Дата документу 24.03.2016

Справа № 334/1848/16-к
Провадження № 1-кс/334/391/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області підполковника поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001669 від 19 квітня 2015 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, про арешт майна та додані до клопотання матеріали,

ВСТАНОВИВ:
У слідчому відділі СВ Ленінського ВП ГУНП України в Запорізькій пербувають матеріали розслідування під номером 0001669 від 19 квітня 2015 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, за фактом використання завідомо підробленого документа.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що 25.05.2010 року вона уклала з відповідачами письмовий договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . На виконання й рахунок вартості квартири, передала ОСОБА_7 , який за довіреністю діяв від імені відповідачів, 23 000 доларів США. Оскільки спірна угода не була нотаріально посвідчена і відбулося повне виконання умов договору, на підставі п.2 ст.220 ЦК України просила вимоги задовольнити.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03.11.2014 року позов задоволено. 06.10.2015 року рішенням апеляційного суду Запорізької області скасоване рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя та ухвалено нове рішення, а саме в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 у справі відмовлено. Таким чином правочин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є недійсним, а визнання права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 незаконним.

Допитаний потерпілим ОСОБА_7 повідомив, що він діючи за дорученням від родички на продаж квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , 02 червня 2011 року уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_4 , відповідно до якого ОСОБА_4 зобов`язується у розстрочку виплатити ОСОБА_7 , 30000 доларів США частинами до 01.10.2013 року. ОСОБА_4 виплатила лише 23000 доларів США. В подальшому, ОСОБА_4 , не сплативши 7 000 доларів США, звертається до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом про визнання дійсним договір купівлі-продажу від 25.05.2010, який зі слів ОСОБА_7 , останній не підписував, та визнання права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 . Крім того, при ознайомленні ним та його представником з матеріалами цивільної справи №334/9271/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , ОСОБА_7 повідомив, що в зазначеній справі є заява від його імені про те, що він не заперечує щодо позовних вимог ОСОБА_4 , яку він не підписував.

Таким чином, орган досудового слідства приходить до висновку, про те, що ОСОБА_4 , маючи намір на невиконання в повній мірі своїх цивільно-правових обов`язків перед ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , надала до Ленінського суду м. Запоріжжя, завідомо підроблений договір купівлі-продажу від 25.05.2010 року.

Також досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 в період судових розглядів в апеляційному суді здійснила продаж вищезазначеної квартири іншій особі, оскільки розуміла свої незаконні дії, тим самим своїми перешкоджала встановленню істини по провадженню.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 53214313, наданої Реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, квартира АДРЕСА_1 , зареєстровано право власності за ОСОБА_8 і ОСОБА_9 по 1/2 частці за кожним.

На даний час на квартиру АДРЕСА_1 необхідно накласти арешт з метою забезпечення кримінального провадження на період проведення кримінального провадження.

Слідчий суддя, перевіривши доводи клопотання, вивчивши надані до клопотання матеріали: витяг з Єдиного реєстру досудового розслідування № 0001669 від 19 квітня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України, копію протоколу допиту ОСОБА_7 вважає, що клопотання підлягає задоволенню на підставі ст..170 КПК України. Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власників кв. АДРЕСА_1 належить ОСОБА_8 і ОСОБА_9 по 1/2 частці кожному.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст. ст. 131-132, 170-171 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області підполковника поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_8 і ОСОБА_9 по 1/2 частці кожному у вигляді заборони розпоряджатися цією квартирою.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до апеляційного суду Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_1