Єдиний унікальний номер справи 191/3715/16-к
провадження 1-кп/185/376/16
У Х В А Л А
іменем України
28 липня 2016 року м.Павлоград

Колегія суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

потерпілого: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисників обвинуваченого: ОСОБА_8

ОСОБА_9

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали справи за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000686 від 22.04.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, маючого середню освіту, фізичну-особу підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, п.6 ч.2 ст. 115 КК України,

встановив:
Ухвалою суду від 27.07.2016 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до Ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року, дане кримінальне провадження підсудне Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.
В судовому засіданні прокурор, з наведенням відповідних мотивів, заявив клопотання про продовження дії раніше застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою термін дії якого спливає 28 липня 2016 року та призначити судовий розгляд.
Захисники обвинуваченного проти задоволення клопотання заперечували, просили звільнити ОСОБА_7 із під варти в залі суду, оскільки строк тримання під вартою сплив, так як в ухвалі Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.07.2016 року зазначено строк тримання під вартою до 28.07.2016 року. Крім того, просили повернути обвинувальний акт, та реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору через невідповідність вимог закону.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів приходить наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку, тобто 28 липня 2016 року о 24 годині 00 хвилин.
При вирішенні питання про продовження раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_7 суд враховує: наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, ступень відповідальності за нього, а також необхідно запобігти спробам обвинуваченого переховуватись від суду, вчиняти нові злочини, а також незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки вони ще не допитані судом.
Тому, відповідно до п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177, ст. 178 КПК України, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду кримінального провадження необхідно продовжити ОСОБА_7 захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.
При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та (або) продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Продовження строку тримання під вартою можливе за наявності суспільного інтересу, який не зважаючи на презумцію невиновності, привалює над принципом поваги до свободи особистості, рішення ЄСПЛ у справах "Белевитський проти Росії" від 01 березня 2007 року та "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року.
Таким чином, наявні достатні підстави для продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 .
Крім того, заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисників, вивчивши обвинувальний акт, колегія суддів вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України та підлягає поверненню прокурору.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 статті 110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу .

Зазначений обвинувальний акт, в порушення п.9 ч.2 ст. 291 КПК України не містить відомостей про місце його затвердження, крім того затверджений прокурором, однак достовірність підпису прокурора ОСОБА_10 на обвинувальному акті не засвідчена печаткою відповідного органу прокуратури, що є обов`язковою умовою належного оформлення цього документу.

Зважаючи на вимоги п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення та реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

Так, в порушення вищезазначених норм закону, доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не містить часу проведення процесуальних дій зазначених у п.п. З, 11, 40, 41 розділу І реєстру.

Також, доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не містить реквізитів таких процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування як: 1) рішення слідчого про визнання ОСОБА_11 потерпілим; 2) рішення слідчого прийнятого за результатами розгляду клопотання заявленого в порядку ст. 220 КПК України про перекваліфікацію кримінального провадження; 3) рішення керівника місцевої прокуратури про продовження строків досудового розслідування; 4) рішень Апеляційного суду Дніпропетровської області щодо оскарження рішень суду 1 інстанції про обрання/продовження міри запобіжного заходу; 5) рішення про надання доступу до матеріалів кримінального провадження; 6) рішення про складення та вручення обвинувального акту підозрюваному ОСОБА_7 .

Інші підстави повернення обвинувального акту зазначені в клопотанні, колегія суддів розцінює як спосіб захисту.

Крім того, ч.1 ст.64 Кримінального кодексу України встановлено, що довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

З обвинувального акта та документів доданих до обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, за яке пердбачено покаранняу виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох професійних суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 384 КПК України прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.

За таких обставин, прокурор зобов`язаний під час досудового розслідування роз`яснити під розписку обвинуваченому право на розгляд кримінального провадження відносно нього судом присяжним.

Такий висновок викладений Верховним судом України у постанові № 5-111кс15 від 25 червня 2015 року, зокрема, прокурор під час досудового розслідування, але у будь-якому разі до моменту складання обвинувального акта, повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора повинно бути додано до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування. Невиконання прокурором вимог статті 384 КПК України, в силу вимог пункту третього частини третьої Кримінального процесуального кодексу України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012 статі 314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 КПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Однією із засад кримінального провадження є законність, що передбачено ст. 9 КПК Україн. Недотримання будь-яких імперативних вимог КПК України щодо змісту обвинувального акта та його невід`ємної частини - додатків, в тому числі щодо відомостей, які вони мають містити, є підставою для визнання обвинувального акта таким, що не відповідає вимогам КПК України .

Колегія суддів вважає, що право на розгляд кримінального провадження судом присяжних є невід`ємною складовою права обвинуваченого на захист, порушення такого права свідчить про невиконання прокурором, вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на розгляд його справи в порядку кримінального провадження судом, утвореним відповідно до закону. Не роз`яснення прокурором права ОСОБА_7 на розгляд справи судом присяжних є порушенням права обвинуваченого на розгляд його справи судом, визначеним законом.

Таким чином, оскільки обвинувальний акт з додатками не відповідають вимогам КПК України, зокрема прокурором не роз`яснено під розписку обвинуваченому право на розгляд кримінального провадження відносного нього судом присяжних, письмове роз`яснення прокурора не додано до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування та наведені вище обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам діючого КПК України та порушення прав обвинуваченого. Зазначені порушення вимог КПК України є істотними, що позбавляють можливості призначити кримінальне провадження до судового розгляду, суд приходить висновку, що обвинувальний акт на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 31, 177, 178, 291, п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369-372, 384 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів-

ухвалила:

Клопотання захисників про звільнення обвинуваченого з під варти залишити без задоволення.
Обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, п.6 ч.2 ст. 115 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів до 25 вересня 2016 року включно.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000686 від 22.04.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, п.6 ч.2 ст. 115 Кримінального кодексу України - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3