Провадження №11-кп/772/1352/2016 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець та житель

АДРЕСА_1 , громадянин

України, раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та засуджений до покарання у виді 6-ти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 26 серпня 2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено долю речового доказу та питання про судові витрати.

Згідно вироку ОСОБА_8 21 червня 2016 року при невстановлених обставин, місця та часу придбав поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження, зеленого кольору. Усвідомлюючи, що речовина рослинного походження являється наркотичним засобом канабісом, всупереч Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ОСОБА_8 зберігав даний поліетиленовий пакет для подальшого збуту.

Після чого ОСОБА_8 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, зберігаючи наркотичний засіб канабіс при собі, незаконно переніс його до паркану Вінницької виправної колонії № 86, де біля вказаного паркану по вул. Привокзальній в м. Вінниці 21 червня 2016 року о 23.40 год. був зупинений працівниками 4-го територіального управління ДПН НП України та під час огляду, з його добровільної письмової згоди, у спортивній сумки виявлено та вилучено поліетиленовий пакет в середині якого знаходилась речовина рослинного походження у подрібненому стані зеленого кольору та камінь.

Згідно висновку експерта № 879 від 25 липня 2016 року надана на дослідження подрібнена «речовина рослинного походження зеленого кольору, яка знаходиться в середині поліетиленового пакету, який вилучений під час огляду місця події», - є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого (у перерахунку на висушену речовину) складає 22,01 гр.

Захисник - адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок, в частині призначеного йому покарання змінити, та застосувати до нього положення ст. ст. 69, 75 КК України, призначивши йому більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Посилається на те, що суд не врахував всіх пом`якшуючих обставин, зокрема, притягнення ОСОБА_8 вперше до кримінальної відповідальності, особу винного який позитивно характеризується по місцю проживання та його сімейний стан інвалідність другої групи матері, відсутність у справі потерпілих, не заподіяння злочином будь-якої шкоди, відсутність обтяжуючих обставин, а тому не погоджується з висновками суду, що виправлення ОСОБА_8 не можливе без ізоляції його від суспільства. Також, захисник вважає, що в суді першої інстанції при розгляді кримінального провадження не забезпечено право обвинуваченого на захист. Крім того, суд не звернув уваги на те, що в ході досудового розслідування не було встановлено при яких обставинах і де саме ОСОБА_8 придбав наркотичний засіб.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступи в дебатах: захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу та просили пом`якшити покарання, застосувавши ст. ст. 69, 75 КК України, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги, вважав вирок законним і обґрунтованим та просив залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обсудивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд провадження в суді першої інстанції проведений у спрощеному порядку, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Свою вину у вчиненому ОСОБА_8 визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, при цьому фактичні обставини, юридична кваліфікація його дій та доведеність вини ніким не оспорювалися.

Що стосується призначеного покарання то, на переконання колегії суддів, воно хоча і призначено винному в межах санкції закону в мінімальному розмірі, проте не в повній мірі відповідає положенням ст. 65 КК України та роз`ясненням постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із змінами), відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Обираючи засудженому вид та міру покарання, суд повинен виходити із встановленої у ст. 50 КК України його мети - не тільки кари, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, дотримуючись принципів виваженості, розумності і справедливості.

Суд першої інстанції хоча і зазначив у вироку про характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, проте разом із особою обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, активно сприяв розкриттю злочину, не достатньо врахував ці пом`якшуючі обставини при призначенні винному покарання, а також не врахував інших пом`якшуючих обставин, що є у справі.

Так, згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_8 у скоєному щиро розкаявся, повністю визнав свою вину, сприяв розкриттю злочину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше ні в чому вартому осуду помічений не був. В судовому засіданні обставин, що обтяжують його покарання, не встановлено.

Крім того, він характеризується виключно позитивно, повністю усвідомив свою провину і покаявся, його мати є інвалідом другої групи, яка потребує стороннього догляду, від кримінального правопорушення фактично ніяких наслідків не настало, оскільки обвинувачений був своєчасно затриманий працівниками поліції з вилученням у нього наркотичного засобу, матеріальної чи іншої шкоди його діями завдано не було.

Наявність таких обставин, на переконання колегії суддів, потребує належної оцінки і з урахуванням особи винного може свідчити про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого ним злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті особливої частини КК України.

Пленум Верховного суду України в своїй постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (зі змінами) звертає увагу на те, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Такими обставинами, що пом`якшують покарання винного та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів вважає щире каяття обвинуваченого та усвідомлення ним своєї вини, що він позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, відсутність настання негативних наслідків скоєного, важкий сімейний стан, пов`язаний з інвалідністю його матері, а тому, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, з урахуванням особи винного, вважає за доцільне призначити ОСОБА_8 основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст.307 КК України, змінивши вирок в цій частині.

Таке покарання, на переконання колегії суддів, буде для ОСОБА_8 необхідним і достатнім, а також в повній мірі буде відповідати принципам виваженості розумності і справедливості та буде спрямоване на виправлення і перевиховання винного.

В той же час, колегія судді не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, оскільки ОСОБА_8 вчинив умисний тяжкий злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, що становить підвищену суспільну небезпеку, зокрема і для засуджених осіб, які відбувають покарання в місцях позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про незабезпечення його підзахисному права на захист апеляційний суд вважає хибними, оскільки від самого початку кримінального провадження, а також в підготовчому судовому засіданні та в ході судового розгляду ОСОБА_8 неодноразово роз`яснювалися його права, при цьому він в категоричній формі відмовлявся від захисника та бажав захищати себе самостійно (а.с. 12, 34). Також, у відповідності до ст. 52 КПК України, участь захисника в даному провадженні не є обов`язковою.

Посилання захисника на неповноту судового розгляду також є необґрунтованим, оскільки судовий розгляд провадження в суді першої інстанції, за згодою всіх учасників, проведений у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, при цьому фактичні обставини провадження ніким не оспорювалися, а тому вони не підлягають перевірці в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2016 року стосовно ОСОБА_8 , в частині призначення основного покарання, - змінити. Вважати його засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В інший частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
З оригіналом вірно: