Справа № 1-кg/359/121/2016р.
В И Р О К

Іменем України

18 березня 2016 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючий суддя ОСОБА_1

за участі прокурора ОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_3

обвинувачена ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002213 від 20.10.2015 року за обвинуваченням відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіта середня, заміжня, уродженка села Амгунь Солнечного району Хабаровського краю, Росія, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка України

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК,-
ВСТАНОВИВ

16.10.2015 року близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поряд із приміщенням Воронківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, розташованої за адресою: Бориспільський район с. Вороньків вулиця Київська, 1, діючи умисно, нанесла ОСОБА_6 один удар жіночої сумкою по голові.

В результаті нанесеного удару, згідно висновку експерта № 254 від 20.10.2015 ОСОБА_7 спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани, синця лобно-скроневої ділянки справа, синець обох повік правого ока.

Тілесні ушкодження у вигляді забійної рани відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров;я.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину не визнала й пояснила, що на зборах батьків 16.10.2015 року відбувся конфлікт щодо поведінки її 2-х онуків, з якими вона проживає разом. Завуч попросила не шуміти, залишити клас і вийти батьків для з;ясування стосунків на вулицю. Всі вийшли , а вона залишилась в класі і знаходилась там біля години. За цей час подзвонили до доньки ОСОБА_8 , і через погіршення свого стану здоров;я , попросила її прийти до школи. Коли вийшла з школи то бачила, що донька вже підгодить до подвір;я школи. Батьки учнів, побачивши доньку, стали розходитися. Донька приблизилася до ОСОБА_9 , там же була ОСОБА_10 з велосипедом. Щоб захистити доньку, вона замахнулася сумкою в бік ОСОБА_10 , яка тримала велосипед, однак остання ухилилась, тому удару сумкою на адресу потерпілої не було. Потім бачила як у ОСОБА_10 на голові була кров. Вважає, що остання отримала ці ушкодження від удару об свій велосипед, однак самого удару вона не бачила. Пояснила, що в сумці був мобільний телефон.

Вину не визнає, оскільки навмисних ударів потерпілій ОСОБА_6 не наносила, і тілесних ушкоджень останній не спричиняла. Цивільний позов не визнає.

Разом з тим, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину повністю підтверджується показами потерпілої, свідків та зібраними в провадженні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 16.10.2015 року , на вулиці біля Воронківської загальноосвітньої школи , ОСОБА_4 в присутності батьків учнів, які прийшли на батьківські збори, нанесла їй удар сумкою в область голови, спричинивши тілесні ушкодження. Удару головою об велосипед або інші предмети , не було.

Під час лікування нею було витрачено на придбання ліків та лікарських засобів кошти в сумі 619,57 грн, витрати на проїзд із с.Вороньків до м. Борисполя в сумі близько 400 грн. Через фізичний біль та страждання, яких вона зазнала у зв`язку з отриманими ушкодженнями , та протиправною поведінкою обвинуваченої, визначає моральну шкоду в сумі 5000 грн. Таким чином просить стягнути матеріальну шкоду 1019.57 грн, моральну шкоду 5000 грн, а всього 6019,57 грн.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 пояснили суду, що 16.10.2015 року , на вулиці, біля Воронківської загальноосвітньої школи , ОСОБА_4 вела себе агресивно до батьків інших учнів, всіх обзивала, та нанесла своєю сумкою один удар в область голови ОСОБА_6 , від чого відразу в останньої пішла кров в області скроні справа.

Відразу викликали швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що прийшла до школи за дзвінком матері ОСОБА_4 , яка вказала про погіршення стану її здоров;я. По телефону чула голос ОСОБА_9 , яка ображала матір. Коли підбігла до ОСОБА_9 , яка була з велосипедом, там також знаходилась ОСОБА_10 з велосипедом. Коли ОСОБА_10 намагалась замахнутись рукою, матір в її адресу замахнулася сумкою, що відбулось в подальшому не бачила. Потім бачила у ОСОБА_10 кров на голові. Вважає, що потерпіла могла ударитись об руль велосипеда, але цього не бачила.

Вина обвинуваченої ОСОБА_4 також підтверджена:

заявою ОСОБА_6 від 17.10.2015 року , попередженої про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, про спричинення тілесних ушкоджень;

висновком експерта №254 від 20.10.2015 , про виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани, синця лобно-скроневої ділянки справа, синець обох повік правого ока, які могли утворитись в строк та за обставин, які вказала потерпіла. Тілесні ушкодження у вигляді забійної рани відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров;я.

протоколом проведення слідчого експерименту від 18.01.2915 року за участі потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила механізм отримання тілесних ушкоджень;

Таким чином покази потерпілої та свідків, які були прямими очевидцями подій , узгоджуються між собою, є послідовними, логічними, взаємопов`язаними та об`єктивно підтверджуються висновками судово-медичної експертизи, а тому підстави ставити під сумнів твердження потерпілої про те, що саме від дій обвинуваченої в неї виникли тілесні ушкодження - відсутні. Також відсутні будь які обґрунтовані підстави вважати оговір свідками обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення.

З урахуванням наданих суду пояснень, суд вважає досліджені докази у провадженні належними і допустимими, а вину обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України доведеною, оскільки вона, умисно спричинила потерпілій легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров;я

За вказаних обставин суд розцінює твердження обвинуваченої про невинуватість у вчиненні злочину як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за скоєне та не може покласти їх у основу вироку.

Покази свідка ОСОБА_8 , що потерпіла могла отримати ушкодження через удар головою об руль свого велосипеда, суд оцінює критично, оскільки вказаний свідок робить припущення про механізм отримання ушкодження, оскільки сама удару головою потерпілою об велосипед не бачила. Крім того, даний свідок є донькою обвинуваченою, тобто зацікавленою особою, що дає також підстави для оцінки цих показів критично.

Суд також враховує, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи, тілесні ушкодження могли бути отримані за обставин, на які посилається саме потерпіла, що спростовує доводи обвинуваченої та свідка ОСОБА_8 про механізм отримання тілесних ушкоджень.

Доводи захисника про неможливість отримання тілесних ушкоджень за обставин на які вказують свідки, в частині напрямку руху сумки й розташування тілесних ушкоджень на голові , також є безпідставними, враховуючи велику контактуючу поверхню сумки по відношенню до розміру голови, місця розташування отриманих тілесних ушкоджень, а також свідки точно вказали , що удар сумкою був в область голови, де й були виявлені тілесні ушкодження.

З огляду на викладене, вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, знайшла своє підтвердження об`єктивними, належними та допустимими доказами по справі і не викликає сумнівів у суду.

При призначенні міри покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, раніше не судимої, що позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", з метою перевиховання та виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у вигляді штрафу. Дана міра покарання відносно обвинуваченої є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів

Обмежень для застосування такого виду покарання судом не встановлено

Підстав для призначення обвинуваченому покарання нижче нижчої межі або більш м`якого, суд не вбачає.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа , якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред;явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4).

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Вирішуючи питання про розмір стягнення моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 23 та ч.1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд приймає до уваги доводи потерпілої про заподіяння їй моральної шкоди, оскільки їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я.

В момент отримання тілесних ушкоджень, перенесла фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя.

Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього.

Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень, відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватиці, переживає щодо своєї соціальної репутації.

Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів.

На підставі наведеного, суд вважає за необхідне, виходячи з принципів розумності, справедливості та доцільності вимоги щодо відшкодування моральної шкоди обвинуваченим задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченої 500 грн.

В частині позову про стягнення матеріальної шкоди, суд зазначає, що позивач не надала будь яких доказів, що вона потребувала застосування ліків, зазначених в наданих фіскальних чеках, що ці ліки були придбані за призначенням лікарів, відсутні докази про час і місце лікування.

Також відсутні будь які документальні докази про витрати на транспорт, і що ці поїздки були пов`язані з лікуванням. Приймаючи до уваги, що надання доказів в частині цивільного позову покладено на позивача, а вона їх не надала, тому в цій частині позову необхідно відмовити.

Судові витрати у кримінальному провадженню та речові докази відсутні.

У відповідності до матеріалів справи, відносно ОСОБА_4 на досудовому розслідування запобіжний захід не обирався, під час судового розгляду підстави для його обрання також відсутні.

Керуючись ст.ст. 318, 322, 342-351, 358, 363-368,373,374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст.125 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 500 ( п`ятсот) гривень, в частині стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Копію вироку вручити негайно, після його проголошення прокурору та обвинуваченому, іншим учасникам судового провадження - в порядку ч. ч. 6,7 ст. 376 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області впродовж 30-ти діб з моменту проголошення вироку, а засудженому в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Вирок набрав законної сили _____________________________

Суддя ОСОБА_1