Єдиний унікальний номер 233/4824/15-к
Номер провадження 11-кп/775/702/2016

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 липня 2016 року місто Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження №0000750 за апеляційною скаргою захисника на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2016 року, яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Петрівка м. Дзержинськ Донецької області, громадянки України, із вищою освітою, заміжньої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , 2001 року народження, ОСОБА_10 , 2010 року народження, працює на посаді інженера з якості Клебан-Бикської лабораторії контролю якості води Слов`янського РПУ КП «Компанія «Вода Донбасу», проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

визнано винуватою у вчиненні злочину передбаченого ст.125 ч.2 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

Стягнуто з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_11 : 439,25 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 5000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, а всього стягнуто 5439,25 грн.

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку, 14 травня 2015 року о 08.10 годин (більш точного часу в ході слідства не встановлено), потерпіла ОСОБА_11 знаходилась на своєму робочому місці у кабінеті № 4 Клебан-Бикської лабораторії контролю якості води, яка розташована за адресою: Донецька область, Костянтинівський район, с. Клебан-Бик, вул. Радянська 6-А. В цей час до кабінету увійшла ОСОБА_6 . В ході розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 стала відчувати неприязнь по відношенню до ОСОБА_11 , на підставі чого у неї виник злочинний намір, спрямований на завдання потерпілій тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, схопила рукою за волосся ОСОБА_11 та нанесла їй один удар рукою в область шиї зліва, після чого, тримаючи її за волосся, нахилила до підлоги, від чого та лягла на підлогу, та послідовно заподіяла потерпілій не менше 5-ти ударів ногами по обличчю, області спини, рук та ніг, в результаті чого заподіяла ОСОБА_11 наступні тілесні ушкодження: ділянку осаднення епідермісу лівої бокової поверхні шиї; в області нижньої щелепи справа, крововилив, ЗЧМТ: струс головного мозку, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я; крововиливи правого плеча, лівого стегна, задньої поверхні грудної клітки зліва, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

З вироком не погодився захисник обвинуваченої та оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження. Свої вимоги обґрунтував тим, що вирок винесено незаконно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Так, під час розгляду кримінального провадження потерпіла ОСОБА_12 змінювала свої показання щодо механізму заподіяння їй тілесних ушкоджень, проте суд у вироку не мотивував, чому одні показання прийняв до уваги, а інші відкинув. Не врахував суд і той факт, що потерпіла змінила показання після клопотання сторони захисту про призначення додаткової СМЕ. Крім того, суд безпідставно відхилив клопотання про проведення додаткової СМЕ, в результаті чого не з`ясовано питання, чи вплинуло небажання потерпілої терміново звертатись за медичним лікуванням на тривалість її перебування на лікуванні. Не надав суд першої інстанції і оцінки показань свідка ОСОБА_13 разом з наданим табелем робочого часу, згідно якого, вона в день події злочину мала знаходитись за основним місцем роботи та не могла бачити потерпілу за місцем роботи за сумісництвом. Також безпідставно суд взяв до уваги показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , оскільки вони є близькими родичами потерпілої і заздалегідь мали неприязні стосунки з обвинуваченою. Крім того, в матеріалах провадження міститься декілька суперечливих довідок з лікарні, одну з яких суд взяв до уваги, а іншу відкинув не мотивувавши таких висновків. Безпідставно суд взяв до уваги надані потерпілою фіскальні чеки про придбання ліків, оскільки з них вбачається, що вони видані у м. Єнакієве, яке є непідконтрольною територією. Стягнуту суму на відшкодування моральної шкоди суд взагалі не мотивував.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник та обвинувачена підтримали апеляційну скаргу.

Прокурор та представник потерпілої просили залишити оскаржуваний вирок без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Потерпіла про час і місце апеляційного розгляду повідомлена належним чином. Про участь в судовому засіданні клопотання не заявляла.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього ж Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так суд першої інстанції взяв до уваги показання потерпілої ОСОБА_11 , яка стверджувала, що 14 травня 2015 року близько 07.57 год. вона прийшла на роботу. Хвилин через 10-15 до неї зайшла ОСОБА_16 і почала психологічно тиснути, ображати. Вона попросила номер начальника, щоб уточнити свої обов`язки. Сталася свара. Вона сиділа за столом, над нею стояла ОСОБА_16 . Потім вона хотіла пройти, але ОСОБА_16 не пустила, схопила за волосся і почала таскати, утримуючи в області шиї нахилила до підлоги і вона впала. ОСОБА_16 почала бити її ногами по обличчю і по тілу. Обличчя вона закрила руками. Конфлікт тривав близько 15 хвилин. Всі тілесні ушкодження у неї утворилися від ударів нанесених обвинуваченою, ні об які предмети в кабінеті вона не билася, оскільки на підлогу впала в центрі кімнати.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо достовірності таких показань, оскільки вони підтверджуються іншими доказами дослідженими судом першої інстанції і наведеними у вироку, а саме:

-протоколом ОМП від 15 травня 2015 року, згідно якого місцем події є кабінет №4 у будівлі розташованій за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.41-42).

-висновком експерта №54 від 15 травня 2015 року, згідно якого: ділянка осаднення епідермісу лівої бокової поверхні шиї; в області нижньої щелепи справа, крововилив, ЗЧМТ: струс головного мозку, утворилися від дії тупого предмету, можливо в указаний строк, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я; крововиливи правого плеча, лівого стегна, задньої поверхні грудної клітки зліва, утворилися від дії тупого предмету, можливо в указаний строк, дані тілесні ушкодження утворилися не менш ніж від 6 впливів тупого предмету (а.с. 36-37).

- протоколом слідчого експерименту х потерпілою від 15 липня 2015 року, згідно якого, вона на місці вчинення злочину показала механізм завдання їй ударів обвинуваченою (а.с. 43);

-висновком СМЕ №54/69, згідно якого, з урахуванням різносторонньої локалізації тілесних ушкоджень виключена можливість їх утворення при падінні з висоти власного зросту; з урахуванням характеру і локалізації тілесних ушкоджень не виключена можливість їх утворення при обставинах, зазначених в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 від 15 липня 2015 року (а.с. 52);

-показаннями свідка ОСОБА_17 в судовому засіданні, яка повідомила, що вранці 14 травня 2015 року бачила потерпілу без тілесних ушкоджень та в доброму настрої. Потерпіла була красиво одягнена та повідомила що у її доньки День народження;

-показаннями свідка ОСОБА_18 в суді, який підтвердив факт звернення потерпілої до травмпункту по факту побиття. Він як черговий травмпункту порадив потерпілій звернутися до міліції;

-показаннями свідка ОСОБА_19 в суді, який підтвердив, що 15 травня 2015 року він як лікар оглянув потерпілу, поставив діагноз та направив на консультацію до невропатолога;

-показаннями свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 в суді, які 15 травня 2015 року бачили у потерпілої ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді саден, синців, подряпин на обличчі;

-показань свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_15 в суді, які вранці 14 травня 2015 року вітали онуку з днем народження і бачили свою доньку (потерпілу) без тілесних ушкоджень. В цей же день донька подзвонила та повідомила, що її побила обвинувачена. Одразу вони приїхали на роботу доньки де побачили у потерпілої тілесні ушкодження.

Дослідивши зазначені докази та оцінивши їх, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про вчинення злочину передбаченого ст.125 ч.2 КК України обвинуваченою ОСОБА_6 за обставин наведених у вироку.

Що стосується доводів апелянта, то вони не спростовують висновків суду першої інстанції.

Так доводи про зміну потерпілою показань не заслуговує на увагу апеляційного суду, оскільки з доданих до кримінального провадження носіїв інформації з записами судових засідань в суді першої інстанції (Verbatim CD-R №1310D28D8223751C1, Verbatim CD-R №1160D26D8053932B1) вбачається, що під час судового засідання 24 вересня 2016 року на запитання захисника потерпіла відповіла, що не пам`ятає чи билась об обладнання розташоване у кабінеті, коли її била обвинувачена. В судовому засіданні 11 грудня 2015 року потерпіла уточнила свої свідчення та зазначила, що отримала тілесні ушкодження від дій обвинуваченої ОСОБА_16 , яка била руками та ногами.

Суд апеляційної інстанції не вбачає у таких показаннях розбіжностей, що могли б породити сумніви у механізмі заподіяння тілесних ушкоджень який був встановлений в результаті оцінки сукупності наведених вище доказів.

Не спростовують доводи апелянта і висновків суду щодо показань свідка ОСОБА_13 , оскільки табель з місця постійної роботи не виключає можливість її зустрічі з потерпілою у вказаному свідком місці. Крім того, надані цим свідком показання про наявність у потерпілої тілесних ушкоджень підтверджуються низкою інших доказів досліджених судом.

Доводи апелянта про наявність медичної довідки, яка вказує що потерпіла не зверталась за медичним лікуванням, також не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки факт звернення потерпілої до лікарні підтверджується:

-випискою із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_11 від 04 червня 2015 року, згідно якого вона лікувалася в КУ «ЦРЛ» з 18 травня 2015 року до 04 червня 2015 року з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку. Лікарняний лист №370450 з 15.05.2015 по 25.05.2015, лікарняний лист №391149 з 26.05.2015 по 04.06.2015 (а.с.99);

-відповіддю головного лікаря КУ «ЦРЛ» від 30.07.2015р., згідно якого ОСОБА_11 перебувала на лікуванні в денному стаціонарі амбулаторії загальної практики сімейної медицини с.Клебан Бик з 15.05.2015 по 25.05.2015 з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку. 18.05.2015 отримала консультацію лікаря-невропатолога, після чого була направлена на консультацію до лікаря-невропатолога КУ «ЦРЛ». З 26.05.2015 по 04.06.2015 продовжено лікарняний лист (а.с.104);

-дослідницькою частиною висновку експерта СМЕ №54, згідно якої на експертизу була надана амбулаторна карта №0171 амбулаторії ОПСМ с.Клебан Бик, яка містить записи, що ОСОБА_11 15.05.2015 звернулась зі скаргами на головний біль, головокружіння, нудоту. На шкірі рук, шиї, голови, обличчя, спині, стегнах гематоми. Була побита співробітницею. (а.с.36)

Врахувавши у сукупності зазначені докази, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що факт звернення потерпілої ОСОБА_11 до лікувальних закладів у зв`язку із завданням їй тілесних ушкоджень повністю підтверджується і сумнівів не викликає. Цими ж доказами спростовуються доводи апелянта щодо умисного затягування потерпілою лікування шляхом несвоєчасного звернення за медичною допомогою, оскільки наведені відомості отримані від медичних установ вказують на звернення потерпілою за допомогою лікарів 15 травня 2015 року, тобто на наступний день після вчинення злочину.

Не заслуговує на увагу й доводи про надання потерпілою суду відповіді лікарні, оскільки ця відповідь була адресована слідчому на його запит. Діючим кримінальним процесуальним законодавством слідчий та потерпіла є стороною обвинувачення, а тому обставини на які зауважив захисник не вказують на недопустимість цього доказу.

Також апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо оцінки показань свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_15 , оскільки такі показання не спростовані будь-якими іншими доказами та узгоджуються з показаннями потерпілої, свідків, протоколами слідчих дій, висновками експертів.

Погоджується апеляційний суд і з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог потерпілої, оскільки матеріальні витрати підтверджені належними платіжними документами, а придбані ліки відповідають призначенням лікарів відображених у виписці з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_11 . При цьому, місце придбання ліків у місті Єнакієве не вказує на недопустимість фіскальних чеків, оскільки стороною захисту не надано доказів того, що в час зазначений у чеках аптечні кіоски не здійснювали або не мали права здійснювати там господарську діяльність.

Стягнута судом сума на відшкодування моральної шкоди завданої злочином також в повному обсязі відповідає вимогам розумності та справедливості.

Враховуючи викладені обставини та наведені норми кримінального процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2016 року стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000750 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3