Справа № 461/5721/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/700/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :
Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
третьої сторони ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та скасовано арешт на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення: будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 4736025) та земельну ділянку площею 0,1075 га за цією ж адресою. Скасовано також заборону ОСОБА_7 та іншим фізичним особам розпоряджатися та відчужувати майно нежитлове приміщення будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 4736025) та земельну ділянку площею 0,1075 га за цією ж адресою
В мотивах ухвали зазначено, що будинок за адресою по АДРЕСА_1 , складається з трьох поверхів, з яких підвал, перший і другий поверхи належать ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на праві приватної власності. Ні ОСОБА_7 ні ОСОБА_9 не є стороною кримінального провадження порушеного за ознаками ст. 375 КК України, а ОСОБА_9 взагалі немає ніякого відношення до кримінальної справи, в якій було винесено вирок 10 лютого 2014 року. Третій же поверх будинку по АДРЕСА_1 в особі Івано-Франківської обласної ради, яке до будь-яких кримінальних проваджень (які можуть перебувати у даного слідчого прокуратури) відношення не має. Земельна ж ділянка площею 0,1075 га за адресою: АДРЕСА_1 , на яку накладено арешт за клопотанням слідчого, ніколи не належала на праві приватної власності ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_9 , ні будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам, а належить територіальній громаді м. Івано-Франківська (Івано-Франківській міській раді), яка також до даного кримінального провадження відношення мати не може.
Крім того, вироком Франківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2014 року за іншим кримінальним провадженням ОСОБА_7 та ОСОБА_10 було виправдано за всіма статтями, які їм було інкриміновано. Даний вирок суду вступив в законну силу і був залишений в силі апеляційною і касаційною інстанцією. При цьому, речові докази за даним вироком приміщення по АДРЕСА_1 , повернуто власнику.
На ухвалу слідчого судді прокурор слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій він вважає, що вищевказана ухвала суду незаконна і така, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.
Зазначає, що ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 вересня 2016 року було задоволено апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02 вересня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна та накладено арешт на згадане майно.
При цьому вказує, що суд при винесені ухвали належним чином не врахував, що документальні факти неодноразового послідовного упродовж 2004-2014 років та наполегливого злочинного наміру ОСОБА_10 та ОСОБА_7 заволодіти об`єктом нерухомого майна, а саме приміщенням по АДРЕСА_1 відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України.
Просить скасувати дану ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про скасування арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення: будинок за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 4736025) та земельну ділянку площею 0,1075 га за цією ж адресою в межах кримінального провадження № 0000020, відмовити.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, третю сторону - ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили відхилити апеляційну скаргу прокурора, розглянувши матеріали справи та кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

І згідно п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Приймаючи ж рішення про зняття арешту з об`єкту нерухомого майна нежитлового приміщення: будинку за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 4736025) та земельної ділянки площею 0,1075 га за цією ж адресою, та про скасування заборони ОСОБА_7 та іншим фізичним особам розпоряджатися та відчужувати майно нежитлове приміщення будинок за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 4736025) та земельну ділянку площею 0,1075 га за цією ж адресою, слідчим суддею вірно враховано, що будинок за адресою по АДРЕСА_1 складається із трьох поверхів, з яких підвал, перший і другий поверхи належать ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на праві приватної власності. Ні ОСОБА_7 ні ОСОБА_9 не є стороною кримінального провадження порушеного за ознаками ст. 375 КК України, і більше того, ОСОБА_9 взагалі немає ніякого відношення до кримінальної справи, в якій було винесено вирок від 10 лютого 2014 року.Третій поверх будинку по АДРЕСА_1 належав та належить територіальній громаді Івано-Франківської області в особі Івано-Франківської обласної ради, яке до будь-яких кримінальних провадження (які можуть перебувати у даного слідчого прокуратури) відношення не має.
Земельна ж ділянка площею 0,1075 га по АДРЕСА_1 , на яку накладено арешт за клопотанням слідчого, ніколи не належала на праві приватної власності ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_9 , ні будь-яким фізичним чи юридичним особам, а належить територіальній громаді міста Івано-Франківська (Івано-Франківській міській раді), яка також до даного кримінального провадження відношення мати не може.
Також, на думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно враховано те, що вироком Франківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_10 було виправдано за всіма статтями, які їм було інкриміновано. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2014 року даний вирок Франківського районного суду м. Львова було залишено без змін, а апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_11 без задоволення. Ухвалою колегії суддів кримінальної палати Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року було відмовлено в задоволенні касаційних скарг прокурора та потерпілих, а вирок Франківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2014 року було залишено без змін.
Про той факт, що не на підставі вироку Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_7 набув право власності не це приміщення, свідчить виписка з Державного реєстру речових прав, згідно якої чітко вбачається, що право власності за ОСОБА_7 зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу від 13 лютого 2004 року та на підставі Постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 2а-1243/11/0970 від 10 червня 2011 року та ухвали Вищого адміністративного суду України від 29 травня 2012 року.
Крім цього, кримінальне провадження № 0000020, яке внесене до ЄРДР 24 лютого 2016 року за ч. 2 ст. 375 КК України, розслідується за фактом постановлення суддею завідомо неправосудного рішення, та, на думку колегії суддів, вказані об`єкти, а саме - нежитлове приміщення: будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 4736025) та земельна ділянка площею 0,1075 га за цією ж адресою, не можуть бути у цьому провадженні речовими доказами.
При цьому, звертаючись з клопотанням про накладення арешту на ці об`єкти, орган досудового розслідування навіть не перевірив у чиїй власності знаходяться ці об`єкти.
За таких обставин колегія суддів вважає, що дана ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 жовтня 2016 рокує законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування немає, а тому відмовляє прокурору слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_6 у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 418 та 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26 жовтня 2016 року, якою задоволено клопотання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та скасовано арешт на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення: будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 4736025) та земельну ділянку площею 0,1075 га за цією ж адресою, та заборону ОСОБА_7 та іншим фізичним особам розпоряджатися та відчужувати майно нежитлове приміщення будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 4736025) та земельну ділянку площею 0,1075 га за цією ж адресою, без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: