Ухвала
іменем україни
15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку),

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 03 березня 2016 року.
Вироком Сніжнянського міського суду Донецької області від 21 березня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 03 березня 2016 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку Республіки Казахстан, яка мешкає у АДРЕСА_1 , раніше судиму, останнього разу вироком цього ж суду від 28 листопада 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань призначених цим вироком та вироком Сніжнянського міського суду Донецької області від 28 листопада 2013 року, їй остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць.
За вироком суду ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за те, що вона 21 червня 2013 року о 23.00 год. після спільного вживання спиртних напоїв та в ході конфлікту, що виник з її співмешканцем ОСОБА_8 , з метою позбавлення останнього життя за допомогою сокири нанесла йому два удари в голову (один раз гострою частиною, а другий обухом), спричинивши тяжкі тілесні ушкодження у виді: рубленої рани з крововиливом у м`які покрови голови, перелому лівої тім`яної кістки, травматичного крововиливу під м`яку мозкову оболонку з пошкодженням лівої тім`яної частки; відкритої черепно-мозкової травми; двох переломів кісток склепіння черепу; гострого забиття головного мозку з крововиливами під м`яку мозкову оболонку, саден лівої надбрівної дуги; синця верхньої повіки лівого ока, 1-го та 3 го пальців правої кисті, правого променево-зап`ясткового суглоба, від яких той помер на місці.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_7 просить скасувати постановлену щодо неї ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вказує, що цей суд, розглядаючи її апеляційну скаргу, у якій вона стверджувала про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, неповноту досудового та судового слідства, належним чином зазначену скаргу не перевірив, не спростував її твердження про відсутність у неї намірів на позбавлення потерпілого життя, а також те, що причиною таких її дій був самозахист від тривалої протиправної поведінки потерпілого, коли вона перебувала у стані вагітності. Разом із тим, як випливає зі змісту її касаційної скарги, просить пом`якшити їй покарання, визначивши його таким, що не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідача, доводи захисника засудженої адвоката ОСОБА_6 на підтримку касаційної скарги засудженої з підстав, викладених у ній, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи касаційної скарги засудженої, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 438 КПК України до компетенції касаційного суду не налеить перевірка обставин, зазначених у статтях 410, 411 КПК України щодо неповноти судового та досудового слідства, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам провадження. У зв`язку з наведеним доводи засудженої в цій частині у касаційному порядку перегляду не підлягають.
Згідно зі ст. 94 КПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, який постановив вирок, і ці вимоги закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.
Переглядаючи вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою засудженої, яка за змістом та вимогами аналогічна касаційній скарзі, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про її безпідставність.
Зокрема, у суді першої інстанції ОСОБА_7 не заперечувала, що умисно нанесла два удари сокирою в область голови. Її показання не суперечать показанням свідка ОСОБА_9 щодо обставини вчиненого засудженою злочину та подій, що передували цьому (засуджена та потерпілий разом вживали спиртні напої, в ході чого між ними виникла сварка і потерпілий вийшов на вулицю, а коли свідок почула крик людини, вийшла на подвір`я і побачила потерпілого з отриманими травмами голови, а ОСОБА_7 стверджувала, що це вона їх завдала). Твердження засудженої про те, що вона діяла фактично в межах необхідної оборони спростовано висновками судової психолого-психіатричної експертизи, якою встановлено, що під час вчинення ОСОБА_7 злочину вона не перебувала у хворобливому стані або стані сильного душевного хвилювання, який міг би вплинути на її поведінку та розуміння наслідків своїх дій.
Щодо доводів засудженої про самозахист від протиправних дій потерпілого ОСОБА_8 , то вони обґрунтовано спростовані апеляційним судом. Зокрема, цей суд ретельно проаналізував обставини, що передували злочину і за яких його було вчинено, а також характер та локалізацію завданих потерпілому поранень. Встановлено, що засудженою потерпілому було нанесено два послідовних удари у життєво важливі органи (голову), за допомогою сокири, один із яких нанесено лезом робочої частини сокири у в той час, коли потерпілий, згідно з результатами слідчого експерименту, перебував у положенні сидячи, спиною до засудженої, а тому ніякої загрози життю чи здоров`ю ОСОБА_7 не становив.
Доводи засудженої про те, що вона тривалий час прожила із потерпілим і має від нього дітей, не спростовують встановлений судом умисел на позбавлення життя ОСОБА_8 .
Апеляційним судом досліджені всі обставини, які могли мати значення у провадженні, оцінив і проаналізовані усі зібрані докази вчинення ОСОБА_7 злочину стосовно потерпілого.

Враховуючи наведене, апеляційний суд обґрунтовано залишив апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення, а вирок міського суду щодо неї без зміни, відповідно погодившись із правильністю кваліфікації її дій за ч. 1 ст.115 КК України.

Ухвала апеляційного суду постановлена згідно з вимогами кримінального процесуального закону, належним чином мотивована і відповідає ст. 419 КПК України.

Даних, які б свідчили про упередженість судів при розгляді цього кримінального провадження, колегією суддів не встановлено.
Покарання, призначене ОСОБА_7 , відповідає вимогам ст. 65 КК України. При призначенні їй покарання суд взяв до уваги те, що на час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції її діти перебували в реабілітаційному центрі м. Шахтарська Донецької області, за рішенням суду її позбавлено батьківських прав щодо них, згідно з наданою суду характеристикою вона зловживає спиртними напоями, вихованням дітей не займалася, раніше двічі судима за крадіжку чужого майна і всі злочини були вчинені нею в стані алкогольного сп`яніння.
Отже підстав для пом`якшення їй покарання колегія суддів не вбачає.
Питання про можливість звільнення її від відбування покарання з інших підстав може бути вирішено під час виконання вироку у встановленому законом порядку.
З огляду на викладене, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 03 березня 2016 року щодо неї без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3