Справа № 192/2405/16-к
Провадження № 1-кп/192/114/16
В И Р О К
Іменем України
"02" листопада 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження №0000458, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2016 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкав до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час перебуває у Дніпропетровській установі виконання покарань № 4, не працює, має середню освіту, неодруженого, на утриманні дітей не має, раніше судимого:

1.)17 квітня 2006 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190, ст. 75 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком 3 роки;

2.)22 червня 2007 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

3.)03 вересня 2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ст. 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

4.)12 травня 2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2014 року ОСОБА_3 вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області було засуджено за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 16 вересня 2014 року ОСОБА_3 прибув для відбування покарання до Солонянської виправної колонії № 21, що розташована в с. Аполонівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, Військове містечко, 37. В період відбування покарання, ОСОБА_3 систематично порушував встановлений режим відбуття покарання, не підкорявся законним вимогам представників адміністрації установи, на виховні заходи не реагував.

16 червня 2016 року близько 09 год. 15 хв. начальник відділення №19 соціально-психологічної служби Солонянської виправної колонії №21, старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 , знаходячись у своєму службовому кабінеті, що знаходиться на території Солонянської виправної колонії №21, ознайомившись з графіком двогодинного залучення засуджених відділення №19 до робіт відповідно до ч. 5 ст. 118 КВК України встановив, що черговим є ОСОБА_3 , після чого викликав останнього до свого робочого кабінету і близько 09 год. 30 хв. цього ж дня повідомив йому, що той є черговим згідно графіка двогодинного залучення засуджених відділення №19 до робіт, вказав йому територію для прибирання, а саме коридор відділення №19 соціально-психологічної служби та забезпечив засудженого усім необхідним інвентарем.

Проте ОСОБА_3 , в присутності інших працівників Солонянської виправної колонії №21, маючи умисел на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, достовірно усвідомлюючи, що 09 березня 2016 року до нього було застосовано стягнення у виді поміщення до приміщення камерного типу строком на 1 місяць, приступити до прибирання вказаної йому території відмовився в категоричній формі, хоча стан здоров`я дозволяв йому це зробити, тобто вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації Солонянської виправної колонії № 21.

Після цього начальник відділення №19 соціально-психологічної служби Солонянської виправної колонії №21, старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 , роз`яснив ОСОБА_3 положення кримінального законодавства викладені в ст. 107 та ч. 5 ст. 118 КВК України та попередив ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі. Після цього повторно запропонував ОСОБА_3 приступити до прибирання коридору відділення №19 соціально-психологічної служби Солонянської виправної колонії №21, але ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, належних висновків для себе не зробив та відкрито, умисно в присутності інших працівників адміністрації Солонянської виправної колонії №21 не маючи поважних причин, відмовився виконувати законні вимоги адміністрації Солонянської виправної колонії №21, де він відбуває покарання у вигляді позбавлення волі.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав частково та пояснив, що 16 червня 2016 року він дійсно відмовився від виконання вимог начальника відділення ОСОБА_6 , оскільки вважає, що прибирати відділення зобов`язані особи, які за соціальним статусом є нижчими ніж він. Також він зазначав під час обстеження його в медичній частині, що в нього травма руки, і він не може виконувати роботу. Інших скарг на стан здоров`я в нього не було, але вважає, що вимога про прибирання від працівників колонії є незаконною, оскільки засуджені не повинні прибирати колонію. Пояснити в чому частковість визнання вини суду не зміг.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ст. 391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Незважаючи на часткове невизнання обвинуваченням вини, його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджується такими доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Показаннями свідків:

ОСОБА_6 , який будучи допитаним в судовому засіданні показав, що він є начальником відділення № 19 Солонянської виправної колонії № 21. 16 червня 2016 року під час виконання своїх посадових обов`язків, він встановив, що згідно графіку залучення засуджених до прибирання території колонії, черговим є ОСОБА_3 . Десь о 09 год. він викликав ОСОБА_3 до себе в кабінет і в присутності двох інших начальників відділення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 оголосив про те, що ОСОБА_3 залучається згідно графіку до двох годинного відпрацювання для прибирання коридору відділення. Обвинуваченому було надано інвентар для прибирання, але той відмовився приступити до прибирання пояснивши причину відмови тим, що виконувати дану роботу йому не дозволяють життєві принципи, а також за станом здоров`я він не може виконувати дану роботу, оскільки має травму руки. Після цього обвинувачений був доставлений до медичної частини колонії де його обстежили медичні працівники і надали висновок, що обвинувачений за станом здоров`я може виконувати роботу. Потім засудженому ще раз було запропоновано приступити до прибирання коридору відділення, але той знову відмовився.

ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які будучи допитаними в судовому засіданні підтвердили показання свідка ОСОБА_6 .

ОСОБА_9 , який будучи допитаним в судовому засіданні показав, що 16 червня 2016 року до медичної частини Солонянської виправної колонії № 21 був приведений обвинувачений для огляду, оскільки той відмовлявся чергувати. Обвинувачений висловлював скарги на біль в руці. Він, як начальник медичної частини Солонянської виправної колонії № 21, разом з фельдшером ОСОБА_10 провели огляд обвинуваченого, зробили рентгенівське дослідження і надали висновок, що стан здоров`я обвинуваченого задовільний. Скарги ОСОБА_3 на біль в руці не підтвердились, оскільки згідно рентгенівського дослідження у нього був застарілий перелом, який вже зрісся і не перешкоджав, тому виконувати роботи по прибиранню.

ОСОБА_10 , який будучи допитаним в судовому засіданні підтвердив показання свідка ОСОБА_9 .

Письмовими доказами:

Рапортом начальник відділення №19 соціально-психологічної служби Солонянської ВК №21 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_6 від 16 червня 2016 року згідно якого ОСОБА_3 відмовився виконувати його вимоги, порушивши своїми діями ст.ст. 102, 107, 118 КВК України (а.с. 77).

Рапортом начальника відділення №7 соціально-психологічної служби Солонянської ВК №21 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_8 від 16 червня 2016 року згідно якого ОСОБА_3 відмовився виконувати законні вимоги, порушивши своїми діями ст.ст. 102, 107, 118 КВК України (а.с. 78).

Рапортом начальника відділення №18 соціально-психологічної служби Солонянської ВК №21 лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 від 16 червня 2016 року згідно якого ОСОБА_3 відмовився виконувати законні вимоги, порушивши своїми діями ст.ст. 102, 107, 118 КВК України (а.с. 79).

Актом від 16 червня 2016 року, складеного ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_7 , проте, що ОСОБА_3 відмовився надати пояснення з приводу відмови від робіт по прибиранню території (а.с. 80).

Графіком двохгодинного залучення засуджених відділення № 19 до робіт відповідно до ч. 5 ст. 118 КВК України на червень місяць 2016 року, складеного начальником відділення ОСОБА_6 , затвердженого 01 червня 2016 року начальником Солонянської виправної колонії № 21 ОСОБА_11 , згідно якого ОСОБА_3 повинен був залучатись до робіт 16 червня 2016 року (а.с. 81).

Постановою начальника Солонянської виправної колонії №21 від 09 березня 2016 року про переведення засудженого до ПКТ (ОК), з якої вбачається, що ОСОБА_3 був переведений до ПКТ (ОК) 09 березня 2016 року строком на 2 (два) місяці (а.с. 82).

Довідкою про заохочення та стягнення на ОСОБА_3 наданою адміністрацією Солонянської виправної колонії № 21, з якої вбачається, що ОСОБА_3 за час відбування покарання вчинив сорок одне порушення режиму утримання, за що мав сорок одне стягнення (а.с. 83).

Витягом з протоколу засідання профілактичної комісії Солонянської виправної колонії №21 з якого вбачається, що ОСОБА_3 за допущене порушення режиму відбування покарання переведений до ПКТ (а.с. 85).

Медичним висновком від 16 червня 2016 року відносно ОСОБА_3 , складеним начальником медичної частини ОСОБА_9 та черговим фельдшером ОСОБА_10 , з якого вбачається, що ОСОБА_3 , фізичну працю виконувати може (а.с. 84).

Розписками від 09 березня 2016 року відповідно яких ОСОБА_3 під підпис ознайомлений з вимогами п. 15 ст. 134 КВК України та правилами тримання в ПКТ (а.с. 85)

Актом від 04 березня 2016 року складеним ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_12 , про те, що ОСОБА_3 відмовився надати пояснення з приводу порушення режиму утримання (а.с. 86).

Наказом начальника Солонянської виправної колонії № 21 від 04 травня 2016 року № 551 про закріплення начальників відділень за відділеннями СПС, з якого вбачається, що ОСОБА_6 закріплений виконуючим обов`язків відділенням № 17 (а.с. 87).

Копією наказу №57 о/с від 16 червня 2016 року по особовому складу з якого вбачається, що на період перебування на лікарняному ОСОБА_11 виконання обов`язків за посадою начальника установи покласти на ОСОБА_13 заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи тривалістю 1 доба та на ОСОБА_14 першого заступника начальника установи, заступника начальника установи нагляду і безпеки, охорони та оперативної роботи установи з 17 червня 2016 року (а.с. 88).

Випискою з медичної карти ОСОБА_3 з якої вбачається, що ОСОБА_3 прибирання житлових приміщень виконувати може (а.с. 89).

Посадовою інструкцією начальника відділення соціально-психологічної служби Солонянської виправної колонії №21 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_6 (а.с.90-92).

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2014 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до трьох років 6 місяців позбавлення волі (а.с. 99-100).

Дослідивши всебічно, повно й неупереджено в судовому засіданні обставини кримінального правопорушення, та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази на підтвердження обставин злочину, є належними, допустимими та достовірними, і в своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про вину обвинуваченого у вчинені злочину за пред`явленим обвинуваченням.

Суд не враховує в якості доказів показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , оскільки дані особи не були свідками обставин злочину. Показання даних свідків в частині упередженого ставлення працівників адміністрації колонії до обвинуваченого, суд також не враховує, оскільки дані покази є голослівними і нічим не підтверджені.

Суд розцінює часткове невизнання вини обвинуваченим, як намагання ОСОБА_3 ухилитись від покарання за вчинений злочин, оскільки під час судового розгляду достовірно встановлено факт умисної злісної непокори обвинуваченого законній вимозі представника адміністрації Солонянської виправної колонії № 21, і факт перебування протягом року до даної відмови обвинуваченого в ПКТ (ОК).

Доводи обвинуваченого, що він за станом здоров`я не міг виконувати запропоноване прибирання, суд не приймає до уваги, оскільки під час судового розгляду стороною обвинувачення належними доказами, доведено суду ту обставину, що стан здоров`я обвинуваченого 16 червня 2016 року, дозволяв виконувати вимогу адміністрації колонії про прибирання коридору відділення.

Інші доводи обвинуваченого про незаконність вимог про прибирання коридору відділення, суд вважає голослівними і необґрунтованими.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який вину у скоєному злочині частково не визнав, не працевлаштований, раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем відбування покарання характеризується негативно.

З урахуванням відсутності обставин справи, що пом`якшують покарання, наявності такої обставини, що обтяжує покарання, як рецидив злочинів, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ст. 391 КК України.

Оскільки ОСОБА_3 на даний час відбуває покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2014 року, тому призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків в порядку передбаченому ч. 1 ст. 71 КК України, суд вважає, що до покарання призначеного за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2014 року.

При цьому враховуючи, що ОСОБА_3 ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року тимчасово був переведений до слідчого ізолятора для участі в даному судовому провадженні (а.с. 20), тому у відповідність до ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання обвинуваченому, слід зарахувати строк попереднього ув`язнення починаючи з 21 липня 2016 року (а.с. 38) по день ухвалення вироку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком два роки шість місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2014 року до покарання за цим вироком, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком два роки вісім місяців.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 02 листопада 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_3 , в строк покарання строк попереднього ув`язнення у відповідність до ч. 5 ст. 72 КК України з 21 липня 2016 року по 02 листопада 2016 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору.

Головуючий: суддя ОСОБА_1