Справа № 317/1858/16-к
№/п 1-в/317/885/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2016 р.

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта неповна середня, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
05.11.2009 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 186 ч. 1, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
11.09.2012 р. Василівськоим районним судом Запорізької області за ст. 186 ч. 1, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.
31.07.2013 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. 186 ч. 1, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 11.02.ю2016 р. зараховано строк тримання під вартою з 17.06.2013 р. по 02.09.2013 р. (включно) на підставі ст. 72 КК України, суд -
В С Т А Н О В И В:
До Запорізького районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього умовно дострокового звільнення.
В своєму клопотанні засуджений ОСОБА_5 , посилається на те, що він був засуджений 31.07.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. 186 ч. 1, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Засуджений зазначає, що він відбув 2/3 частини строку, працевлаштований, сумлінно ставиться до своїх обов`язків, однак адміністрацією колонії йому було відмовлено у застосуванні відносно нього умовно-дострокового звільнення, оскільки адміністрація вважає, що він не став на шлях виправлення.
На підставі вищевикладеного він був вимушений звернутись до суду із вказаним клопотанням, в якому просить суд застосувати до нього ст. 81 ч.2,3 КК України та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив суд його задовольнити.
В судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99) ОСОБА_4 заперечував проти клопотання засудженого у зв`язку з тим, що засуджений під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі УДПтС України в Запорізькій області допустив 1 порушення режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення накладено до набуття вироком чинності. Заохочень не мав. За час відбуття покарання в Біленьківській ВК № 99 допустив 4 стягнення: 1) 01.07.2014 р. зберігання рідини з ознаками бродіння; 2) 23.06.2015 - за порушення форми одягу, 3) 30.07.2015 - за порушення форми одягу, 4) 27.08.2015 - за порушення форми одягу. 02.04.2014 р. отримав заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, 05.04.2016 р. отримав заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
Провину в скоєному визнає, але робить це з метою отримати до себе поблажливість. За вироком суду позову не має.
Прокурор також заперечував проти застосування до засудженого ОСОБА_5 заохочувальної норми передбаченої ст. 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення, оскільки засуджений не довів того, що він став на шлях виправлення.

Як вбачається з характеристики, яка надана адміністрацією Біленьківської ВК УДПтС України в Запорізькій області, ОСОБА_5 в Біленьківській ВК-99 відбував покарання з 26.09.2013 року за час відбування покарання на виробництва колонії не працевлаштований, але приймає участь в ремонтних роботах приміщень житлової зони, а саме відділень СПС, підтримує стосунки із засудженими як позитивної так і негативної спрямованості. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. За характером спокійний, помірно врівноважений, але інколи бувають емоційні сплески, які виражаються в підвищеному тоні та перебиванні при діалозі з співробітниками колонії. Не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисної активності в організації їх роботи.
14.11.2014 року комісією установи відмовлено у застосовані заохочувальної норми, передбаченої статтями 101 Кримінально-виконавчого кодексу України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації, так як засуджений не став на шлях виправлення.
30.07.2015 року комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої статтею 82 Кримінального кодексу України у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш мяким.
31.03.2016 року комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої статтею 81 Кримінального кодексу України у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, так як засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення.
Відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до ст.107 ч.2 КК України Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
За змістом ст.539 КПК України, клопотання (подання) про звільнення особи від подальшого відбування покарання умовно-достроково розглядається згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, та з урахуванням положень розділу VIII цього Кодексу. Суд, за вимогами закону повинен повно, всебічно і об`єктивно дослідити всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, після чого постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Ці вимоги закону узгоджуються і з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року, відповідно до яких, під час судового розгляду суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.
Приймаючи до уваги характеристику на засудженого, затверджену в.о. начальника установи, відповідно до якої ОСОБА_5 за час відбування покарання на виробництва колонії не працевлаштований, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, не завжди має охайний зовнішній вигляд, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, за характером інколи бувають емоційні сплески, які виражаються в підвищеному тоні та перебиванні при діалозі з співробітниками колонії. Не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисної активності в організації їх роботи, той факт, що засуджений за час відбуття покарання в Біленьківській ВК № 99 допустив 4 стягнення: 1) 01.07.2014 р. зберігання рідини з ознаками бродіння; 2) 23.06.2015 - за порушення форми одягу, 3) 30.07.2015 - за порушення форми одягу, 4) 27.08.2015 - за порушення форми одягу, і має тільки 2 заохочення, тому суд вважає, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення та його клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.537, ст.539 КПК України, ст.152 КВК України, суд,-
У Х В А Л И В:
В клопотанні засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання ухвали зупиняється.

Суддя: ОСОБА_1