Номер провадження 1-кп/754/332/16
Справа№754/5251/16-к
11 травня 2016 року місто Київ
Деснянський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ружин, Житомирської обл., громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працює монтажником у ФОП ОСОБА_4 , одружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого згідно ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України,
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ,
потерпілий ОСОБА_6 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинив кримінальне правопорушення злочин за наступних обставин.
Так, 09.03.2016 приблизно о 02:20 год. ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Кіото, 2, відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_6 , а саме шляхом ривка вирвав з кишені куртки потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон, марки «Samsung SGH-C130», ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 60 грн.
Після вчинення кримінального правопорушення - злочину обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 60 грн.
Дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ст. 186 ч.1 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
18.04.2016 в даному кримінальному провадженні, між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення відповідно до вимог ст. 468 ч.1 КПК України.
Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 186 ч.1 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладанні угоди про примирення дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні просив затвердити укладену з обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення від 18.04.2016 та призначити обвинуваченому узгоджене покарання.
Також, потерпілий показав, що завдана йому шкода відшкодована в повному обсязі, претензій будь якого характеру до обвинуваченого він не має.
Обвинувачений ОСОБА_3 просить укладену з потерпілим угоду про примирення затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України, в обсязі підозри,відшкодував завдану потерпілому матеріальну та моральну шкоду, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, відповідно до ст. 314 КПК України, вважає за можливе затвердити угоду про примирення, за наступних підстав.
Так, відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
В даному випадку ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ст. 186 ч.1 КК України, що згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд переконавшись, що укладена між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 угода є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому суд з`ясував, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладання, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також переконавшись, що потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
При вирішені питання про затвердження угоди про примирення, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме:
- за місцем роботи характеризується позитивно;
- згідно ст. 89 КК України не має судимості;
- не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра за місцем реєстрації у Ружинській районній лікарні Житомирської області.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, під час судового розгляду не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставин, що пом`якшують покарання, а також те, що ОСОБА_3 дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, угода про примирення укладена між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідає вимогам КПК України та КК України, суд вважає за можливе затвердити угоду про примирення потерпілого з обвинуваченим та призначити ОСОБА_3 покарання, яке визначено в угоді у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який передбачений санкцією частини статті за якою кваліфіковано його діяння (ст. 186 ч.1 КК України).
Питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні суд не вирішує, оскільки стороною обвинувачення не надані процесуальні документи.
Згідно ст. 124 КПК України підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта в сумі 439 грн. 80 коп.
Під час досудового розслідування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строк дії якого закінчується 16.05.2016.
В даному випадку суд призначає обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі у виді штрафу, що вказує на відсутність підстав для продовження строку дії ухвали слідчого судді щодо застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу, а тому суд приходить до висновку про необхідність його скасування.
Керуючись ст. ст. 314, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, ст. 65 КК України, суд -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 18 квітня 2016 року покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта в сумі 439 (чотириста тридцять дев`ять) грн. 80 коп.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання скасувати.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена. Для потерпілого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Обвинуваченому, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1