Провадження № 1-кп/344/175/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого 29.07.2002 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ст.185 за ч.3, ст.69 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі, 05.04.2005 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ст.185 ч.3, ст.297, ст.70, ст.71 КК України до трьох років двох місяців позбавлення волі, 15.09.2005 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області за ст.297, ст.71 КК України до трьох років восьми місяців позбавлення волі, 09.10.2013 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ст.185 ч.2 КК України до п`яти місяців арешту,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 28.12.2006 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ст.186 ч.2, ст.69 КК України до двох років позбавлення волі, 09.10.2009 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ст.190 ч.2, ст.71 КК України до одного року одного місяця позбавлення волі, 09.10.2011 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ст.395 КК України до двох місяців арешту,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Злочин скоєно за наступних обставин. 17 жовтня 2015 року обвинувачений ОСОБА_8 спільно із обвинуваченим ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , що за адресою АДРЕСА_1 , вживали алкогольні напої, під час чого в обвинуваченого ОСОБА_8 виник умисел на відкрите заволодіння золотими сережками його бабусі ОСОБА_10 . В подальшому, обвинувачений ОСОБА_8 повідомив обвинуваченому ОСОБА_9 про свій злочинний намір з метою, щоб заручитися його підтримкою. Цього ж дня, близько 16-00 год. обвинувачений ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно за попередньою змовою між собою, достовірно знаючи, що потерпіла ОСОБА_10 в силу своїх фізичних вад перебуває у нерухомому стані, є похилого віку, підійшли до ліжка, на якому вона лежала та із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого відкрито заволоділи її золотими сережками. Так, обвинувачений ОСОБА_8 перебуваючи біля ліжка потерпілої ОСОБА_10 сів останній на ноги в області стегон, з метою щоб вона не чинила будь-якого опору та почав знімати з її вуха сережку. В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_9 стоячи біля голови потерпілої почав знімати сережку із іншого вуха останньої. Після чого, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 із викраденими сережками місце вчинення злочину покинули та розпорядились ними на власний розсуд. В результаті протиправних дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , останні відкрито заволоділи сережками виготовленими із золота 583 проби, вагою 3,4 грама, вартістю згідно висновку експерта № 37 від 27.11.2015 року 1604 грн. 43 коп., чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину по обвинуваченню його за ст.186 ч.2 КК України не визнав, зокрема пояснив, що 17.10.2015 року він разом з обвинуваченим ОСОБА_9 перебували за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 . В свою чергу обвинувачений запропонував таємно викрасти сережки в своєї бабусі, потерпілої ОСОБА_10 , яка на той момент спала в сусідній кімнаті. Вони вдвох зняли з вух потерпілої по одній сережці, які згодом здали в ломбард. Обвинувачений заперечив факт вчинення насильницьких дій по відношенню до потерпілої, просив суд суворо його не карати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 також свою вину по обвинуваченню його саме за ст.186 ч.2 КК України не визнав, зокрема пояснив, що 17.10.2015 року він пив пиво з обвинуваченим ОСОБА_8 , який запропонував викрасти сережки в його бабусі, яка на той час спала. Знявши в потерпілої сережки вони вдвох направилися в ломбард де здавши їх отримали грошові кошти, які розділили між собою. ОСОБА_9 зазначив, що жодного умислу саме на відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 в нього не було, а його дії були направлені на таємне викрадення майна потерпілої. Також обвинувачений просив суд суворо його не карати.

Незважаючи на те, що обвинувачені свою вину за кваліфікацією по ст.186 ч.2 КК України не визнали, їх вина у вчиненому доводиться сукупністю зібраних по справі доказів.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 зазначила, що оскільки напередодні зламала ногу вона була змушена знаходитись в лежачому положенні. 17.10.2015 року потерпіла знаходилась дома за адресою в АДРЕСА_1 . Дома також знаходився її внук, обвинувачений ОСОБА_8 . Через деякий час до них додому зайшов обвинувачений ОСОБА_9 , який сів їй на живіт від чого вона сильно почала кричати. Після цього, ОСОБА_8 сів потерпілій в районі живота та ніг та почав сильно крутитися дупою спричинивши потерпілій сильний біль. Саме в цей час обвинувачені зривали в потерпілої з вух сережки, у зв`язку з чим в неї з вух пішла кров. Оскільки потерпіла сильно кричала ОСОБА_9 також витягнув с-під голови потерпілої подушку та почав її душити. Вириваючись від обвинувачених потерпіла впала з ліжка на землю. Через деякий час додому прийшов її інший внук ОСОБА_11 , який підняв потерпілу і якому вона все розповіла.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 підтвердив, що 17.10.2015 року повернувшись додому від своєї бабусі, потерпілої ОСОБА_10 свідок довідався, що її брат ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відкрито заволоділи сережками в бабусі. Самим очевидцем вказаних подій свідок не був але йому відомо, що обвинувачені в подальшому здали викрадені в бабусі сережки в ломбард.

Крім цього, вина обвинувачених у вчиненому доводиться сукупністю інших письмових доказів по справі.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.10.2015 року, потерпіла ОСОБА_10 повідомила, що 17.10.2015 року близько 16-00 год. ОСОБА_12 спільно із внуком ОСОБА_13 , перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , за попередньою змовою, відкрито заволоділи золотими сережками (а.с.163- т.1).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 18.10.2015 року з фототаблицями було оглянуто місце події, приміщення будинку АДРЕСА_1 (а.с.164-169 т.1).

Відповідно до відповіді ПТ «Ломбард Сакура» на запит від 28.10.2015 року встановлено, що ОСОБА_8 згідно договору №10.15.10.179 від 17.10.2015 року використовував послуги ломбарду. Згідно вказаного договору, у відділені ПТ «Ломбард Сакура», що в м. Івано-Франківську по вул.Привокзальна, 9/2 останній залишив заставне майно сережки 583 проби, вагою 3,4 грама на строк до 26 жовтня 2016 року (а.с.84 т.1).

Відповідно до висновку експерта від 27.11.2015 року, вартість викрадених сережок 583 проби, вагою 3,4 грама станом на 17.10.2015 року становить 1604,43 грн. (а.с.86-87 т.1).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 02.12.2015 року, обвинувачені розповіли про обставини вчинення відкритого викрадення майна в потерпілої ОСОБА_10 17.10.2015 року з будинку АДРЕСА_3 (а.с.145-152 т.1).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 02.11.2015 року, свідок ОСОБА_11 впізнав на фотознімку №3 особу, яка 17.10.2015 року зі слів його брата ОСОБА_14 спільно з останнім відкрито заволодів золотими сережками бабусі ОСОБА_15 (а.с.78-79 т.1). При цьому, відповідно до додатку до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, на фотознімку №3 зображений обвинувачений ОСОБА_9 (а.с.80 т.1).

Таким чином, судом достовірно встановлено, що 17 жовтня 2015 року близько 16-00 год. обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою між собою, користуючись тим, потерпіла ОСОБА_10 в силу своїх фізичних вад перебуває у нерухомому стані, є особою похилого віку, підійшли до ліжка, на якому вона лежала. Обвинувачений ОСОБА_8 перебуваючи біля ліжка потерпілої ОСОБА_10 сів останній на ноги в області стегон, з метою позбавлення потерпілу можливості чинити будь-який опір. Після чого, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зняли з вух сережки.

Показання обвинувачених, що їх дії були направлені саме на таємне викрадення майна в потерпілої не відповідає дослідженим в судовому засіданні доказам, показанням свідка ОСОБА_11 та самої потерпілої ОСОБА_10 . Суд вважає, що даючи такі показання, які не відповідають зібраним по справі доказам, таким чином обвинувачені намагаються уникнути кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого умисного злочину.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного судом було встановлено, що викрадення майна потерпілої ОСОБА_10 було вчинено саме відкрито, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, за попередньою змовою між обвинуваченими, повторно, і це усвідомлювалось винними, оскільки потерпіла ОСОБА_10 попри свій безпорадний стан, спостерігала за діями останніх, просила їх припинити протиправні дії відносно неї, не завдавати болі останній, однак обвинувачені продовжували утримувати насильно потерпілу, долаючи її опір. Посилання обвинувачених на те, що викрадення майна була таємне, так як потерпіла спала, і за їхніми діями ніхто не спостерігав спростовується показаннями, як потерпілої ОСОБА_10 , так і показаннями свідка ОСОБА_11 . За таких обставин, показання обвинувачених з приводу наявності в них лише умислу на таємне викрадення майна потерпілої, суд розцінює критично та не бере до уваги і вважає їх такими, які направлені на уникнення їх від кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

Отже, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ст.186 ч.2 КК України, оскільки вони вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, повторно.

При призначенні обвинуваченим покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_16 посередньо характеризується за місцем проживання, а обвинувачений ОСОБА_8 за місцем проживання характеризуються негативно, веде аморальний спосіб життя.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом не встановлено. До обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом не встановлено. До обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання суд від відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 та обвинуваченому ОСОБА_9 покарання в межах санкції ст.186 ч.2 КК України, зокрема, у виді позбавлення волі, так як вказане покарання необхідне і достатнє для виправлення обвинувачених і попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 підлягає до задоволення, оскільки розмір заподіяної шкоди в сумі 1604 грн. 43 коп. не оспорюється учасниками судового провадження та визнається самими обвинуваченими. Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з 04 грудня 2015 року, з моменту затримання, з розрахунку до дня набрання вироком законної сили, що відповідно до вимог ст.72 КК України, один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_9 рахувати з 04 грудня 2015 року, з моменту затримання, з розрахунку до дня набрання вироком законної сили, що відповідно до вимог ст.72 КК України, один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Стягнути в солідарному порядку із обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 в користь держави - 306 (триста шість) грн. 90 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задовольнити. Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 - 1604 (одна тисяча шістсот чотири) грн. 43 коп. спричиненої злочином матеріальної шкоди.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_1