У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогосудді ОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у суді першої та апеляційної інстанцій, на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 05 січня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000137 відносно ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а :
у касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Відповідно до вимог п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
За вимогами ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Прокурор, оскаржуючи вирок суду першої інстанції, посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, та на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, однак в обґрунтування наводить доводи, які стосуються фактичних обставин кримінального провадження та оцінки доказів, що не узгоджується з положеннями ст. ст. 438, 433 КПК.
Разом з тим, доводів, у чому саме полягають істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, з огляду на положення ст. 412 КПК, прокурор у касаційній скарзі не наводить, крім того, посилаючись на неправильне тлумачення судом першої інстанції закону, яке суперечить його точному змісту, конкретно не зазначає, якому саме закону було дане неправильне тлумачення, та не наводить відповідних, з огляду на вимоги ст. 413 КПК, доводів. При цьому прокурор посилається, також, і на неправильне тлумачення кримінального процесуального закону, що взагалі не передбачено положеннями КПК.
Поряд з наведеним, прокурор у касаційній скарзі вказує на незаконність ухвали апеляційного суду з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, і в обґрунтування наводить власне тлумачення змісту ст. 384 КК. Доводів, з огляду на вимоги ст. 413 КПК, прокурор у касаційній скарзі не наводить.
Згідно з ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.
Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати прокурору строк для усунення її недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а :

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у суді першої та апеляційної інстанцій, залишити без руху та надати прокурору для усунення вказаних недоліків п`ятиденний строк з дня отримання ухвали.
У разі, якщо недоліки, наведені в ухвалі суду, не будуть усунуті в установлений строк, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3