У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурораОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000178 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 10 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Кролевецького районного суду Сумської області від 30 липня 2015 року до
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України,
такого, що не має судимості,
застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 10 грудня 2015 року ухвалу місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Згідно з ухвалою місцевого суду ОСОБА_7 за обставин, викладених в ухвалі, близько 18 год. 30 хв. 12 березня 2015 року у АДРЕСА_1 незаконно збув за 80 грн ОСОБА_8 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс вагою у перерахунку на суху речовину 0,996 г.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що з боку працівників міліції мала місце провокація злочину. Стверджує, що ухвала апеляційного суду належним чином не мотивована, оскільки поза увагою цього суду залишилося те, що місцевий суд обґрунтував свої висновки неналежними доказами, а в матеріалах провадження відсутні дозвільні документи на проведення оперативної закупки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що ця скарга підлягає частковому задоволеннюз таких підстав.
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 419 КПК України передбачено, що в своїй ухвалі суд апеляційної інстанції зобов`язаний навести докладні мотиви прийнятого рішення і, якщо апеляція залишається без задоволення, зазначити підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Мотивувальна частина ухвали апеляційного суду має містити аналіз доказів і докладні мотиви прийнятого рішення. При цьому необхідно проаналізувати та співставити з наявними у кримінальному провадженні і додатково поданими матеріалами всі доводи апеляційних скарг і на кожен із них дати вичерпну відповідь. Висновки суду повинні мати посилання на відповідний матеріальний або процесуальний закон. Ухвала, що не містить вмотивованих висновків на доводи апеляційної скарги з питань про доведеність або недоведеність обвинувачення, кваліфікацію злочину, про міру покарання, не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Суд апеляційної інстанції при розгляді цього провадження не дотримався зазначених вимог закону.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, порушила питання про скасування ухвали місцевого суду та закриття згаданого провадження. При цьому захисник указувала на те, що всупереч вимогам статей 246, 271 КПК України відомості про злочин були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після проведення оперативної закупки, стороною обвинувачення не надано на дослідження первинних документів, на підставі яких було здійснено оперативну закупку, в тому числі в матеріалах провадження відсутні доручення слідчого, постанова прокурора та ухвала слідчого судді про проведення негласних слідчих дій, органами досудового розслідування у порушення вимог ст. 253 КПК України не було повідомлено ОСОБА_7 і його захисника про закінчення досудового розслідування, не надано оцінку неприязним стосункам, що існували між ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_9 , які, на думку захисника, могли вплинути на показання останнього, залишено поза увагою суду, що з боку правоохоронних органів і закупівельника ОСОБА_8 мала місце провокація злочину.
Як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, цей суд не виклав усіх доводів захисника ОСОБА_6 , наведених в апеляційній скарзі, та, залишаючи скаргу без задоволення, не зазначив підстав, із яких її визнано необґрунтованою. Суд апеляційної інстанції обмежився загальним формулюванням про правильність висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_7 та не спростував доводів захисника про те, що місцевим судом безпідставно не досліджено первинних документів, згідно якихбуло здійснено оперативну закупку, про процесуальні порушення, допущені органами досудового розслідування під час проведення оперативної закупки, та необгрунтованість посилання на показання свідка ОСОБА_9 , який не був очевидцем цього злочину, не спростовано також твердження захисника про наявність підбурювання на вчинення злочину з боку правоохоронних органів.
Отже, апеляційний суд, не перевіривши в обсязі, визначеному законом, фактичні обставини провадження й істотно порушивши вимоги КПК України, передчасно дійшов висновку про правильність встановлених судом першої інстанції обставин провадження щодо вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та доцільність застосування до нього примусових заходів медичного характеру.
За таких обставин ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 10 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 не можна визнати законною й обґрунтованою, оскільки вона постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для її скасування.
При новому апеляційному розгляді слід виконати всі вимоги чинного законодавства, перевірити всі доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника, а також інші доводи, викладені в касаційній скарзі, і постановити рішення, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 10 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3