Єдиний унікальний номер 259/3938/13-к
Номер провадження 11-кп/775/524/2014

Категорія: ч.2 ст.358 КК України Головуючий в суді 1 інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку кримінальне провадження, яке внесене в ЄРДР за № 0000149, за апеляцією захисника ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Куйбишевського районного суду м. Донецька від 31 грудня 2013 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Москва РФ, громадянку України, з вищою освітою, працюючу приватним підприємцем експертом приватної практики, не одружену, раніше не судиму, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винною в скоєнні кримінального правопорушення при наступних обставинах.

30 вересня 2011 року ОСОБА_10 звернувся до експерта будівельно-технічної експертизи ОСОБА_8 з заявою про проведення дослідження земельної ділянки, розташованої на АДРЕСА_2 , з метою визначення можливості розділу земельної ділянки згідно з ідеальними частками та з урахуванням фактичного порядку користування будинком, для подальшого надання цього висновку до Куйбишевського районного суду м. Донецька, де розглядався цивільний позов ОСОБА_11 .

Експерт ОСОБА_8 , з метою виконання експертно-технічного дослідження виїхала на земельну ділянку за вказаною адресою, де оглянула та зафіксувала споруди та будинок, а крім того ознайомилась з технічними документами на будинок, господарські споруди та земельну ділянку. На момент огляду, згідно з актом дослідження від 20 вересня 2011 року державної комісії, ОСОБА_10 були самовільно зруйновані житлова будівля, що в офіційних документах визначається за лите роб «А-1» та нежитлова споруда «а-1». Однак експерт ОСОБА_8 після проведених досліджень, достовірно знаючи про зруйнування вказаних споруд, умисно склала завідомо підроблений висновок експертно-будівельного дослідження № 99/11 від 14.10.2011 року, в який внесла відомості про наявність на земельній ділянці фактично знесених споруд, вказавши ступень їх зносу. Тим самим експерт ОСОБА_8 , склала завідомо підроблений офіційний документ який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення, оформивши свій висновок на паперовому носії у вигляді експертного будівельно-технічного дослідження та який став однією з підстав щодо винесення рішення про користування земельною ділянкою на користь ОСОБА_10 .

Не погоджуючись з висновками суду обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_9 принесли апеляції.

В апеляціях:

- обвинувачена ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, як незаконний, а

справу закрити за відсутності складу кримінального правопорушення. Посилається на те, що експертне дослідження носить консультативно-інформаційний характер, а не є висновком експерта. Також, вважає, що в матеріалах провадження не має відомостей про наявність в її діях прямого умислу, крім того відсутня суспільна небезпека, як обов`язкова ознака складу кримінального правопорушення.

- захисник ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, а кримінальне

провадження відносно ОСОБА_8 закрити. Вважає вирок незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також к зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що експертне дослідження носить консультативно-інформаційний характер, а не є висновком експерта та офіційним документом.

Заслухавши доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали доводи своїх апеляції, прокурора який заперечував проти задоволення апеляції та вважав вирок суду законним і обґрунтованим, колегія суддів приходить до переконання, що апеляції підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, прийшов до висновку, про наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України, а саме складання та видача завідомо підробленого офіційного документу, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення. З цим висновком суду, колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

Так, згідно ч 4 ст. 120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівля і споруди.

Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки слід виходити з розміру їх частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 30 червня 2011 року, ОСОБА_10 отримав в дар від ОСОБА_12 , належні йому на праві спільної часткової власності 78/100 часток житлового будининку з житловою прибудовою та з надвірними прибудовами, розташованого за адресою АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 68).

Таким чином, право власності на 78/100 часток спільної часткової власності зазначеного житлового будинку в ОСОБА_10 виникло 30 червня 2011 року.

Тому при виникненні спору між співвласниками щодо права користування земельною ділянкою, необхідно керуватись зазначеними вимогами закону та слід виходити з розміру їх частки у вартості будинку.

За таких обставин при винесенні рішення щодо права користування зімельною ділянкою між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_13 суд прийшов до висновку та визначив порядок користування землею в розмірі 78/100 та 22/100 часток відповідно. Законність, правильність та обґрунтованість рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 2 грудня 2011 року було перевірено у встановленому законом порядку вищими інстанціями та залишено без змін.

Слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Як вбачається з експертного будівельно-технічного дослідження № 99/11 від 14 жовтня 2011 року в своїх висновках ОСОБА_8 запропонувала варіант розділу земельної ділянки (т.1 а.с.129-134), тобто цей висновок не є обов`язковим для суду, а твердження органу досудового слідства та суду першої інстанції про те, що зазначений висновок став однією з підстав винесення рішення Куйбишевського районого суду м. Донецька від 2 грудня 2011 року не грунтується на вимогах закону.

Також колегія суддів зазначає, що розмір часток суд мав можливість вирахувати шляхом простих математичних обчислювань, виходячи з вартості майна, без залучення експерта та не приймаючи до уваги його висновки.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КПК України, оскільки, для вирішення спірних правовідносин, які склались між ОСОБА_10 та його сусідами, при складанні свого висновку вона повинна була користуватись похідними даними що були в наявності на момент набуття права власності ОСОБА_10 , як того вимагають зазначені норми закону, та безумовно враховувати вартість знесених ОСОБА_10 споруд, незважаючи на те, що їй достоменно було відомо про їх відсутність в натурі.

За таких обставин експертне будівельно-технічне дослідження № 99/11 від 14 жовтня 2011 року не можна вважати завідомо підробленим та виданим офіційним документом, а склад кримінального правопорушення в діях ОСОБА_8 при його складанні відсутній.

Статтею 284 КПК України передбачено закриття кримінального провадження, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування вироку суду та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 за відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК України на підставі ст. 284 ч.1 п. 2 КПК України..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 417 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 задовольнити, а вирок Куйбишевського районного суду м. Донецька від 31 грудня 2013 року відносно ОСОБА_8 скасувати.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити за відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді