Провадження № 1-кп/537/239/2016
Справа № 537/4184/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.09.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кременчук Полтавської області кримінальне провадження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 03.07.2016 року за №0001015, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчук Полтавської області, громадянки України, українки, з середньою освітою, яка не одружена, не працює, має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :
02.07.2016 року близько 18 год. 30 хв. в приміщенні торгівельного залу супермаркету "Сільпо", розташованого в будинку №7 по вул. Халаменюка в м. Кременчук, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, таємно викрала ковбасу "Премія Московська", свиний ошийок, вітчину, ковбасу "Глобино фуршетна", маску для обличчя, крем "Nivea", дезодорант "Dove", кепку, дезодорант "Rexona", піну для гоління "Nivea", гель для душу "Nivea", гель для душу "Dove", шампунь "Head Shoylders", корм для котів "Мяу", скумбрію, сир "Новгородсіверський", загальною вартістю 1080,29 грн., які належали ТОВ "Фоззі-Фуд", чим спричинила потерпілому матеріальні збитки у вказаному розмірі.

03.07.2016 року близько 15 год. 30 хв. в приміщенні торгівельного залу супермаркету "Сільпо", розташованого в будинку №7 по вул. Халаменюка в м. Кременчук, у ОСОБА_4 виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна. Для цього ОСОБА_4 умисно повторно таємно викрала шляхом вільного доступу з полиць супермаркету банку шпрот, свинячий ошийок, ковбасу "Туристичну", конфети "АВК Труфалье", корм для котів "Мяу", загальною вартістю 255,36 грн., які належали ТОВ "Фоззі-Фуд". Після чого ОСОБА_4 пройшла через касову зону, не розплатившись за товар, чим спричинила потерпілому матеріальні збитки у вказаному розмірі. Але ОСОБА_4 не змогла довести злочин до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки була затримана охороною супермаркету.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину та щиро розкаявся у скоєному. Повідомила суду, що не може влаштуватися на роботу, тому не має постійного джерела доходу. Літом 2016 року в супермаркеті "Сільпо" вона здійснила дві крадіжки продуктів харчування, косметичних засобів, які брала з полиць, а потім уходила, не розплатившись. В другий раз, коли вона пройшла касову зону, біля виходу з магазину її затримали охоронці. ОСОБА_4 повідомила, що крадіжки здійснила за відсутністю коштів для існування, щире розкаялась у скоєному.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при встановлені фактичних обставин справи за клопотанням прокурора, з яким погодилася обвинувачена, обмежився допитом обвинуваченої ОСОБА_4 та дослідженням доказів, які характеризують її особу.

Вина обвинуваченої підтверджується її особистими поясненнями, в істинності та добровільності яких сумнівів у суду не виникає. А тому суд вважає вину обвинуваченої доведеною.

Таким чином, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки доведена її вина у таємному викраденні чужого майна.

Суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, оскільки доведена її вина у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

В ст. 65 КК України встановлено загальні засади призначення покарання. Так, Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

В ч.3 ст.68 КК України встановлено, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання ОСОБА_4 враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, конкретні обставини справи, а саме те, що від злочину тяжких наслідків не настало, спричинені потерпілому матеріальні збитки відшкодовано частково шляхом повернення майна.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , яка раніше не судима, не одружена, не працює, не перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері та наркологічному диспансері.

ОСОБА_4 не працює. Злочин вчинила за відсутності постійного джерела доходу.

Обставиною, яка в силу ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Відшкодування шкоди у злочині проти власності шляхом повернення майна, що було вилучено працівниками міліції чи охороною на місці вчинення злочину не свідчить про добровільність відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди. А тому не може вважатися обставиною, що пом`якшує покарання.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за кожний злочин окремо в межах санкції закону за вчинені нею злочини. На підставі ч.1 ст.70 КК України, призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання. А тому на підставі ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий термін, з покладанням обов`язків, передбачених п.2, п.3, п.4 ч.1 ст.76 КК України.

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до ст.127 КПК України, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Потерпілий ТОВ "Фоззі Фуд" заявив цивільний позов, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 спричинені злочином матеріальні збитки в розмірі 1080,29 грн.

Обвинувачена ОСОБА_4 цивільний позов визнала в повному обсязі.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне цивільний позов ТОВ "Фоззі Фуд" задовольнити в повному обсязі, на підставі ст.ст. 1166, 22 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 61 ЦПК України, ст.129 КПК України.

Запобіжні заходи щодо ОСОБА_4 , не обрались. Враховуючи процесуальну поведінку та характеристики обвинуваченої, відсутність клопотань про обрання запобіжного заходу, суд не вбачає підстав, передбачених ст.177, ст.178 КПК України, для забезпечення виконання вироку застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватою за ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

ОСОБА_4 призначити покарання:

-за ч.1 ст.185 КК України 200 годин громадських робіт,

-за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70, ст.72 КК України, при сукупності злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік.

На підставі п.2, п.3, п.4 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язок під час іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов ТОВ "Фоззі Фуд" задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ "Фоззі Фуд" матеріальну шкоду, заподіяну злочином, в розмірі 1080,29 грн.

Речові докази 3 пакети корму для котів "Мяу", свинячий ошийок, вагою 1310 гр., конфети "АВК Труфалье", вагою 314 гр., банку шпрот, ковбасу "Туристичну", вагою 168 гр., які передані на зберігання власнику повернути власнику ТОВ "Фоззі Фуд".

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, з врахуванням ч.3 ст.349 КПК України .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається учасникам процесу.

Суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 .