Справа № 372/1224/16-к
Провадження 1-кп-145/16
ухвала
Іменем України
15 серпня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

законного представника неповнолітнього обвинуваченого, представника служби у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації ОСОБА_10 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000206 від 15 лютого 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
04.08.2016 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000206 від 15.02.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Вказані матеріали призначені до розгляду у підготовче судове засідання відповідно до вимог ч. 1 ст. 314 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Прокурор, вважав за можливе призначити судовий розгляд даного кримінального провадження, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Потерпілий, представник служби у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації погодились з думкою прокурора.

Захисник при вирішенні даного питання поклався на розсуд суду.

Решта потерпілих на адресу суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Обвинувачені заперечили щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду, та просили повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки обвинувачені ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 не володіють українською мовою, знають лише окремі слова, володіють угорською мовою, та навчались в угорській школі. На досудовому слідстві вони просили перекладача у слідчого, однак такому проханню не було приділено належної уваги і весь час переклад для інших обвинувачених здійснювали ОСОБА_6 , та ОСОБА_9 , написати письмове клопотання про надання перекладача ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 не могли, оскільки не вміють писати українською мовою, їх допит на досудовому слідстві слідчий не здійснював а приніс документи і наказав їх підписати суть яких вони не розуміють і на даний час. Крім того обвинувачені ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 не в достатній мірі володіють українською мовою, тобто мовою на якій здійснюється судочинство.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, подані у судовому засіданні матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п.п. 2,5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно до ч.1 ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою і сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Однак, відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

У разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача, що вбачається зі змісту ч.1 ст. 68 КПК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» № 8 від 24.10.2003 року позбавлення або обмеження права осіб, які беруть участь у справі і не володіють мовою судочинства, робити заяви, давати показання, заявляти клопотання, знайомитися з усіма матеріалами справи, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють і користуватися послугами перекладача є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке тягне скасування судових рішень.

На міжнародному рівні аналогічні положення закріплені у п.3 (а) (е) ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту Конвенція), згідно яких кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини ( «Камасинський проти Австрії», «Лудике, Белкасем і Коч проти ФРН») зазначає, що пункт 3 (е) ст. 6 Конвенції означає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, хто не розуміє мову, яка використовується в суді або не розмовляє нею, має право на отримання безоплатної допомоги перекладача, що здійснює письмовий і усний переклад усіх тих документів чи заяв у провадженні проти нього, розуміти які йому необхідно або які потрібно оголосити на суді мовою, що там використовується, для того, щоб здійснити своє право на справедливий судовий розгляд. При чому право, викладене в пункті 3 (е) статті 6 Конвенції застосовується не лише до усних виступів на судовому розгляді, а й до документальних матеріалів та досудового провадження.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не володіють українською мовою, вони навчалися в угорській школі, та через двох інших обвинувачених заявляли про те, що вони не володіли і не володіють українською мовою, ніколи не навчалися в українській школі, не вивчали українську мову, не вміють писати і читати, а вільно володіють угорською мовою, розуміють деякі слова на українській мові на побутовому рівні, однак не розмовляють, ї їм незрозуміло зміст та суть обвинувачення. Всі процесуальні документи підписали на вимогу слідчого, не розуміючи їх змісту і суті обвинувачення.

В судовому засіданні стороною обвинувачення жодним чином не спростовані пояснення обвинувачених, а посилання сторони обвинувачення на те, що обвинувачені жодного разу не заявляли про необхідність забезпечення участі перекладача в ході досудового розслідування, не може прийматись судом до уваги з огляду на відсутність переконливих доказів, представлених прокурором на спростування позиції, наведеної з цього приводу обвинуваченими.

Вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, судом встановлено, що в порушення наведених положень процесуального закону, практики Європейського суду з прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, всі процесуальні дії та рішення були прийняті органом досудового розслідування без участі перекладача, процесуальні рішення в тому числі повідомлення про підозру, не були складені рідною мовою або мовою, якою володіють обвинувачені.

Також за матеріалами провадження судом встановлено, що обвинувальний акт і реєстр до нього є таким, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки до нього не долучено розписки щодо отримання обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувального акту в перекладі на угорську мову, якою вони володіють, і проведення цієї слідчої дії за участі їх захисника.

Крім того порушення національних та європейських стандартів складання обвинувального акту зрозумілою для обвинувачених мовою є суттєвими в світлі положень ст.6 Конвенції, оскільки в такому разі обвинувачена особа позбавляється права знати та розуміти в чому її звинувачують для того, щоб захиститись в подальшому від пред`явленого обвинувачення, а наявний в матеріалах кримінального провадження обвинувальний акт не дозволяє зробити висновок, що його зміст у повній мірі доведений до відома обвинувачеих, які не володіють мовою судочинства.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд повертає обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. На думку суду, повернення обвинувального акту пов`язується не лише з недотриманням органом досудового розслідування вимог щодо змісту обвинувального акту, встановлених ст. 291 КПК України, але також пов`язуються з порушенням права на захист обвинувачених в ході досудового розслідування.

Разом з тим, процесуальні порушення, допущені при вчиненні дій та прийнятті рішень на стадії досудового розслідування не можуть бути усунуті в ході судового розгляду, оскільки відповідно до приписів ст. 22 КПК України суд позбавлений можливості перебирати на себе функції обвинувачення.

Зважаючи на істотні порушення вимог ст.ст. 29, 42, 68, 291, 293 КПК України, ст. 6 Конвенції при складанні та врученні обвинувального акту, які перешкоджають призначенню судового розгляду, суд дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Крім того прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим який закінчується 16.08.2016 року.

Обвинувачені, потерпілий, захисник, представник служби у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації не заперечили щодо продовження строків тримання під вартою.

Заслухавши сторони кримінального провадження суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити в межах двохмісячного строку, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000206 від 15 лютого 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України повернути прокурору для приведення його у відповідність вимогам закону.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити кожному тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі до 13 жовтня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя