Дата документу Справа № 336/1588/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1319/16 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/1588/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,
за апеляційною скаргою (з урахуванням доповнення) засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2016 року (з урахуванням виправлених в ній описок),
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі та доповненні до неї засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати як незаконну, призначити новий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на те, що: на час ухвалення рішень судам першої, апеляційної та касаційної інстанції не було відомо про те, що він був затриманий 25.10.2010р. без протоколу затримання, під час затримання йому не були роз`яснені права та було порушено право на захист, що в сукупності свідчить про те, що всі докази, зібрані у період з 25.10.2010р. по 20.11.2010р., є недопустимими та сфальсифікованими та свідчать про зловживання слідчими, що є нововиявленими обставинами. Однак незважаючи на те, що суду було надано ряд документів, які підтверджували зазначені обставини, суд безпідставно дійшов до висновку про те, що такі докази надані не були; під час розгляду його заяви суд необґрунтовано дійшов до висновку про те, що він мав можливість ще під час розгляду справи звернути увагу на недопустимість та фальсифікацію доказів, адже судом було відмовлено у задоволенні всіх його клопотань, в тому числі і про допит певних осіб щодо обставин його затримання; суд необґрунтовано не взяв до уваги покази допитаного свідка ОСОБА_9 про те, що він ( ОСОБА_10 ) разом з ним злочинів не вчиняв, а покази свідка ОСОБА_11 , який був допитаний в судовому засіданні, взагалі не зазначив в ухвалі та не надав їм будь-якої оцінки. Також суд не звернув уваги на ту обставину, що на даний час відкрито три кримінальних провадження за ст.ст.365, 366, 371 та ін. КК України стосовно посадових осіб, які здійснювали розслідування справи щодо нього.

Крім того, зазначив, що в судовому засіданні 06.07.2016р. приймав участь інший прокурор, проте суд не оголосив новий склад суду, не оголосив прізвища прокурора та секретаря судового засідання та не роз`яснив йому його право відводу та не з`ясував, чи є у учасників судового провадження відводи, хоча якби він знав, що у розгляді справи приймає участь прокурор ОСОБА_12 , він заявив би йому відвід, оскільки зазначений прокурор приймав участь під час досудового розслідування та виносив незаконні постанови.

Крім того, порушує питання про дослідження під час апеляційного розгляду певних доказів.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга (з урахуванням доповнення) засудженого ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2016 року (з урахуванням виправлених в ній описок) залишена без задоволення заява засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2012 р.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2012 року ОСОБА_6 було засуджено за ст.185 ч.3, ст.187 ч.ч.2, 3, ст.263 ч.1 (в редакції Закону 15.04.2008р.), ст.289 ч.3 КК України та на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.04.2013 року зазначений вирок змінено в частині призначення ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.70 КК України, застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, та остаточно за сукупністю злочинів призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. В іншій частині вирок залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.11.2013 року касаційні скарги засуджених ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_14 залишено без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2012 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 02.04.2013 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_13 залишено без змін.

У вироку Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08.11.2012 року суд зазначив, що строк покарання ОСОБА_6 слід рахувати з моменту його фактичного затримання - з 26.10.2010 року.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.03.2016 року було змінено дату затримання ОСОБА_6 та визнано, що останнього було затримано 25.10.2010 року і з цієї дати необхідно обчислювати строк відбування покарання, визначеного ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.04.2013 року.

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2012р., в якій зазначив, що 02.03.2016 року Апеляційним судом Запорізької області була розглянута його скарга на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2015 року та прийнятим рішенням апеляційний суд встановив факт його затримання 25.10.2010 року, що, на його думку, впливає на правомірність висновків суду першої інстанції під час ухвалення вироку. А тому просив переглянути вирок суду від 08.11.2012 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, а саме недостовірними та штучно створеними доказами, завідомо неправдивими показаннями свідків, вирок від 08.11.2012 року скасувати та постановити новий вирок, яким його виправдати за обвинуваченням за ст.187 ч.ч.2, 3, ст.289 ч.3 КК України.

Приймаючи рішення про залишення без задоволення заяви засудженого, суд в ухвалі зазначив, що судом першої інстанції належним чином досліджувалися всі докази, надані стороною обвинувачення, що підтверджується рішеннями судів апеляційної та касаційної інстанції, які не встановили фактів, які б свідчили про те, що докази, на які посилається суд першої інстанції у вироку від 08.11.2012 року, є недостовірними, неправдивими або штучно створеними, або що органом розслідування чи судом були допущені порушення закону, які б слугували підставою для скасування судового рішення. При цьому засудженим не надано вироку суду або матеріалів розслідування, які свідчили б про фальсифікацію доказів, зловживання прокурорів, слідчих. З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов до висновку, що наведені в заяві засудженого обставини, не є нововиявленими, а тому залишив заяву без задоволення.

Колегія суддів вважає, що ухвала районного суду підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 16 Перехідних положень КПК України, клопотання про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, подані відповідним прокурорам до дня набрання чинності цим Кодексом, розглядаються та подаються ними до суду в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, подані до суду до дня набрання чинності цим Кодексом, а також заяви, подані прокурорами відповідно до абзацу першого цього пункту після набрання ним чинності, розглядаються відповідними судами у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Аналіз п. 16 Перехідних положень КПК України свідчить про те, якщо предметом перегляду за нововиявленими обставинами є судові рішення, постановленні до набрання чинності цим Кодексом, а заява про перегляд цих рішень подається після набрання чинності, то перегляд судових рішень за ново виявленими обставинами проводиться за правилами цього Кодексу.
Така точка зору і Вищого спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який в п. 7 листа № 1735/0/4-12 від 26.11.2012 року «Про деякі питання застосування розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України» відзначив, що Клопотання (заяви) про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, подані відповідним прокурорам до дня набрання чинності КПК (до 19 листопада 2012 року включно), розглядаються, подаються ними до суду, а також розглядаються судом за правилами передбаченими КПК 1960 року . В такому ж порядку розглядаються заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, подані до суду згідно із реєстраційним штампом останнього, до набрання чинності КПК, тобто до 19 листопада 2012 року включно. Разом із тим, заяви (клопотання) про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, подані учасниками процесу (судового провадження) безпосередньо до суду 20 листопада 2012 року або пізніше, розглядаються судом у порядку, визначеному главою 34 КПК .
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 був засудженийвироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2012 року, тобто до набрання чинності цим Кодексом, а заяву перегляд цього рішення подав 24.03.2016 року, тобто після набрання чинності цим Кодексом (т. 27 а.п. 1), між тим районний суд розглянув заяву засудженого ОСОБА_6 на підставі ч. 2 ст. 400-5 КПК України (1960 року) (т. 27 а.п.101-102).

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що районний суд повинен був розглядати заяву засудженого ОСОБА_6 , керуючись вимогами КПК України 2012 року, а не на підставі положень КПК України 1960 року, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За таких обставин, колегія суддів, не розглядаючи апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 по суті, вважає необхідним судове рішення скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу (з урахуванням доповнення) засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2016 року (з урахуванням виправлених в ній описок), якою залишена без задоволення заява засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2012 р., скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до того ж районного суду на новий розгляд в іншому складі суддів.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: