Справа № 446/1110/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/506/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2016 року м. Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
у кримінальному провадженні № 0000377 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підберіжжя Долинського району Івано-Франківської області, мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

з участю :

секретаря ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

розглянула апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04 березня 2016 року, яким ГОШКА визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та засуджено до двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком один рік.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку ГОШКА визнано винним та засуджено за те, що він 17 травня 2013 року близько 21-ої год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на автодорозі сполучення м. Львів м. Луцьк, між населеними пунктами с. Ременів с. Жовтанці Кам`янка-Бузького району Львівської області, умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу, інспектору патрульної служби першої роти БПС при ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області молодшому сержанту ОСОБА_9 у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у виді струсу головного мозку, садна правої щоки та помірної припухлості у правій тім`яній ділянці.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 покликаючись на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування кримінального закону та істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону, вказує, що в порушення вимог ст. 23 КПК України суд у вироку послався на покази свідків наданих ними на досудовому слідстві та не надав жодної оцінки суперечностям у показах потерпілого ОСОБА_9 і свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Суд неодноразово викликав в судове засідання для повторного допиту свідка ОСОБА_14 , однак жодна з постанов про привід даного свідка виконана не була і будь-яких пояснень з даного приводу суду не надано. Суд не надав жодної оцінки показам обвинуваченого ГОШКА про те, що сам ОСОБА_9 був ініціатором конфлікту і саме він спричинив йому тілесні ушкодження, які були у нього зафіксовані при огляді в травмпункті № 3 ЛШМД м. Львова 18 травня 2013 року (забій грудної клітки зліва, забій м`яких тканин лівої половини обличчя, забій м`яких тканин поперекової ділянки зліва).

Зауважує, що твердження суду у вироку про те, що ОСОБА_15 частково визнав свою вину у скоєнні злочину не відповідає дійсності, оскільки останній не визнав своєї вини повністю. Вважає, що кваліфікація дій ГОШКА за ч. 2 ст. 345 КК України є невірною і не відповідає матеріалам справи та отриманим в судовому засіданні доказам. Так, на час події потерпілий ОСОБА_9 не був при виконанні службових обов`язків і дорожньо-транспортна пригода, яка передувала виникненню конфлікту, напряму стосувалась його рідного брата ОСОБА_11 , а тому він виконував не службові обов`язки, а родинні. Крім того, ініціатором конфлікту, який виник після ДТП також був саме ОСОБА_9 , а не ГОШКО який втрутився у конфлікт вже тоді, коли ОСОБА_11 та ОСОБА_9 підійшли до автомобіля ОСОБА_12 і почали конфлікт з подружжям ОСОБА_16 . Те, що ОСОБА_13 кричала, чітко зафіксовано на відео у матеріалах справи.

Просить апеляційний суд вирок скасувати і закрити кримінальне провадження через відсутність в діях ГОШКА складу кримінального правопорушення.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_15 і захисник ОСОБА_7 апеляційну скаргу повністю підтримали.

Потерпілий ОСОБА_9 , його представник адвокат ОСОБА_10 та прокурор з доводами апеляційної скарги не погодились, та просили залишити її без задоволення, а вирок районного суду без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про зміст вироку і доводи апеляційної скарги, виступи сторін з приводу поданої апеляції, пояснення обвинуваченого ОСОБА_15 і потерпілого ОСОБА_17 по суті справі, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, встановила наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, серед іншого, зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Обвинувачення визнане судом доведеним має ґрунтуватися на доказах зібраних у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо у судовому засіданні, а показання учасників кримінального провадження отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо у судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отримав в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Всупереч вказаних норм районний суд у вироку послався на покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 наданих ним під час досудового розслідування.

Крім того, в якості доказів вини ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення суд послався у вироку на рапорт працівника міліції від 18.05.2013, заяву ОСОБА_9 , протокол огляду місця події від 20.05.2013, протокол огляду місця події від 18.07.2013, протоколи одночасного допиту осіб від 31.10.2013 та 04.11.2013, а також два відеозаписи на компакт диску DVD-R, не описавши у вироку їх доказовий зміст і значення у справі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_15 свою вину у вчиненні злочину не визнав, і його покази та покази потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 щодо хронології вказаних подій і поведінки учасників конфлікту є суперечливим і різняться між собою.

За таких обставин, необхідність ретельного аналізу досліджених судом доказів, їх перевірка і оцінка судом у вироку є очевидною. Проте жодної оцінки зібраним доказам суд першої інстанції у вироку не надав і не вказав чому він взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Вказана невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження могла вплинути на вирішення судом питання про винуватість обвинуваченого ОСОБА_15 і правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, при судовому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції залишились недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого судового рішення.

Зважаючи на це вирок районного суду не може бути визнаний законним і обґрунтованим.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення у справі.

Відповідно до ст. 409 КПК України, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, є підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно ст. 415 КПК України, встановивши істотні порушення вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи, що виявлені порушення можуть бути усунуті лише при новому розгляді справи в суді першої інстанції, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково, вирок районного суду скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

При новому розгляді справи суду першої інстанції слід усунути допущені порушення і, з врахуванням ретельної перевірки, аналізу та оцінки досліджених доказів, з дотриманням вимог ст. 370 КПК України прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів у х в а л и л а :
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково. Вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04 березня 2016 року відносно ОСОБА_22 скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4