Провадження № 1-кп/742/156/16
Єдиний унікальний № 742/2228/16-к
ВИРОК
Іменем України
12 серпня 2016 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000303 по обвинуваченню : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Замістя Прилуцького району Чернігівської області, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: - 29.04.2015 року Прилуцьким міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України засуджений до позбавлення волі на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , в період відбуття терміну іспитового строку за попереднім вироком Прилуцького міськрайсуду від 29.04.2015 року, скоїв кримінальне правопорушення проти здоровя особи, за слідуючих обставин. В ніч на 06 лютого 2016 року, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , умисно наніс їй численні удари руками в область голови, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток носу без зміщення уламків з раною на спинці носа, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю свою вину в предявленому обвинуваченні за ч.2 ст.125 КК України та суду пояснив, що він дійсно в ніч на 06.02.2016 року перебуваючи у нетверезому стані, під час виниклої сварки з ОСОБА_4 , він заподіяв тілесні ушкодження шляхом нанесення ударів рукою в область голови останньої. Вказує, що він щиро кається у вчиненому та просить суд не застосовувати щодо нього суворої міри покарання.

Вислухавши пояснення обвинуваченого, допитавши потерпілу, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у даному кримінальному провадженні, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України, що підтверджується наступними доказами :

Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні дала показання про те, що 06.02.2016 року в ході виниклої сварки з ОСОБА_5 , той умисно наніс їй вищевказані тілесні ушкодження, унаслідок чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні, понесла матеріальні збитки на своє лікування, а також їй заподіяно моральну шкоду із-за пошкодження здоровя, перенесеного болю та порушення звичного способу життя у цьому звязку, а тому, просить суд задовольнити поданий нею цивільний позов у даному кримінальному провадженні, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 1119 грн. 63 коп. матеріальної та 10000 грн. моральної шкоди, а всього просить стягнути з обвинуваченого на її користь 11119 грн. 63 коп. в рахунок відшкодування збитків заподіяних злочином.

В судовому засіданні були досліджені протоколи слідчих дій та інші докази в кримінальному провадженні, які підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме:

- протоколом письмової заяви потерпілої ОСОБА_4 та витяг з ЄРДР про вчинення даного кримінального правопорушення (а.п.1,13);

- висновком судово-медичної експертизи №183 від 19.04.2016 року, якою підтверджено наявні у потерпілої ОСОБА_4 тілесні ушкодження які вказані в обвинувальному акті, що спричинили короткочасний розлад здоровя потерпілої (а.п.25-27).

На підставі фактично установлених обставин у даній справі та досліджених в судовому засіданні вищенаведених доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя потерпілої ОСОБА_4 , за що обвинувачений і повинен нести кримінальну відповідальність.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке класифікується як невеликої тяжкості, а також обставини які помякшують та обтяжують його покарання. Так, обставиною, яка згідно ст. 66 КК України помякшує покарання ОСОБА_5 є його щире каяття. Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує його покарання, є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного спяніння.

Крім того при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує дані про його особу, який посередньо характеризується за місцем проживання, він ніде не працює, не одружений і не має позитивних соціальних звязків, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та скоїв дане кримінальне правопорушення в період невідбутого покарання за попереднім вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.04.2015 року за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на 3 роки і на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, тобто, ОСОБА_5 скоїв даний злочин в період іспитового строку, а тому, суд вважає необхідним призначити йому покарання за вчинення даного злочину у вигляді арешту, із частковим приєднанням невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду, за правилами ст.ст.78ч.3; 71ч.1,4 КК України.

При цьому, суд не вважає сприйнятною позицію захисника щодо призначення покарання ОСОБА_5 за даний злочин у вигляді штрафу та виконувати самостійно попередній вирок суду, оскільки, така міра покарання як штраф за даний злочин не відповідатиме вимогам с.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та позиції потерпілої сторони, до того-ж відсутні дані про матеріальну спроможність обвинуваченого понести такий вид покарання (штраф), бо він не працевлаштований, офіційних доходів не має, сімї не має і соціально неадаптований, як це вбачається згідно досліджених в суді характеризуючих даних про його особу.

Суд вважає за необхідне задовольнити позов прокурора в інтересах держави на користь бюджету м. Прилуки про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 витрат на лікування потерпілої ОСОБА_4 з 06 по 17 лютого 2016 року в КЛПЗ Прилуцька центральна міська лікарня в сумі 1714 грн. 60 коп., що підтверджується відповідною довідкою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальної шкоди та моральної шкоди заподіяної злочином, що визнаний частково самим обвинуваченим ОСОБА_5 , а саме, визнає 1119,63 грн. до відшкодування потерпілій матеріальної шкоди та повністю заперечує відшкодування моральної шкоди, суд вважає необхідним задовольнити у повному обсязі 1119,63грн. матеріальної шкоди підтвердженої чеками на придбання ліків, та частково в розмірі 3000грн. морального відшкодування виходячи з характеру та обсягу заподіяння такої, за правилами ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, а всього необхідно стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої 4119 грн. 63 коп..

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримнальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 6 місяців арешту.

На підставі ст.71ч.1,4; ст.72 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.04.2015 року за ст.185ч.2 КК України, та призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у вигляді 3 (трох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

До набрання законної сили даним вироком суду обрати запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь місцевого бюджету витрати понесені Комунальним лікувально-профілактичним закладом Прилуцька центральна міська лікарня на лікування потерпілої ОСОБА_4 в розмірі 1714 (одна тисяча сімсот читирнадцять) грн. 60 коп..

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 4119 (чотири тисячі сто девятнадцять) грн. 63 коп. в рахунок відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Прилуцький міськрайонний суд.

Головуючий суддя ОСОБА_1