справа № 588/303/15-к
провадження № 1-кп/588/104/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2016 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тростянець кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тростянець Сумської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, не працюючий, раніше судимий:

- 04.05.1982 Тростянецьким районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 140 КК України (1960 року) до 2 років позбавлення волі;

- 23.05.1984 Зарічним районним судом м. Суми за ст.17, ч.3 ст. 81, ч.1 ст. 89, ч.3 ст. 82, ч.2 ст. 140 КК України (1960 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 02.11.1992 Тростянецьким районним судом Сумської області за ст. 114, ч.1 ст. 196-1, ч.3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 17.10.1997 Тростянецьким районним судом Сумської області за ст.17, ч.2 ст. 141 КК України (1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 31.05.2001 Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.2 ст. 196-1 КК України (1960 року) до 1 року позбавлення волі, 18.10.2001 дії перекваліфіковані на ст. 395 КК України (2001 року) і призначено покарання 5 місяців арешту;

- 14.03.2002 Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 19.06.2002 Тростянецьким районним судом Сумської області за ст. 289, ч.2 ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 30.01.2009 Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 27.08.2010 Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 22.11.2011 Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 30.10.2013 Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1,4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого 30.01.2015 року у зв`язку з відбуттям покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України,

в с т а н о в и в :
У лютому 2015 року, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_5 , з метою вчинення крадіжки, відчинивши за допомогою сокири вхідні двері, проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав газовий балон, вартістю 137 грн., алюмінієвий бідон, вартістю 450 грн., чавунну плиту з юшками, вартістю 120 грн. та колісниками, вартістю 270 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму 977 грн.

Крім того, у період з 16.02.2015 по 18.02.2015, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_5 , з метою вчинення крадіжки, проник через паркан на територію домоволодіння розташованого по АДРЕСА_3 , потім шляхом пошкодження віконного скла проник до приміщення будинку вказаного домоволодіння, звідки викрав два підлогові світильники загальною вартістю 1180 грн., килимок вартістю 230 грн., відео програвач бумбокс «Normann», вартістю 1362 грн., бойлер марки «Atlantic», вартістю 3809 грн., чим спричинив потерпілій, ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 6581 грн.

Допитаний у судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, за обставин встановлених судом не визнав, зазначивши, що крадіжок він не вчиняв, а про обставини їх вчинення на досудовому розслідуванні він розповідав зі слів працівників міліції.

Разом із тим, суд дослідивши надані сторонами процесу докази в їх сукупності, дійшов висновку, що такі показання обвинуваченого не відповідають встановленим обставинам справи та суперечать дослідженим у ході судового розгляду справи доказам.

За таких обставин, вказані показання ОСОБА_5 , на думку суду, є обраним способом захисту обвинуваченого та спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинений злочин.

При цьому, суд вважає, що показання ОСОБА_5 , спростовуються дослідженими судом під час судового розгляду справи показаннями потерпілої, свідків, документами та висновками експертів, якими водночас доводиться вина обвинуваченого у вчиненні злочину.

1. Так, по першому епізоду вина ОСОБА_9 у вчиненні злочину доводиться наступними показаннями свідків.

Допитана у судовому засіданні як потерпіла ОСОБА_7 , зазначила, що у квартирі АДРЕСА_2 , вона прописана разом із матір`ю та дитиною, проте ніхто із них там не проживає. Іноді вона навідується до цієї квартири, останній раз перед тим як сталася крадіжка вона була в цій квартирі перед Новим роком. Зранку 11.02.2015 їй зателефонувала сусідка ОСОБА_10 та повідомила, що з її квартири йде дим і щось горить усередині. Після дзвінка сусідки, вона разом зі своїм співмешканцем приїхала до своєї квартири та побачила, що всередині все в диму, двері були відкриті, замок не був зламаний, проте були зірвані наличники, а в дверній коробці вирубаний отвір. Після огляду квартири вона виявила, зникнення газового балона, алюмінієвого бідона, чавунного покриття з колісниками та юшками з печі, про що вона повідомила працівникам міліції. Зазначені речі були розташовані у квартирі наступним чином: алюмінієвий бідон був у першому коридорі біля вікна зліва, газовий балон стояв у маленькій кухні зліва біля столу, чавунне покриття з колісниками та юшками були зняті з печі, яка знаходиться на кухні. Через нетривалий час працівники повідомили їй, що знайшли її газовий балон. Далі з ними вона приїхала до чоловіка, який приймав металобрухт де їй запропонували забрати балон, який вона впізнала як такий, що належить їй, але оскільки на балоні був зірваний вентиль, що унеможливлювало його використання, то вона відмовилась його забирати. Чоловік, який приймав металобрухт, повідомив, що цей балон йому нещодавно приніс чоловік на прізвисько « ОСОБА_11 ». Також, про те, що крадіжку міг вчинити ОСОБА_5 на прізвисько « ОСОБА_11 » їй стало відомо від сусідів. Інші речі їй до цього часу не повернули, шкода не відшкодована.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 ствердила, що ОСОБА_5 є її знайомим, з яким вона вчилась у школі, у лютому 2015 року він прийшов до неї додому по АДРЕСА_4 , повідомив, що нещодавно звільнився з місць позбавлення волі та попросив дозволу залишитись на, що вона погодилась. Так, у її будинку він знаходився близько 3-4 днів. В один із цих днів він брав у неї сокиру, пояснюючи, що йому треба нарубати дров. У ці ж дні вона бачила ОСОБА_5 біля квартири ОСОБА_7 . Також, в один із цих днів, увечері він прийшов з мішком білого кольору. Що було у цьому мішку їй не було відомо. ОСОБА_5 хотів, щоб ті речі, які були у мішку, вони разом кудись віднесли на, що вона відмовила, сказавши що їй ніякі речі не потрібні. Потім ОСОБА_5 пішов. Наступного дня, зранку, сусіди побачили дим у квартирі ОСОБА_7 та вона повідомила останній про пожежу. Коли, приїхала ОСОБА_7 та пожежу загасили пожежники, було виявлено, крадіжку деяких речей, зокрема, газового балону, металевих деталей печі.

Допитана як свідок ОСОБА_12 , вказала, що проживає по АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 є її знайомим. Він має прізвисько « ОСОБА_11 ». Незадовго до того як у квартирі ОСОБА_7 сталася пожежа у лютому 2015 року, точної дати не пам`ятає, у після обідній час, вона прямувала до магазину та зустріла ОСОБА_5 з білим мішком за плечима, який запитав у неї де можна здати металолом, що було у мішку вона особисто не бачила, потім ОСОБА_5 наздогнав її коли вона була вже у магазині, при собі у нього вже мішка не було, вони сходили до неї додому, поїли. Вона не бачила як ОСОБА_5 проникав у домоволодіння сусідки ОСОБА_7 , а лише чула як у розмові з сусідами потерпіла розповідала, що у неї щось пропало з квартири.

Допитаний як свідок ОСОБА_13 , показав, що проживає по АДРЕСА_5 разом з ОСОБА_12 . Обвинуваченого ОСОБА_5 він бачив взимку 2015 року, коли останній заходив до сусідки ОСОБА_10 , незадовго до того як у квартирі ОСОБА_7 сталася пожежа. Незадовго після цього, коли саме не пам`ятає, він (свідок) побачив, що у сусідки ОСОБА_7 загорілась квартира, і тоді ж йому стало відомо про те, що у квартирі ОСОБА_7 двері були зірвані та вчинено крадіжку.

Допитаний як свідок ОСОБА_14 вказав, що, у 2015 році, точної дати не пам`ятає, пам`ятає лише, що було холодно на вулиці, до нього в ларьок, який належить його брату - ОСОБА_15 , і де він за проханням брата залишився, щоб переночувати, прийшов ОСОБА_5 , якого він до цього дня не знав, і запропонував купити газовий балон. Перевіривши його цілісність, він вирішив придбати його для власних потреб. За балон ОСОБА_5 дав 50 грн. У подальшому, напевне наступного дня, балон було вилучено працівниками міліції, які прийшли разом із власницею балона та її чоловіком, і які упізнали свій балон.

Зазначені покази свідків є логічними послідовними узгоджуються між собою, а тому суд вважає їх належними доказами вини обвинуваченого у вчиненні злочину за обставин встановлених судом. На переконання суду вказані показання також узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, якими доводиться вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину за першим епізодом, зокрема протоколами слідчих дій та висновком експерта, які були досліджені в ході судового розгляду справи.

Так, з протоколу огляду місця події від 11.02.2015 з фототаблицями до нього, вбачається, що слідчим було оглянуто місце вчинення крадіжки по АДРЕСА_6 в будинку ОСОБА_7 , зафіксовано обстановку вчинення злочину, сліди зламу на коробці вхідних дверей квартири, розібрану плиту на кухні, де відсутні металеві частини плити. (а.с.81-83)

Відповідно до протоколу огляду місця події від 11.02.2015, під час проведення відповідної слідчої дії у приміщенні належному ОСОБА_15 , розташованому по АДРЕСА_7 було вилучено газовий балон, належний ОСОБА_7 (а.с.79-80), який у подальшому відповідно до постанови про визнання предметів речовими доказами від 20.02.2015 було визнано речовим доказом. (а.с.95)

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2015 року, свідок ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка 10.02.2015 продала йому газовий балон належний ОСОБА_7 (а.с.122-124)

Дослідженим судом висновком експерта за №77 від 25.02.2015 підтверджується розмір спричиненої потерпілій ОСОБА_7 внаслідок вчинення крадіжки, матеріальної шкоди на загальну суму 977 грн., оскільки встановлено, що вартість викраденого газового балону складала 137 грн., алюмінієвого бідону - 450 грн., чавунної плити з юшками - 120 грн., колісників - 270 грн. (а.с.98-101)

Крім того, згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 27.02.2015, (а.с.125-129) обвинувачений взяв участь у слідчому експерименті у присутності захисника, у присутності понятих ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , із фіксацією ходу слідчої дії, шляхом застосування безперервного відеозапису.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу слідчої дії та відеозапису слідчого експерименту проведеного за адресою: АДРЕСА_6 належної ОСОБА_7 вбачається, що обвинуваченому слідчим було повідомлено про його права, у тому числі право не свідчити проти себе, відмовитись від надання свідчень відповідно до статті 63 Конституції України, якими він не скористався.

У ході слідчого експерименту, без впливу сторонніх осіб, у присутності свого захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_5 розповів і продемонстрував на місці свої дії, які вчинялись ним під час крадіжки з квартири ОСОБА_7 , при цьому робив це добровільно та невимушено. На відеозаписі, який не переривався під час слідчого експерименту зафіксована поведінка обвинуваченого, який добре орієнтується на місці вчинення злочину, самостійно демонструє як механізм проникнення до житла так і місця де розміщувались викрадені речі.

2. Також, по епізоду крадіжки майна по АДРЕСА_3 вина ОСОБА_5 доводиться показаннями ряду свідків.

Зокрема, під час судового розгляду даного кримінального провадження під головуванням суддів ОСОБА_18 та ОСОБА_19 було допитано свідка ОСОБА_20 , який надав показання, що зафіксовані шляхом фіксації судового процесу звукозаписуючим пристроєм.

Враховуючи ту обставину, що вказаний свідок на час даного судового розгляду справи помер (т. 4, а.с.38), тому судом беруться до уваги як доказ його показання зафіксовані на дисках аудіо запису судових засідань.

Так, згідно з вказаними показаннями свідка ОСОБА_20 , (які були надані ним під час судового розгляду вказаного кримінального провадження під головуванням суддів ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ) свідок показав, що працює заготовителем у заготівельному ларьку. У кінці лютого або у березні 2015 року, коли ще лежав сніг, до нього додому по АДРЕСА_8 приходив в гості ОСОБА_5 , який протягом декількох днів пропонував придбати у нього речі, зокрема, світильники, бойлер з пошкодженнями, відеоцентр з дисками до нього, шланг, покривало, колонку, непридатний утюг, але враховуючи, що пройшов вже значний час точно всі речі він згадати не може. ОСОБА_5 просив реалізувати ці речі і попросив за них 1000 грн. Погодившись на це він надав ОСОБА_5 одразу приблизно 300-500 грн., а решту грошей пообіцяв дати йому після реалізації речей. Відеоцентр, що приніс ОСОБА_5 , він подарував своїй племінниці Яні, дочці його сестри, які проживають по АДРЕСА_9 . Колонку і утюг, які були непридатні для використання він викинув, решту речей, що приніс ОСОБА_5 він добровільно видав працівникам міліції, які вилучили частину в його будинку по АДРЕСА_8 , які зберігались в галереї будинку, а відеоцентр був вилучений вдома у його сестри по АДРЕСА_9 . У день, коли працівники міліції прийшли до нього (свідка) додому та вилучили указані речі, ОСОБА_5 також знаходився у нього вдома.

Крім того, свідок ОСОБА_20 вказав, що під час перебування ОСОБА_5 у нього вдома, пропала його (свідка) сумка, яку у подальшому йому було пред`явлено для впізнання і він серед декількох сумок впізнав свою. Ця сумка залишилась у працівників міліції та йому повернута не була.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21 вказала, що є сестрою ОСОБА_20 . Приблизно у лютому-березні цього року, до неї додому прийшов її брат ОСОБА_20 та приніс як подарунок племінниці ОСОБА_22 якусь апаратуру у вигляді чемодану з ручкою з екраном та дисками. Під час цього він також зателефонував якомусь чоловіку, якому повідомив, що у нього є два світильники, бойлер, пластикові труби і запропонував їх придбати. Коли брат пішов, вона зателефонувала дільничному і розповіла про речі, які їй приніс брат. В цей же день увечері приїхали працівники міліції разом з ОСОБА_20 до неї додому і вилучили апаратуру з дисками, яку приніс її брат напередодні. Також дільничний повідомив, що знайшов у її брата вдома цілий склад викраденого майна. До цього за братом такого вона не помічала, з ним було все добре, поки він не зустрів якогось ОСОБА_23 , який з ним почав проживати. Про нього він згадував у розмові із нею. Також розповідав, що коли до нього ( ОСОБА_20 ) прийшли працівники міліції то ОСОБА_23 теж був удома та сховався в ганчірках, проте його знайшли і забрали.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_24 зазначила, що проживає по АДРЕСА_8 і була запрошена разом з чоловіком в якості понятої до будинку ОСОБА_20 , у коридорі якого було виявлено працівниками міліції два нових світильники кованих на круглій підставці з верхівкою у формі ромашки коричневого кольору, бойлер білого кольору приблизно на 30-60 л, білий шланг. Під час вилучення цих речей був присутній ОСОБА_20 , який заперечував, що це він все викрав, при цьому сказав, що коли прийшов додому то ці речі вже були вдома, він їх не викрадав. Також він сказав, що у його будинку хтось є. Тоді працівники міліції зайшли до будинку та вивели з нього ОСОБА_5 , якого потім посадили до машини. Після огляду два світильники були передані міліцією їй тимчасово на зберігання, куди був переданий бойлер їй невідомо. Наступного дня зранку власники світильників приїхали до неї додому і забрали їх з дозволу міліції.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_25 , повідомила, що проживає по сусідству від будинку ОСОБА_26 , пам`ятає, що взимку 2015 року, приблизно о 23 годині, чула звук розбитого скла, але в якому господарстві це було точно сказати не може.

Зазначені покази свідків є логічними послідовними узгоджуються між собою, а тому суд вважає їх належними доказами вини обвинуваченого у вчиненні злочину за обставин встановлених судом. Крім того вказані показання на переконання суду узгоджуються також з іншими дослідженими судом доказами, якими доводиться вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину по епізоду крадіжки майна потерпілої ОСОБА_8 , зокрема протоколами слідчих дій та висновком експерта, дослідженими в ході судового розгляду справи.

Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 19.02.2015 з фото таблицею до нього слідчим було оглянуто домогосподарство розташоване в АДРЕСА_3 , в ході огляду якого встановлено пошкодження дверей до недобудованого будинку, виявлено, що вибито скло у приміщенні одноповерхової будівлі на території домоволодіння, на підвіконні та усередині приміщення розкидані частки розбитого віконного скла, в одній з кімнат указаного приміщення на дивані виявлено сумку з ручками чорно-сірого кольору, сама сумка жовтого та червоного кольорів, яку було вилучено з місця огляду і запаковано до білого поліетиленового мішка. До протоколу огляду додано малюнок, на якому зображено світильник з описом плафонів та кольору, килимок для ванної кімнати із значенням розмірів та кольору, бум боксу та бойлеру із зазначенням їх кольору (а.с.85-88 том 1).

За змістом протоколу огляду місця події від 19.02.2015 з фототаблицями слідчим у присутності власника будинку ОСОБА_20 та двох понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_27 проведено огляд у домогосподарстві по АДРЕСА_8 , в ході якого було виявлено та вилучено у приміщенні будинку два аналогічних світильника висотою близько 1,8 м з плафоном на верхівці, основа світильника коричневого кольору, бойлер білого кольору на нижній частині якого містилась етикетка «Atlantic» Steatite, та килим (а.с.84,89 том 1).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 19.02.2015 та фототаблиці до нього, під час огляду за місцем проживання ОСОБА_21 по АДРЕСА_10 був вилучений відеопрогравач бумбокс "Normann" (а.с.90-91 том 1).

Відповідно до протоколу огляду від 20.02.2015 слідчим було оглянуто бойлер білого кольору з написом «Atlantic 50I», бумбокс чорного кольору Normann, два напільні світильники, килим 1,5 на 1,5 м жовтого кольору з ворсом жовтого кольору (а.с.92-94 том 1). Постановою про визнання предметів речовими доказами від 20.02.2015 указані предмети, оглянуті слідчим, визнані речовими доказами (а.с.95 том 1), а потерпіла ОСОБА_8 відповідно до зберігальної розписки від 26.02.2015 отримала від працівників міліції належне їй майно: бойлер білого кольору «Atlantic», бумбокс чорного кольору Normann, два напільні світильники, килимок 1,5 на 1,5 м жовтого кольору (а.с.121 том 1).

Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 26.02.2015 у присутності понятих було проведено впізнання свідком ОСОБА_20 належної йому сумки, яку в нього без дозволу забрав ОСОБА_5 і яка була вилучена на місці виявлення крадіжки по АДРЕСА_3 . Серед чотирьох сумок запропонованих ОСОБА_20 для впізнання, останній впізнав сумку із вставками червоного та жовтого кольору, зазначивши, що впізнав її за формою, кольором, наявними металевими дротами по краях сумки для кріпленням її частин (а.с.91-93 том 3).

Крім того, згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 27.02.2015 (а.с.127-129, том 1), обвинувачений взяв участь у слідчому експерименті у присутності захисника, у присутності понятих ОСОБА_16 і ОСОБА_17 із фіксацією ходу слідчої дії із застосування безперервного відеозапису.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу слідчої дії та відеозапису слідчого експерименту проведеного за адресою: АДРЕСА_3 вбачається, що обвинуваченому слідчим було повідомлено про його права, у тому в числі право не свідчити проти себе, відмовитись від надання свідчень відповідно до статті 63 Конституції України, якими він не скористався.

У ході слідчого експерименту, без впливу сторонніх осіб, у присутності свого захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_5 розповів і продемонстрував на місці свої дії, які вчинялись ним під час крадіжки з будинку належного потерпілій ОСОБА_28 , при цьому робив це добровільно та невимушено. На відеозаписі, який не переривався під час слідчого експерименту зафіксована поведінка обвинуваченого, який добре орієнтується на місці вчинення злочину, самостійно демонструє як механізм проникнення до житла так і місця де розміщувались викрадені речі. Зокрема вказав як перелізши через огорожу переміщувався на території домоволодіння, самостійно вказав в яку будівлю проник і яким способом, показав де у приміщенні заходились напільні світильники, бумбокс, бойлер та килимок, зазначив яким чином виносив викрадене. При цьому ні ОСОБА_5 , ні його захисник, ні поняті за змістом протоколу та відеозапису слідчого експерименту жодних зауважень чи тверджень про будь-які порушення під час його проведення не вказали.

Також, дослідженим судом висновком експерта за №77 від 25.02.2015 підтверджується розмір спричиненої потерпілій ОСОБА_8 внаслідок вчинення крадіжки, матеріальної шкоди на загальну суму 6581 грн., оскільки встановлено, що вартість викрадених напільних світильників склала загалом -1180 грн., килимка - 230 грн., відео програвач бумбокс «Normann» - 1362 грн., бойлера марки «Atlantic» - 3809 грн.

Таким чином, дослідивши вищенаведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин встановлених судом.

Разом із тим, окремо, суд вважає за необхідне надати оцінку доводам сторони захисту щодо недоведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину та щодо недопустимості досліджених судом доказів.

1. Так, у ході судового розгляду кримінального провадження сторона захисту посилалась на те, що показання свідка ОСОБА_20 зафіксовані на електронних носіях не можуть братись судом до уваги, оскільки згідно вимог ст. 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Даючи оцінку цим доводам суд виходить із наступного.

Статтею 7 КПК України визначено такі загальні засади кримінального провадження як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості , а також безпосередність дослідження показань, речей і документів

Відповідно до ст. ч. 4 ст. КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у ст. 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд з можливістю допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Розглядаючи вказані положення законодавства та можливість врахування показань свідка ОСОБА_20 зафіксованих на електронних носіях суд бере до уваги, що: 1) вказаний свідок не може бути допитаний безпосередньо судом у з в`язку із винятковою підставою - його смертю; 2) вказаний свідок був допитаний не лише під час досудового розслідування, а також двічі був допитаний і у відкритому судовому засіданні під час змагального судового процесу, у ході якого, як сторона обвинувачення так і сторона захисту, а також суд могли скористуватись своїм правом на його допит, могли поставити йому запитання, які вважали за необхідне, а обвинувачений також міг надати свої показання на спростування показань свідка; 3) надані показання свідка ОСОБА_20 були зафіксовані звукозаписуючим пристроєм суду, що фактично усуває сумніви у достовірності відтворення їх змісту; 4) під час допиту свідок ОСОБА_20 давав послідовні показання, які узгоджувались між собою; 5) показання свідка ОСОБА_20 не є вирішальним та єдиним доказом, яким суд обґрунтовує доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, а є лише складовою сукупності всього обсягу доказів які судом покладені в основу вироку;.

Крім зазначених обставин суд також бере до уваги необхідність дотримання загальної справедливості під час здійснення судового провадження, а саме зважування конкуруючих інтересів сторони захисту, потерпілого, свідків, і публічного інтересу в ефективному здійсненні правосуддя.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка визнається джерелом права в Україні, оголошення та використання як доказу показань свідків, які з об`єктивних причин не можуть бути допитані безпосередньо під час судового розгляду справи, саме по собі не суперечить пункту 3 (d) та пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо при цьому дотримано гарантій прав сторони захисту.

Як правило, ці права вимагають надання обвинуваченому рівноцінної і належної можливості спростування показань свідка обвинувачення та його допиту - чи то під час давання свідком показань, чи на якомусь пізнішому етапі судового провадження (рішення ЄСПЛ у справі Аль-Хавайа і Тахері проти Сполученого Королівства від 15.12.2011).

За таких обставин, беручи до уваги вищезазначені обставини, суд вважає доводи сторони захисту щодо недопустимості як доказу оголошених показань свідка ОСОБА_20 необґрунтованими.

2. Доводи обвинуваченого про те, що всі відомості повідомлені ним у ході проведених за його участі слідчих експериментів були зазначені зі слів працівників поліції, що також підтверджується його письмовими записами зробленими у протоколах слідчого експерименту від 27.02.2015 (т.1 а.с.125-129), суд також оцінює критично та вважає, що в ході судового розгляду кримінального провадження вони знайшли своє спростування.

При цьому суд виходить з того, що обвинувачений не повідомляв жодного разу про те, що відносно нього з боку працівників органу досудового розслідування вчинявся фізичний чи психологічний тиск, про катування чи інші незаконні методи досудового розслідування. ОСОБА_5 вказав, що розповів про вчинення крадіжки, оскільки його попросили, що була домовленість, про те якого змісту домовленість і з ким він суду не повідомив. Крім того, захисник обвинуваченого не повідомляв та не вказував на будь-які неправомірні дії слідчого, внаслідок яких його підзахисний міг би під час слідчого експерименту недобровільно розповідати про вчинені ним злочини.

На час ухвалення вироку у суду відсутні відомості щодо того, що ОСОБА_5 звертався із заявами, скаргами чи зверненнями щодо неправомірних дій працівників міліції чи з інших питань до прокуратури Тростянецького району (т. 3, а.с.3,16). За даними Тростянецького відділення поліції ГУ НП в Сумській області у період досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні з 11.02.2015 по 27.02.2015 від ОСОБА_5 ніяких заяв, клопотань, звернень не надходило (т. 3, а.с.2).

Подана обвинуваченим ОСОБА_5 під час судового розгляду під головуванням судді ОСОБА_19 заява від 24.12.2015 щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно слідчого Тростянецького відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУ Національної поліції в Сумській області ОСОБА_29 була розглянута прокуратурою Сумської області. У результаті розгляду обвинуваченому прокуратурою Сумської області повідомлено листом від 29 грудня 2015 року, що його заява містить інформацію про перебіг досудового розслідування у кримінальному провадженні і підстави відповідно до статті 214 КПК України для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про неправомірні дії слідчого Тростянецького відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУ НП В Сумській області ОСОБА_29 відсутні (т. 3, а.с.50,66).

Поряд з цим, звернення ОСОБА_5 про можливі на його думку неправомірні дії, зокрема фабрикування слідчим ОСОБА_29 доказів у кримінальному провадженні №0000099 від 11.02.2015 за частиною 3 статті 185 КК України, було предметом службового розслідування слідчого управління ГУНП в Сумській області, за висновком якого, враховуючи, що на час розгляду звернення триває судовий розгляд кримінального провадження доводи, повідомлені ОСОБА_5 неможливо підтвердити чи спростувати (т. 3, а.с.79-82).

Крім того, суд при оцінці протоколів слідчих експериментів від 27.02.2015 виходить з того, що слідчий експеримент не є допитом особи, а тому відповідно до частини 1 статті 95 КПК України повідомлені учасником слідчого експерименту обставини не можна вважати показаннями особи. За змістом статті 240 КПК України - це слідча дія метою якої є перевірка і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Результати такої слідчої дії підлягають оцінці, як джерело процесуального доказу, передбачене статті 84 КПК України, у сукупності з іншими доказами у справі, а тому обставини, повідомлені ОСОБА_5 під час вказаних слідчих експериментів 27.02.2015 року, суд не бере до уваги, оскільки такі його пояснення не є його показаннями в розумінні частин 1 та 4 статті 95 КПК України, і які суд безпосередньо під час судового засідання не сприймав. Разом з тим, суд бере до уваги поведінку обвинуваченого під час слідчих експериментів, яка засвідчує, що він вільно орієнтується на місцях вчинення злочину, відтворює механізм проникнення до житла, як видно з відеозапису слідчої дії, без будь-якого впливу чи підказок у присутності захисника ОСОБА_6 повідомив місця де розташовувались у квартирі та будинку належні потерпілими речі. Тому очевидним є те, що такі деталі і таке орієнтування на місці події можуть бути відомі лише особі, яка була на цьому місці раніше і вчинила злочин.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дані зафіксовані у протоколах слідчих експериментів від 27.02.2015 за участю ОСОБА_5 в частині його поведінки при відтворенні обставин крадіжки можуть бути покладені в основу судового рішення як належний та допустимий доказ його винуватості.

3. Посилання ОСОБА_5 на не допустимість, як доказу даних отриманих у результаті проведення вказаних слідчих експериментів, на підставі того, що потерпілі не є власниками даних домоволодінь і не мають права відповідно до п. 5 ст.240 КПК України надавати дозвіл на проведення слідчих дій, на переконання суду також є безпідставними, так як згідно з п. 5 ст. 240 КПК України слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється за добровільною згодою особи, яка ними володіє.

Вказані положення законодавства дають підстави для висновку про те, що: 1) під житлом, що потребує надання дозволу особи, яка в ньому проживає, слід розуміти будь-яке приміщення чи частину приміщення, що перебуває в постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від форми власності, пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб і використовується певною особою або разом з нею й іншими особами для проживання; 2) якщо таким житлом володіють одночасно кілька осіб, то добровільну згоду на проникнення може бути отримано від будь-кого з них, незалежно від наявних заперечень з боку інших та правомірності володіння ними цим житлом.

Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство, (ст. 64 ЖКУ)

В судовому засіданні досліджені документи, що підтверджують факт проживання за вказаними адресами потерпілих і підтверджують їх родинні зв`язки, а тому вказані доводи ОСОБА_5 є безпідставними.

Так, зокрема досліджено картку прописки потерпілої ОСОБА_7 , де вказана реєстрація по АДРЕСА_6 з 24.07.2002 та зазначений власник мати ОСОБА_30 . Потерпіла під час допиту вказала, що фактично за вказаною адресою проживає з 1989 року, з моменту отримання даної квартири батьками, як працівниками підприємства «Агропромбуд». (т. 2 а.с.179-183)

Потерпіла ОСОБА_8 згідно свідоцтва про одруження від 09.08.2011 перебуває в шлюбних відносинах з ОСОБА_31 , що є власником даної земельної ділянки ( т. 2 а.с. 184). Але як вказала потерпіла будинок вони з чоловіком почали будувати після одруження, тому він є їх спільною власністю. Вказана норма регулюється ст. 120 ЦК України.

Підсумовуючи наведене вище, суд вважає за необхідне зазначити, що положення п. 5 ст. 240 КПК України слід оцінювати як правову гарантію від незаконного проникнення до житла без згоди його власника, або особи, яка ними володіє.

За таких умов, вказане положення законодавства не може слугувати підставою для визнання недопустимим доказу до того часу, поки такі особи не заявлять про порушення їхнього права на недоторканість житла.

4. Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_16 , яка була залучена понятою на час проведення слідчого експерименту відбувала адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту, а тому відповідні протоколи слідчих дій слід визнати недопустимими доказами, суд також вважає необґрунтованими, оскільки по-перше відповідно до частини 7 статті 223 КПК слідчий не був зобов`язаний залучати під час слідчого експерименту понятих так як було застосовано безперервний відеозапис слідчої дії, справжність якого стороною захисту жодним доказом не спростовано, по-друге прямої заборони бути учасником слідчого експерименту під час відбування стягнення у вигляді адміністративного арешту не передбачено, і по-третє участь ОСОБА_16 у слідчому експерименті об`єктивно не впливала на хід даної слідчої дії.

5. Доводи сторони захисту про те, що жоден із допитаних судом свідків не повідомив про те, що бачив обвинуваченого під час вчинення ним злочину, і це свідчить про недоведеність його вини у вчиненні крадіжок, суд також сприймає критично, оскільки об`єктивна сторона злочину, який ставиться у вину обвинуваченому ОСОБА_5 передбачає, що викрадення майна відбувається таємно від оточуючих. Отже, за таких обставин особа має залишатись непоміченою. Разом із тим, показання допитаних свідків на переконання суду вказують на безпосередню причетність ОСОБА_5 до вчинення злочинів за обставин встановлених судом, а тому такі показання мають значення доказів.

За таких обставин, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненому доведена повністю, а його дії кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, так як своїми умисними протиправними діями, які виразилися у викраденні майна належного потерпілим ОСОБА_5 вчинив злочин таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який вину свою у вчиненні злочину за обставин встановлених судом не визнав, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, не одружений, не працюючий, характеризується посередньо, завдану злочином шкоду не відшкодував, а тому суд вважає за доцільне призначити йому покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі з урахуванням положень ч. 2 ст. 416 КПК України, відповідно до яких при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

При цьому обставин, які б пом`якшували судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання є рецидив злочину.

Відповідно до частини 5 статті 72 КК України у строк відбуття покарання необхідно зарахувати час попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 20.02.2015 по 25.08.2016 включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до статті 100 КПК України 2 напільні світильники, бойлер марки "Atlantic 50 І", жовтого кольору килимок розмірами 1,5 м на 1,5 м, бумбокс "Normann", сумку жовтого кольору з дисками, що передані під зберігальну розписку вважати такими, що повернуті власнику ОСОБА_8 ; газовий балон червоного кольору - вважати таким, що повернутим ОСОБА_7 ; сумку з тканини жовтого та червоного кольорів з ручками чорно-білього кольору, яка передана до камери зберігання речових доказів Тростянецького РВ УМВС України знищити.

Наявні у кримінальному провадженні процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 122 грн. 76 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

До обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого відповідно до ухвали Тростянецького районного суду Сумської області від 24.10.2016 закінчується 20.12.2016. Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з огляду на клопотання прокурора вважає, що враховуючи особу обвинуваченого, який не працює, не має сім`ї, міцних соціальних зв`язків, з метою запобігання ризиків, передбачених пунктами 1,5 частини статті 177 КПК України необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу до 15.01.2017.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 368-374, 392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання, призначеного ОСОБА_5 обчислювати з часу його прибуття до установи виконання покарань.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 20.02.2015 по 25.08.2016 включно, з розрахунку, що згідно з вимогами частини 5 статті 72 КК України один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Продовжити строк дії запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту, до 15.01.2017 включно.

Речові докази: 2 напільні світильники, бойлер марки "Atlantic 50 І", жовтого кольору килимок розмірами 1,5 м на 1,5 м, бумбокс "Normann", сумку жовтого кольору з дисками - вважати такими, що повернуті власнику ОСОБА_8 ; газовий балон червоного кольору - вважати таким, що повернутий власнику ОСОБА_7 ; сумку з тканини жовтого та червоного кольорів з ручками чорно-білього кольору, яка передана до камери зберігання речових доказів Тростянецького відділення поліції ГУ НП в Сумській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у сумі 122 грн. 76 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1