_2 , на те, що не погоджується з розподілом оплати та повідомила, що в даному місяці вона з чоловіком вже сплачували за комунальні послуги, тому відмовилась від подальших домовленостей з ОСОБА_2 .

На дане висловлювання ОСОБА_2 , будучи розлюченим, кинув квитанції по сплаті за комунальні послуги в обличчя ОСОБА_5 , яка підняла їх з підлоги та кинула ОСОБА_2 у відповідь. В цей же момент, будучи агресивно налаштованим, діючи умисно, ОСОБА_7 стиснув свою праву рууку в кулак та умисно наніс ОСОБА_5 один удар в ділянку лівого плеча, чим спричинив останній тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №503 від 23.02.2-16 ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: синця на внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині, який утворився від дії тупого предмету, за давністю може відповідати вказаному терміну, тобто 22.06.2016. Виявлене тілесне ушкодження не було небезпечним для життя та відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 допитаний у суді, винуватість у вчиненні злочину за ч.1 ст. 125 КК України не визнав повністю, та надав показання, що живуть в одному районі, живе потерпіла разом з його братом. Спочатку мати померла, жили він і батько, а потім дружина і донька жили з ними. Коли стався випадок і він потрапив в тюрьму, то коли його не було вселився до батька брат з дружиною і вигнали його сім`ю. Вийшовши із увязнення, у них були великі борги по платежам, але він все нормалізував. Право власності на квартиру наступне, 25% його брату належить, 50% його дочці і 25% не поділені судом належить їхній матері, яка померла 15 років тому. Але оскільки він опікун, то 50% його, значить його доньки. Коли платежі були невеликі, то питань не було. Але зараз почали повишатись платежі та він оформив субсидії, всі ці 3 роки, які його брат жили з дружиною вони активно несплачували за квартиру, за все платили він. Рідко було щоб він платив, але він казав йому про це. В мене всі платежі є із собою. До якогось часу лицьовий рахунок був на батьку, потім поділили рахунки і на нього стали переходити вони, оскільки він переоформив. Але оскільки платежі були великі, то питання остро виникло про їх сплату. Він до брата підходив та повідомляв про це та умови. Умови, які він запропонував були нормальними. Він з батьком за половину платить і вони за половину, тобто десь 600-700 грн. і їм це стало неприємливо. А раніше всі ці питання він вирішував з братом, тому до дати конфлікту він дав йому в письмовому вигляді умови. Взяв бумажку і підійшов до потерпілої і сказав, що їй незрозуміло на бумажці, однак вона кричала і він кинув їй в обличчя папірець і пішов до себе на диван. О 21 годині пролетів туфель, він розвернувся і до неї пішов, але брат заблокував вхід, вона взяла другий туфель та почала бити всіх. Брат тримав його та її та стояв на проході між кімнатами. Але ніяких намірів щось зробити у вигляді драки з нею не було та мотивів не було у нього. В нього не було мотивів прибігати до насилля. У мене з його боку не було удару, за плечі виштовхнув її зі своєї кімнати, коли вона кричала на нього в його кімнаті. Він просто вивів потерпілу та пішов назад, після цього полетів його туфель і все як він розповів. Він спокійно її виштовхнув з кімнати та кинув папірець. Після цього вона била його туфлею, брат стояв між ними, тобто саме такий контакт був. Він хотів піймати тільки туфель і все, однак його не піймав. Хотів схопити за черевик і вирвати, але за руки її не хопав і не відбивався.

Потерпіла ОСОБА_5 допитана у суді, надала пояснення, що до них постійно приходив батько та просив нагодувати. Вони з чоловіком жили поряд, то потім переїхали до їх квартири аби опікати батька, оскільки він пожила людина. Він сказав, шо він будет оплачувати комуналку, а вони повинні його утримувати, так і було до повернення обвинуваченого. Коли повернувся він, то був незадоволений, тому що вважав квартиру своєю і потім почав створювати недоброзичливу ситуацію. Він заборонив користуватись газом, потім горілки знімати з плити і потім не порадившись ні з ким переоформив договори на себе. На той час працювала тільки вона, а чоловік не працював. Тому всі платежі за 2011-2012 рік в неї є і ніяких боргів не має. Він забрав всі документи на квартиру і їм з чоловіком їх не надає. А щодо того дня, то періодично обвинувачений предявляв претензії на оплату платежів. В той вечір прийшов в черговий раз щоб вони платили, тому вона пояснила що 75% за квартиру вони платить не будуть. Вона пішла з ним говорити, він кинув квитанцію і коли полетів тапочек і він побіг на неї та вдарив в плече і чоловік підлетів та почалась сутичка, коли побачила чоловіка то почала тапочком бити обвинуваченого та викликали міліцію. Удару в голову не було.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , надав показання, що вони з дружиною приїхали з роботи ввечері, це було годин 8, повечеряли. А обвинувачений приносить бумаги та каже будете платити 75% платежів і каже, що це все його. Він сказав, що платити не буду, давай 50% на 50% і все почалось. Дружина віддала квитанції і вони почали ругатись, йому кажу що вони платити не будуть. Його брат кинув квитанції їй в обличчя і тоді він підбіг. Він її штовхнув і вона упала. Потім він побачив що квитанції летіли в обличчя, потім вони почали лаятись і він підбіг, удари ОСОБА_2 наносив руками. Він намагався її вдарити та попав в плече і він стояв між ними. Удар був коли він був між ними. Її штовхнули і вона об стінку вдарилась і потім він його тримав і потерпіла викликала міліцію. Потім викликали міліцію і в кімнату пішли. Скандал почався як він кинув квитанції, він не встиг її вдарити тоді, дружина була на коридорі а він в кімнаті. Удар був коли він був між ними. Дружина кидала тапочком в нього коли він її штовхнув. Кинула тапочок, не била ним. Вдарив він її кулаком через нього в плече чи в руку.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_8 , надала показання, що було тільки одне тілесне ушкодження. Синяків на спині та інших ударів не було. ОСОБА_9 утворився на руці від дії тупого предмету. На відтворені була присутня вона, але висновок робила не вона. ОСОБА_9 утворився в місці контакту з тупим предметом, так як на фото в слідчому експерименті синяку не було.

На підтвердження події злочину та вини ОСОБА_2 у його вчиненні прокурором надані суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженні документи, а саме: протокол проведення слідчого експерименту від 06.04.2016 року; постанова про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 07.04.2016 року; висновок експерта №787е від 20.04.2016 рокупостанова про призначення судово-медичної експертизи від 23.02.2016 року; висновок експерта №503 від 23.02.2016 року; та характеризуючи документи.

Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, заслухавши показання свідка, експерта, дослідивши надані сторонами документи, оцінивши їх у сукупності дійшов до наступних висновків.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що надані сторонами документи є належними доказами оскільки відповідають вимогам КПК України.

Аналізуючи та оцінюючи у сукупності докази та показання надані сторонами, свідком, експертом у кримінальному провадження, суд приходить до відповідного висновку. Так, сторонами у кримінальному провадженні не заперечується сам факт настання конфліктної ситуації. Обвинувачений заперечує нанесення потерпілій тілесного ушкодження, та те що він наніс удар їй у пличе. На підтвердженні своїх показань вказує, що при допиті експерта було встановлено, що механізм нанесення удару який був відтворений під час слідчого експерименту, не відповідає тілесному ушкодженню яке фактично було виявлено у потерпілій у вигляді синця на зворотній стороні руки. Тобто при нанесенні удару за механізмом відтвореним під час слідчого експерименту не міг бути отриманий синець з протилежного боку руки, оскільки удар наносився з переду. Суд частково погоджується з доводами обвинуваченого в цій частині та критично ставиться до доказів наданих строною обвинувачення у вигляді протоколу проведення слідчого експерименту. Однак, з показань потерпілої, свідка вбачається, що під час виникнення конфлікту між потерпілою та обвинуваченим, останній її штовхав та наніс мінімум один удар в область плеча. Потерпіла від поштовху ударилась об стіну. Факт поштовху потерпілої не заперечує і сам обвинувачений. Тілесні ушкодження виявлені у потерпілої відповідають часу вчинення кримінального правопорушення та механізму нанесення у вигляді поштовху та удару об стіну які описують потерпіла та свідок.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, а саме, заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, доведена і він повинен нести відповідальність за вчинене.

При призначенні покарання ОСОБА_2 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу обвинуваченого, що обвинувачений не визнав свою вину, є особою раніше судимою, характеризується посередньо. Тому, суд приходить до висновку, про призначення йому покарання у вигляді штрафу.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судових витрат не має.

Речових доказів: не має.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії. Якщо вирок ухвалено без виклику особу, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_10