Справа № 736/130/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/534/2016
Категорія - ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000019 за апеляційною скаргою прокурора, що приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 16 березня 2016 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з базовою середньою освітою, раніше судимого:

27 липня 2014 року Корюківським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185, ст. 70 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.11.2014 року на підставі ст.6 Закону України Про амністію у 2014 році скорочено не відбуту частину покарання на половину і остаточно призначено до відбуття покарання строком на 1 рік 6 місяців. 08.09.2015 року, звільнений умовно-достроково з не відбутим строком покарання 4 місяці 19 днів,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Афипське Сіверського району Краснодарського краю, Російська Федерація, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з повною загальною середньою освітою, раніше судимого:

21 липня 2014 року Корюківським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 16 березня 2016 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_9 за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, не відбутої частини покарання, призначеного за вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 21.07.2014 року, остаточно визначено покарання у виді 1 (одного) року 10 (десяти) днів позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_8 за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, не відбутої частини покарання, призначеного за вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 21.07.2014 року, остаточно визначено покарання у виді 3 (трьох) років 10 (десяти) днів позбавлення волі.

ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в Чернігівському слідчому ізоляторі Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визначено обчислювати з 16 березня 2016 року, з часу їх затримання.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 08 січня 2016 року, близько 20-ї години 40 хвилин ОСОБА_9 та ОСОБА_8 будучи раніше судимими на шлях виправлення не стали та скоїли новий умисний злочин, а саме за попередньою змовою, маючи єдиний умисел на викрадення чужого майна поєднаного з проникненням до сховища, прибули до домоволодіння ОСОБА_10 , розташованого у АДРЕСА_2 , з метою викрадення кролів.

Прибувши до вищевказаного домоволодіння ОСОБА_8 усвідомлюючи характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання наслідків залишився біля хвіртки вказаного домоволодіння зі сторони вулиці, в той час як ОСОБА_9 шляхом відмикання хвіртки проник на територію даного домоволодіння, звідки умисно, повторно, таємно, з корисливим мотивом, з клітки, розташованої на території подвір`я, здійснив крадіжку двох кролиць полтавської породи: кролиці рудого кольору вагою 6 кг, вартістю 380 грн., кролиці сірого кольору вагою 4,640 кг, вартістю 310 грн., належних ОСОБА_10 . Загальна вартість викрадених кролиць складає 690 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржуваний вирок вказуючи та його необґрунтованість в частині призначеного судом покарання обвинуваченим у зв`язку із відсутністю підстав для застосування ст. 69 КК України. Вважає, що таке покарання не відповідає його меті та загальним засадам визначеним у ст. 65 КК України. Крім того, на думку автора скарги, з формулювання вироку не вбачається наявність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, посилаючись на положення ст. 73 КК України, стверджує про відсутність підстав для призначення покарання у днях.

За вказаних обставин прокурор просить ухвалити новий вирок в частині призначеного покарання: визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України остаточно призначити покарання шляхом часткового складання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України остаточно призначити покарання шляхом часткового складання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Від інших учасників судового провадження апеляційні скарги не надходили.

В запереченнях, що надійшли від обвинуваченого ОСОБА_9 висловлена позиція про безпідставність апеляційної скарги прокурора, яка не підлягає задоволенню та справедливості і законності вироку місцевого суду.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, позицію захисника, обвинувачених, які стверджували про відсутність підстав для її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України та п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин може мати місце лише за наявності декількох (не менш двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Призначаючи ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покарання на підставі ст. 69 КК України, суд першої інстанції належним чином врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, думку потерпілого стосовно покарання обвинуваченим, особу кожного обвинуваченого, а саме: їх вік, освіту, сімейний стан, стан здоров`я, те, що обвинувачені за місцем проживання характеризуються негативно, обвинувачені ОСОБА_9 і ОСОБА_8 раніше судимі, судимості не зняті та не погашені, обвинувачений ОСОБА_9 будучи звільненим умовно-достроково скоїв новий злочин, а обвинувачений ОСОБА_8 скоїв новий злочин під час іспитового строку, обвинувачений ОСОБА_8 не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах Корюківської центральної районної лікарні, обвинувачений ОСОБА_9 не перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Корюківської центральної районної лікарні, але перебуває на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті Корюківської центральної районної лікарні з діагнозом: "Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності від алкоголю", те, що обвинувачені повністю визнали свою вину, щиро каються в скоєному злочині.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим визнані щире каяття в скоєному злочині, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченим є рецидив злочину та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Вище перелічені обставини справи, те, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 повністю визнали свою вину, погодилися із кваліфікацією своїх дій та при цьому щиро каялися у скоєному, активно сприяли у з`ясуванні обставин вчинення ними кримінального правопорушення, що мало місце як на стадії досудового так і судового слідства, відшкодували завдані збитки, добровільно видавши викрадене майно, а також вартість викраденого майна, місцевим судом визнані, як такі, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України є можливим лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції при призначенні покарання безпідставно вказав як пом`якшуючі обставини активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди, не заслуговує на увагу, оскільки ст. 66 КК України не встановлено вичерпний перелік обставин, які пом`якшують покарання. Відповідно до ч.2 ст.66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. Крім того, в засіданні суду апеляційної інстанції захисник обвинувачених виклав обставини, які визнані судом пом`якшуючими добровільне відшкодування шкоди та активне сприяння розкриттю злочину. З цих пояснень випливає, що саме завдяки активним діям обвинувачених майно потерпілого було повернуто йому і пояснення захисника стороною обвинувачення в судовому засіданні не спростовані. Тому місцевий суд цілком обґрунтовано та об`єктивно встановив декілька обставин, що пом`якшують покарання і законно призначив покарання нижче від найнижчої межі, встановленої законом за даний злочин.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції належним чином дотримані та є умотивованими. З чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, адже добровільна видача викраденого кроля, що підтверджує заява ОСОБА_11 (а.с.71) є усуненням заподіяної шкоди близькими родичами, що не суперечить положенням ст. 66 КК України, а активне сприяння у розкритті злочину це дії особи, направлені на допомогу органам досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення. В даному випадку під час допиту на досудового розслідуванні обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розповідали про час та місце вчинення злочину, чим надавали допомогу органам слідства. (а.с.98, 121).

Крім того, на думку апеляційного суду, призначаючи покарання за правилами ст. 65 КК України, які мають універсальний характер, суд має врахувати саме особливості по конкретній кримінальній справі, а тому виходячи з принципу доцільності та співмірності покарання, вважає що визначене обвинуваченим покарання є справедливим виходячи з розміру завданої потерпілому шкоди. Колегія суддів вважає, що запропоноване прокурором покарання у три роки позбавлення волі за крадіжку двох кролів є занадто суворим і неспіврозмірним зі скоєним злочином та його наслідками.

Тому колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не підлягала до застосування ст. 69 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченим покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження вчинення ними нових злочинів.

Окрім того, на думку колегії суддів, суд правильно застосував положення ст.71 КК України щодо покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , частково приєднавши до призначеного покарання не відбуте обвинуваченим покарання, призначене йому за попереднім вироком суду.

За статтею 73 КК України, на яку також посилається прокурор в своїй апеляційній скарзі, строки покарання обчислюються в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Враховуючи, що після призначення покарання за новим вироком, суд повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком і визначає остаточне покарання за сукупністю вироків, а тому приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання, що призначене за новим вироком, означає складання покарань, про що прямо зазначене в ч. 2 ст. 71 КК України а отже призначене у днях остаточне покарання місцевим судом з урахуванням вимог ст. 71 КК України жодним чином не суперечить положенням ст. 73 КК України.

Окрім того, прокурор в апеляційній скарзі порушує питання про погіршення становища обвинувачених і призначення їм більш суворого покарання. Проте будь-якого обґрунтування вказаних вимог прокурор не наводить та не вказує, чому, на його думку, призначене покарання є несправедливим.

У зв`язку з викладеним, вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну оскаржуваного вироку суду, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, що приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 16 березня 2016 року по кримінальному провадженню, щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 без змін.

На підставі ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_9 та ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, починаючи з 16 березня 2016 року по 07 червня 2016 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4