АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006947 від 22.09.2015 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, без місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Києва, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, з апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні на вирок Подільського районного суду міста Києва від 15 березня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 15 березня 2016 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, кожному.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, кожного, та покладено на них обов`язки, передбачені п.п.2-4 ст.76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченим у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили змінено на домашній арешт.
По справі вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

За вироком суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винними у тому, що вони разом з особою №1, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження (зазначеної згідно вироку як ОСОБА_11 ), та іншою невстановленою особою вступили у попередню змову на вчинення грабежу, поєднаного із насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я та проникненням до житла.

З метою вчинення злочину вищевказані особи розробили злочинний план з розподілом ролей. Відповідно до домовленостей ОСОБА_9 через всесвітню мережу Інтернет повинен був познайомитися з чоловіком нетрадиційної орієнтації та домовитися з ним про зустріч за місцем проживання останнього. В подальшому ОСОБА_9 повинен був прибути за місцем проживання чоловіка з нетрадиційною орієнтацією, а через деякий час, оцінивши обстановку, посприяти, щоб до квартири, де проживає останній, потрапили ОСОБА_8 , особа №1 та інша невстановлена особа. Після цього згідно попередніх домовленостей особа №1 та інша невстановлена особа, шляхом застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я, повинні були подолати можливий опір потерпілого, а ОСОБА_9 та ОСОБА_8 слідкувати за обстановкою та шукати у квартирі цінні речі.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи відповідно до розподілених ролей, ОСОБА_9 в другій половині вересня 2015 року на сайті знайомств bizarre.kiev.ua познайомився з ОСОБА_12 та в ході спілкування через всесвітню мережу Інтернет останні домовилися про зустріч 22.09.2016 за місцем проживання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому ОСОБА_9 ввечері 21.09.2015 року повідомив ОСОБА_8 про те, що їхатиме до ОСОБА_12 , а ОСОБА_8 , зателефонувавши особі №1 та іншій невстановленій особі, переказав їм дану інформацію.

Приблизно о 00 год. 22.09.2016 ОСОБА_9 на таксі прибув до буд. АДРЕСА_4 , зателефонував ОСОБА_12 і повідомив йому, що приїхав. В свою чергу ОСОБА_12 відчинив вхідні двері під`їзду, які відчиняються магнітним ключем, та останні направилися до квартири АДРЕСА_5 , де проживав потерпілий. Перебуваючи за вказаною адресою на кухні квартири, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 розпили пляшку коньяку «Борисфен», ємкістю 0,5 л. При цьому, ОСОБА_9 за допомогою мобільного телефону періодично здійснював переписку з ОСОБА_8 , з метою з`ясування, коли він разом з особою №1 та іншою невстановленою особою прибуде за місцем проживання ОСОБА_12 . Крім цього, з метою затягування часу, чекаючи прибуття співучасників, приблизно о 02 год. ОСОБА_9 сказав ОСОБА_12 , що хоче випити соку, після чого ОСОБА_12 відчинив вхідні двері до квартири та ОСОБА_9 направився до торгівельного кіоску, щоб купити вказаний напій. Прямуючи до кіоску, ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_8 з метою з`ясування того, коли він з особою №1 та іншою невстановленою особою прибудуть за місцем проживання ОСОБА_12 , на що ОСОБА_8 повідомив, що невдовзі вони будуть. Купивши сік, ОСОБА_9 повернувся до квартири ОСОБА_12 .

Приблизно о 02 год. 30 хв. ОСОБА_8 разом з особою №1 та іншою невстановленою особою прибули до будинку АДРЕСА_4 , після чого ОСОБА_8 через вікно проник до приміщення під`їзду та відчинив вхідні двері особі № НОМЕР_1 та іншій невстановленій особі. Всі разом зайшли до під`їзду та піднялися до квартири, в якій знаходилися ОСОБА_9 та ОСОБА_12 . Після цього ОСОБА_8 надіслав ОСОБА_9 на телефон повідомлення про те, що вони знаходяться на сходовій площадці поряд з квартирою. В свою чергу ОСОБА_9 сказав ОСОБА_12 , щоб той відчинив йому двері, оскільки йому потрібно їхати додому. Погодившись на прохання ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_12 приблизно о 03 год. відчинив вхідні двері квартири, після чого до квартири проникли ОСОБА_8 , особа №1 та невстановлена особа, обличчя яких було закрите балаклавами. Заходячи до квартири, особа АДРЕСА_6 з метою подолання спротиву наніс ОСОБА_12 один удар лівою ногою в живіт, внаслідок чого ОСОБА_12 впав на підлогу.

Після цього особа №1 обхватив ОСОБА_12 рукою за шию, а невстановлена особа схватила останнього за ноги та почали тягнути його до спальні. В цей час ОСОБА_8 зачинив вхідні двері до квартири.

Притягнувши ОСОБА_12 до спальні, невстановлена особа з метою подолання можливості останнього кликати на допомогу змотала в комок сорочку, яка лежала на ліжку і засунула її до рота ОСОБА_12 , заламавши його обидві руки за спину. В цей час ОСОБА_8 слідкував за обстановкою, та разом із ОСОБА_9 шукав у шафі, яка знаходилася у спальні, цінні речі.

В подальшому особа №1 та невстановлена особа зв`язали руки ОСОБА_12 ремінцем та почали з`ясовувати у останнього, де знаходяться грошові кошти. При цьому нанесли потерпілому декілька ударів, точну кількість яких встановити не вдалося можливим, в область голови та спини. Останній повідомив, що вдома в нього є гроші в сумі близько 3500 грн. та 200 доларів США, які знаходяться у сумці.

В результаті вказаних дій ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців по передній та задній поверхнях правої вушної раковини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Забравши сумку, в якій знаходилися гроші, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , особа №1 та інша невстановлена особа почали з`ясовувати у ОСОБА_12 , де ще знаходяться грошові кошти, при цьому розкидаючи речі по квартирі, на що останній повідомив, що гроші в сумі 4000 грн. є лише в нього на роботі.

Після цього особа №1 та невстановлена особа почали погрожувати ОСОБА_12 фізичною розправою з тією метою, щоб той сказав, що він є педофілом запросив до себе шістнадцятирічного хлопця, щоб вступити з ним в статевий зв`язок, а ОСОБА_9 знімав це на відео за допомогою мобільного телефону. Потім ОСОБА_12 повідомили, що ще вийдуть з ним на зв`язок, щоб той перерахував грошові кошти в сумі 4000 грн. на картку «Приватбанку», яку перед цим знайшли у квартирі.

В подальшому ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , особа №1 та інша невстановлена особа з місця вчинення злочину зникли, відкрито заволодівши сумкою з шкірозамінника вартістю 200 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 3500 грн., 200 доларів США, що згідно курсу національного банку на 22.09.2015 становить 4370 грн., та документи, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять; картку «Приватбанку» з грошовими коштами в сумі 10 грн. на рахунку; ноутбук марки «Леново» вартістю 1500 грн.; мобільний телефон марки «Нокіа» вартістю 150 грн., в якому знаходилася сім-картка оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 30 грн., на рахунку якої були кошти в сумі 40 грн., які належать ОСОБА_12 , та системний блок NT/Event8300/100 вартістю 1726 грн. 73 коп., епілятор «Філіпс» вартістю 200 грн., аудіо-колонки марки «Свен» вартістю 300 грн., які належать ОСОБА_13 .

Залишивши місце вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , особа №1 та інша невстановлена особа викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 9800 грн. та ОСОБА_13 на загальну суму 2226 грн. 73 коп.

Крім цього, у невстановленому місці у невстановлений час ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , особа №1, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження (зазначеної згідно вироку як ОСОБА_11 ) та інша невстановлена особа повторно вступили у попередню змову на вчинення грабежу, поєднаного із насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я, та проникненням до житла. З метою вчинення злочину вищевказані особи вирішили притримуватися попередньо розробленого плану. Так, відповідно до домовленостей ОСОБА_9 через всесвітню мережу Інтернет повинен був познайомитися з чоловіком нетрадиційної орієнтації та домовитися з ним про зустріч за місцем проживання останнього. В подальшому ОСОБА_9 повинен був прибути за місцем проживання чоловіка з нетрадиційною орієнтацією, а через деякий час, оцінивши обстановку, посприяти, щоб до квартири, де проживає останній потрапили ОСОБА_8 , особа №1 та інша невстановлена особа. Після цього, згідно попередніх домовленостей, особа №1 та інша невстановлена особа, шляхом застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я, повинні були подолати можливий опір потерпілого, а ОСОБА_9 та ОСОБА_8 слідкувати за обстановкою та шукати у квартирі цінні речі.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи відповідно до розподілених ролей, ОСОБА_9 25.09.2015 на сайті знайомств bizarre.kiev.ua познайомився з ОСОБА_14 і в ході спілкування через всесвітню мережу Інтернет останні домовилися про зустріч, яка відбулася 26.09.2015 приблизно о 00 год. в караоке-арт-клубі «Бурбон» по вул. Вишгородській, 28/1, в м. Києві, де разом вживали алкогольні напої.

В подальшому ОСОБА_9 разом з ОСОБА_14 приїхали на таксі до буд. АДРЕСА_7 , де проживав ОСОБА_14 .

Зайшовши до квартири АДРЕСА_8 вказаного будинку, ОСОБА_14 зачинив вхідні двері квартири, та вони разом стали розпивати спиртні напої. При цьому ОСОБА_9 за допомогою мобільного телефону періодично здійснював переписку з ОСОБА_8 , повідомивши адресу, за якою він перебував. ОСОБА_8 в цей час разом з особою №1 та іншою невстановленою особою прибули за місцем проживання ОСОБА_14 , зайшли до під`їзду та направилися до вхідних дверей квартири, в якій перебували ОСОБА_9 з ОСОБА_14 .

Вживаючи спиртні напої, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_14 , що йому стало погано і він хоче їхати додому. Після цього зробив телефонний дзвінок, стверджуючи, що викликає таксі та продовжив по мобільному телефону переписку з ОСОБА_8 , знаючи, що він разом з особою №1 та іншою невстановленою особою перебувають на сходовій площадці біля квартири.

Після цього ОСОБА_9 попросив ОСОБА_14 , щоб той відчинив йому двері, щоб вийти з квартири. Погодившись на прохання ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_14 приблизно о 02 год. 30 хв. відчинив вхідні двері до квартири, після чого до квартири проникли особа №1, невстановлена особа та ОСОБА_8 , обличчя яких було закрите балаклавами. Зайшовши до квартири, особа АДРЕСА_6 притиснув ОСОБА_14 рукою до стіни з метою подолання опору останнього. Після цього особа №1 та інша невстановлена особа заштовхали ОСОБА_14 до кімнати квартири, де кинули на підлогу та зв`язали ремінцем руки. В цей час ОСОБА_8 слідкував за обстановкою та разом із ОСОБА_9 шукали у шафі, яка знаходилася у кімнаті, цінні речі.

В подальшому особа №1 та інша невстановлена особа, завдаючи ногами ОСОБА_14 удари в область тулуба, обличчя та голови, точну кількість яких встановити не видалося можливим, почали з`ясовувати у нього, де знаходяться гроші.

Після цього, особа №1 та невстановлена особа, вийшовши за межі попередніх домовленостей, не ставлячи до відома ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які шукали у квартирі цінні речі та не спостерігали за їх діями, почали застосовувати насильство, яке є небезпечним для життя потерпілого в момент заподіяння, а саме душити, завдавати удари, точну кількість яких встановити не видалося можливим, в область лівого боку тулуба, потилиці та голови ОСОБА_14 , в результаті чого той двічі на незначні проміжки часу втрачав свідомість та приводився до тями шляхом поплескування долонями по щоках.

Після цього особа №1 та невстановлена особа заставляли говорити ОСОБА_14 , що він неправильної сексуальної орієнтації та має статеві відносини з неповнолітніми, що знімалося на відео одним із присутніх співучасників.

В подальшому ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , особа №1 та інша невстановлена особа залишили місце вчинення злочину, повторно відкрито викравши належне ОСОБА_14 майно, а саме: процесор до комп`ютера «Браво» вартістю 513 грн.; ікону з зображенням лику «Святого Миколая», вартістю 20 000 грн.; піч для випікання хліба марки «Мулінекс» вартістю 1037 грн. 50 коп.; сумку чорного кольору з написом «Рібок» вартістю 400 грн., в якій знаходилися речі, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять; сумку шкіряну марки « Армані» вартістю 400 грн.; гроші в сумі 400 грн.; шкіряний гаманець марки «Карло Пазоліні» вартістю 2000 грн.; мобільний телефон марки «LG» вартістю 1316 грн. 67 коп. з флеш картою в об`ємі памяті 2 Гб. вартістю 150 грн.; магнітний носій - флешка з об`ємом пам`яті на 4 Гб. вартістю 150 грн. та чоловічі окуляри вартістю 150 грн.

Залишивши місце вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , особа №1 та інша невстановлена особа розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 26517 грн. 17 коп.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити, у зв`язку з його суворістю.

Зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання в повній мірі не врахував дані про його особу, а саме те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, добровільно відшкодував завдану шкоду, щиро кається у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, що обтяжують його покарання, відсутні.

Вважає, що за наведених обставин у суду є підстави застосувати до нього положення ст.69 КК України та призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.186 КК України.

За наслідками апеляційного розгляду просить вирок суду змінити та призначити йому покарання за ч.3 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 цього Кодексу, у виді позбавлення волі строком на 3 роки, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення та правову кваліфікацію дій обвинувачених, просить вирок суду скасувати, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме статті 75 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд не навів належних мотивів ухвалення рішення про звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням. Вважає, що характеристика осіб, відсутність судимостей, а також те, що вони не перебувають на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не може слугувати достатніми аргументами для висновку про можливість їх виправлення без ізоляції від суспільства.

Звертає увагу на наявність в діях обвинувачених двох кваліфікуючих ознак, а саме вчинення злочину із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, та вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою. Судом також не враховано, що обвинуваченими вчинено декілька епізодів злочинної діяльності за заздалегідь сформованим планом і чітким розподілом ролей, що підвищує суспільну небезпечність їхніх дій. Наслідком злочинних дій стало те, що двоє інших учасників вийшли за межі попередніх домовленостей та вчинили щодо одного з потерпілих розбій.

Також прокурор зазначає, що ОСОБА_9 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, судимість по яких погашена.

За наведених обставин вважає, що виправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без відбування покарання неможливе.

За наслідками апеляційного розгляду просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, кожному.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинувачених та захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити, дослідивши за клопотанням сторін матеріали кримінального провадження, що характеризують особи обвинувачених, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченим останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.349 КПК України суд першої інстанції, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинувачених та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особи винних, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого злочину та правова кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.3 ст.186 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, дані про особи винних, а саме те, що вони раніше не судимі, позитивно характеризуються за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених, суд визнав їх щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 , суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції дійшов висновку про можливість звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, оскільки визнав, що їх виправлення можливе без відбування покарання.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно застосував до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 положення ст.75 КК України, та звільнив їх від відбування призначеного їм покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Відповідно до положень ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ухваленим вироком ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винними у вчиненні злочину, який відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, в достатній мірі не врахував ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, роль кожного з обвинувачених у вчиненні злочину у співучасті, поведінку під час підготовки та вчинення злочинних дій та його наслідки, дані про особу ОСОБА_9 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, хоча і судимість по яких в силу ст.89 КК України погашена.
Слушними є апеляційні доводи прокурора і про те, що суд першої інстанції також у вироку не мотивував свій висновок про можливість виправлення засуджених без відбування покарання.
За змістом ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та даних про особи винних, виправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 неможливе без реального відбування покарання, а тому рішення суду про застосування положень ст.75 КК України та звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням є незаконним.

Разом із цим, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про наявність підстав для пом`якшення йому покарання, шляхом призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Як вірно встановив суд першої інстанції, обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування потерпілим завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , не встановлено. Зазначені обставини, що пом`якшують покарання, колегія суддів визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та в сукупності з встановленими судом першої інстанції даними про особу винного, дають підставі застосувати до нього положення ст.69 КК України та призначити основне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.186 КК України, що в даному випадку буде законним та справедливим.

Що стосується обвинуваченого ОСОБА_9 , то покарання у виді позбавлення волі йому призначено з дотриманням положень ст.65 КК України, у межах, встановлених в санкції ч.3 ст.186 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, в тому числі і тих, на які прокурор посилається у своїй апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає, що у його випадку, за наявності обставини, що обтяжує покарання та з урахуванням встановлених судом першої інстанції даних про його особу, застосування положень ст.69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, не буде відповідати загальним засадам призначення покарання.

З огляду на викладене, апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, а вирок суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового вироку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.404, 405, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 15 березня 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки і шість місяців.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання обвинуваченим обраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зарахувати у строк відбування покарання строк їх попереднього ув`язнення з 30.10.2015 року по 15.05.2016 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня отримання копії вироку.

Судді:

________________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3