Справа № 565/857/16-к
У Х В А Л А
23 червня 2016 року м. Вараш
Кузнецовський міський суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в :
До суду в зазначеному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 надійшов обвинувальний акт, складений 10.06.2016р.
Прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту. Інші учасники судового провадження теж були такої думки щодо можливості призначення судового розгляду.
За результатами підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Зокрема, норма ст.291 ч.2 п.5 КПК України вимагає, щоб обвинувальний акт містив: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) формулювання обвинувачення.
В аналізованому обвинувальному акті має місце істотна невідповідність між формулюванням обвинувачення, правовою кваліфікацією кримінального правопорушення та посиланням на статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Так, із формулювання обвинувачення слідує, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення крадіжки з проникненням до житла квартири АДРЕСА_2 , повторно.
Даючи правову кваліфікацію діяння ОСОБА_6 з посиланням на частину статті Кримінального кодексу України прокурор зазначає, що «своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України». Однак, прокурор у правовій кваліфікації не зазначив, за якими саме кваліфікуючими ознаками за розглядуване кримінальне правопорушення передбачена кримінальна відповідальність за ст.185 ч.3 КК України. Тобто, наведена прокурором кваліфікація діяння обвинуваченого відповідає диспозиції норми ст.185 ч.1 КК України, а ст.185 ч.3 КК України передбачено відповідальність за крадіжку, поєднану з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому. Крім того, прокурор, вказавши у формулюванні обвинувачення наявність кваліфікуючої обставини у виді повторності крадіжки, не зазначив цю обставину при викладенні в обвинувальному акті правової кваліфікації діяння.
Прокурору необхідно привести у співвідносність між собою: формулювання обвинувачення ОСОБА_6 , правову кваліфікацію діяння та посилання на статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Вищезазначені істотні недоліки обвинувального акта призвели до незрозумілості обвинувачення ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні, а, відповідно, і унеможливлюють судовий розгляд на підставі такого обвинувального акта, так як через незрозумілість обвинувачення потягнуть порушення права обвинуваченого на захист.
Тому, обвинувальний акт із вищеописаними істотними недоліками не може служити відповідно до ст. 314 ч.3 п.5 КПК України законною підставою для призначення судового розгляду і згідно із ст.314 ч.3 п.3 КПК України підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 291 ч.2 п.5, 314 ч.3 п.3 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Кузнецовський міський суд Рівненської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

С у д д я :