Рядок статистичного звіту: 18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.06.2016 року м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, запобіжний захід якому застосований у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як наявні ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечив проти існування заявлених прокурором ризиків та заявив клопотання про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на стан здоров`я ОСОБА_4 .

Частина 1 статті 194 передбачає, що «суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні».

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вислухавши учасників судового засідання, суд приходить до висновку про відсутність даних, які б свідчили, що ті ризики, які були враховані судом під час обрання запобіжного стосовно ОСОБА_4 заходу відсутні, виходячи з наступного.

Розглядаючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_4 ..

Окрім того, ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, які дають суду підстави для продовження строку тримання під вартою в повній мірі знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Обставини які вказують на те, що ОСОБА_4 може вчинити новий злочин є те, що останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, обвинувачується за вчинення злочинів у період невідбутого покарання за попереднім вороком суду будучи звільненим умовно-дострокового.

У відповідності з положеннями ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вище перелічених ризиків, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінюючи всі обставини у їх сукупності, у тому числі: дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, знаходився в розшуку, враховуючи конкретні обставини справи, а саме тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , за яке передбачено покарання до 5-ти років позбавлення волі, раніше обвинувачений неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, звільнений умовно-достроково і в період невідбутого покарання вчинив новий злочин, отже ризики, які виправдовують тримання особи під вартою не зменшилися.

Судом враховується стан здоров`я ОСОБА_4 , в той же час у суду відсутні відомості, що стан здоров`я обвинуваченого перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а також, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, та позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя і запобіганню спробам переховуватися від суду та перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, та вбачає необхідність продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 діб.

Продовжуючи запобіжний захід, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.ст. 183, 331, 371, 372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів по 23.08.2016.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1