АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/690/16 Справа № 705/3642/16-к Категорія: 539 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 травня 2016 року, якою відмовлено у звільненні останнього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Побійна, Жашківського району Черкаської області , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого,раніше судимого:

- 29.06.2000 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.141 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 09.06.2008 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ст..70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 31.12.2010 року;

- 05.12.2012 року засуджений вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.1 ст.187, ч.2 ст.70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі 8 років з конфіскаціє всього особистого майна. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.02.2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення з 03.11.2011року по 09.12.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Станом на 05.05.2016 рік відбув ? строку покарання 6 років 7 місяців 8 днів, невідбута частина покарання становить 1 рік 4 місяці 22 дні,-

в с т а н о в и л а :
Адміністрація колонії звернулась до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , мотивуючи тим, що він відбув ? строку покарання. Під час перебування в СІЗО м. Київ характеризувався негативно, до суспільно-корисної праці не залучався, заохочень не мав. Допустив одне порушення режиму відбування покарання, за яке покараний правами начальника СІЗО. З 05.02.2014 відбуває покарання в Старобабанівській виправній колонії № 92 Черкаської області. За період відбування покарання характеризується позитивно. Допустив сім порушень режиму відбування покарання, за які винесено три стягнення. У СВК-92 працевлаштований старшим днювальний медично-санітарної частини установи. До своїх обов`язків ставиться сумлінно, за що заохочувався шість разів правами начальника установи. На дільниці соціальної реабілітації працевлаштований різноробочим. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. У відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги. На заходи виховного та профілактичного характер) реагує позитивно, робить належні висновки. Відповідно до ст. 124 КВК України приймає особисту участь у організації виховних заходів, які проводяться в установі. Відповідно до ст. 127 КВК України приймає участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє розумну соціально-корисну активність в організації їх роботи. Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу за напрямком «Фізкультура і спорт». На профілактичною обліку в установі не перебуває. За характером спокійний, врівноважений. У середовищі засуджених не конфліктний. Підтримує рівні та доброзичливі стосунки із засудженими позитивної спрямованості. 16.03.2016 постановою начальника установи погодженою із спостережною комісією переведений до дільниці соціальної реабілітації при Старобабанівській ВК-92. Тому вважає, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.05 2016 року, відмовлено в клопотання адміністрації колонії №92 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , з тих підстав, що не надано безперечних доказів того, що засуджений виправився раніше закінчення визначеного йому вироком суду строку покарання і до нього можливо застосувати інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Також, під час відбування покарання поведінка засудженого ОСОБА_7 і його ставлення до праці не були стабільними, оскільки він 7 разів допустив порушення режиму відбування покарання, за три з яких до нього застосовувалися стягнення, у тому числі два у червні 2015 року застосовано ДІЗО, зокрема відсутність на робочому місці.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій порушується питання про скасування ухвали районного суду відносно нього. Мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції не законна і не обґрунтована. Зазначає, що має 7 заохочень, останнє з яких було 02.06.2016 року, за сумлінну поведінку та старанне відношення до праці був переведений 16.03.2016 року до «Дільниці Соціальної Реабілітації», що говорить про те, що він став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги засудженого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про те, що основною, вирішальною ознакою умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 є його виправлення, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. З характеристики засудженого ОСОБА_7 вбачається, що останній неодноразово судимий, останній раз у період умовно-дострокового звільнення вчинив знову умисний тяжкий злочин. За час відбування покарання вчинив 7 порушень за які 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Засуджений 17.03.2014 року намагався порушити локальну дільницю, 03.05.2014 року відмовився від особистого обшуку, 29.11.2014 року був відсутній на вечірній перевірці за що на нього стягнення не накладалися, а були проведені бесіди виховного характеру. Останнє за часом порушення було допущене 22.06.2015 року із застосуванням стягнення. Тому, засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-достракове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до вимог п.17 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

Враховуючи вищевказане, і те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог Пленуму та КК України та дійшов вірного висновку про те, що необхідно відмовити в задоволенні клопотання

засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги засудженого про те, що судом першої інстанції постановлено не законну та не обґрунтовану ухвалу, оскільки у відповідності зі ст.81 КК України є всі підстави його звільнення від відбування покарання умовно-достроково - є безпідставними, оскільки останній не став на шлях виправлення та не заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Крім того, у відповідності зі п.2 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою та підстав для скасуванню не знаходить, а тому апеляція засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 539 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.05.2016 року, про відмову в задоволенні клопотання адміністрації колонії №92 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі залишити без змін.

Головуючий :

Судді :