Справа № 204/6542/16-к
Провадження № 1-кп/204/479/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2016 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №0002332 від 24 серпня 2016 року, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-05.08.1999 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.141 КК України (в ред.1960 року) до 3 років позбавлення волі. Із застосуванням ст.46-1 КК України (в ред.1960 року) виконання покарання відкласти на 2 роки, штраф 680 грн.;
-18.11.2005 Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст. 190, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
-28.04.2009 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік;
-25.05.2011 Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України на підставі ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбутий строк покарання 1 місяць за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2009 та остаточно призначити покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 17.04.2012 за відбуванням строку покарання
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
20.08.2016 приблизно о 15 години 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись поблизу будинку №2 по вул.Макарова у м.Дніпро, побачив раніше йому незнайомого потерпілого ОСОБА_4 , який знаходився поблизу вказаного будинку, у якого при собі знаходився його особистий мобільний телефон «Microsoft Lumia 640 XL». При цьому, у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, при цьому він визначив предметом своїх протиправних дій телефон «Microsoft Lumia 640 XL», що належав потерпілому ОСОБА_4 .
Так ОСОБА_6 , 20.08.2016 приблизно о 15 години 00 хвилин, знаходячись поблизу будинку №2 по вул.Макарова у м.Дніпро, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, повторно, шляхом зловживання довірою потерпілого, під приводом здійснення телефонного дзвінку, заволодів мобільним телефоном «Microsoft Lumia 640 XL», що належав потерпілому ОСОБА_4 , вартість якого, згідно висновку експерта № 2421 від 07.10.2016 становить 2458 грн. 20 коп. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, та мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, глибоко каявся, підтвердив всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, попросив у потерпілого вибачення та просив суд його суворо не карати, зазначив, що неофіційно працює та має дохід, а також повідомив про наявність у нього тяжкої невиліковної хвороби.

Потерпілий підтвердив всі фактичні обставини, зазначені в обвинувальному акті, зазначив, що вибачає обвинуваченого та не має матеріальних та моральних претензій до нього.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого та визнав недоцільним дослідження доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 своїми навмисними діями,

виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві) вчиненому повторно, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 190 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого, всі обставини справи.

Так обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості.

ОСОБА_5 раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, страждає на тяжку невиліковну хворобу, згідно характеристики, наданої за місцем мешкання, характеризується позитивно, неофіційно працює на КФ «Стимул» глазуровщіком та має дохід близько 2500 грн. на місяць. Суд також враховує позицію потерпілого, який не має матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого, просив не призначати суворе покарання.

У відповідності до ст.66 КК України у якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховуєщире каяття.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.2 ст.190 КК України у вигляді позбавлення волі. Саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, встановленим судом обставинам, що пом`якшують покарання останнього.
Разом з тим, суд враховує дані про особу обвинуваченого, той факт, що він щиро каявся, попросив вибачення у потерпілого, має тяжку невиліковну хворобу, неофіційно працює та приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, та на підставі ст. 75 КК України обвинуваченого від призначеного покарання звільняє, якщо на протязі випробувального строку, ухваленого судом, він не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, покладені на нього судом у відповідності до ст.76 КК України.
У зв`язку з тим, що витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи під час досудового розслідування були відшкодовані обвинуваченим, суд не вирішує питання щодо стягнення судових витрат з обвинуваченого.
Речові докази під час досудового розслідування відсутні.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, покладені на нього судом.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не обирати.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором, потерпілим до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1