АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу директора ТОВ «Кривбасремонт» ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 01 березня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС 3-го ВКР СУ ФР МГУ ДФС ЦО з ОВП ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідування і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , та накладено арешт на майно, яке було вилучене під час обшуку 24 лютого 2016 року за адресою Дніпропетровська обл.., м. Кривий Ріг, вул. Димитрова, 71, приміщення 2, перелік якого зазначено в клопотанні.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що клопотання слідчого містить достатньо доводів на обґрунтування необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній сказі директор ТОВ «Кривбасремонт» ОСОБА_7 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Так, апелянт посилається на відсутність належних підстав для арешту майна, оскільки матеріали провадження не містять достатніх даних з приводу причетності посадових осіб ТОВ «Кривбасремон» до кримінального провадження в рамках якого накладено арешт, а майно на яке накладено арешт не відносяться до даного кримінального провадження та не підпадає під ознаки того майна на яке може бути накладено арешт. Також, на думку апелянта, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно з пропущеним строком.

Крім того, на думку апелянта, слідчий суддя не врахував і наслідків такого арешту, оскільки застосовуючи такий захід забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя фактично позбавив можливості функціонувати ТОВ «Кривбасремонт».

Також апелянт ставить питання про поновлення пропущеного строку, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання слідчого відбувся без виклику особи, яка його оскаржує, а копію ухвали слідчого судді ним було отримано 29 березня 2016 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурор, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи клопотання і апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Враховуючи ті обставини, що ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, а матеріали судового провадження не містять відомостей про направлення її копії учасникам провадження, колегія суддів вважає за необхідне визнати причину пропуску строку поважною та поновити його.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що арешт на майно накладено без будь яких правових підстав на те, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Так, ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, можливість спеціальної конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, тощо.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочинну, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передача, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схилення особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані в наслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону та обґрунтовано його задовольнив.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим з ОВС 3-го ВКР СУ ФР МГУ ДФС - ЦО з ОВС проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження № 0000218 від 17 серпня 2015 року за ч. 2 ст. 212, ч. 5 ст. 191 КК України за фактом зниження службовими особами ПАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" під час фінансово-господарських взаємовідносин із рядом товариств, в тому числі і з ТОВ "Кривбасремон" за період 2011-2014 років суми позитивного значення різниці між сумою податкового кредитного зобов`язання та сумою податкового кредиту у розмірі 4 266 178 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 2 945 228, а також створення службовими особами ПАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" з метою ухилення від сплати податків, на території України суб`єктів господарської діяльності з ознаками фіктивності.

В рамках даного кримінального провадження 24 лютого 2016 року, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року було проведено обшук приміщення 2 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було відшукано та вилучено майно, перелік якого зазначено в клопотанні.

З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, перелік якого зазначено в клопотанні.

Зокрема слідчим суддею вірно зроблено висновки, що вилучене в ході обшуку майно може містити на собі сліди злочину та може бути речовим доказом, а тому до нього необхідно застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно,діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Не встановлено колегією суддів в ході апеляційного розгляду справи і порушень слідчим строків на звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання директора ТОВ «Кривбасремон» ОСОБА_7 про пновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС 3-го ВКР СУ ФР МГУ ДФС ЦО з ОВП ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , та накладено арешт на майно, яке було вилучене під час обшуку 24 лютого 2016 року за адресою Дніпропетровська обл.., м. Кривий Ріг, вул. Димитрова, 71, приміщення 2, перелік якого зазначено в клопотанні, залишити без зміни, а апеляційну скаргу директора ТОВ «Кривбасремон» ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1259/2016 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1