Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/154/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.03.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження (ЄРДР №0000167 від 18.08.2015) по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Снятин, Івано-Франківської області, мешканця АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, військовослужбовець, солдат, водій інженерно-дорожньої роти, раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини пп НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про оборону України", ч.1 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з метою небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання свої службових обов`язків, 18.12.2014 року до місця розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) не з`явився та без поважних причин був відсутній на військовій службі до 13.01.2016 року.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад 1 місяць.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю підтвердив обставини обвинувачення та визнав вину у вчиненні злочину, що йому інкриміновано за ч.3 ст.407 КК України. По справі пояснив, що з 18.12.2014 по 27.12.2014 року перебував у відпустці за сімейними обставинами, оскільки у його жінки були передчасні роди. З відпустки до місць несення служби не повернувся, бо здійснював догляд за неповнолітньою дружиною та новонародженим сином. Інших родичів, які б могли здійснювати догляд за дружиною та дитиною не має. У дружини є лише хвора мати, яка проживає окремо від них. Його мати померла у 2009 році, а з батьком він не спілкується. Про причини нез`явлення до військової частини він повідомив т.в.о. командира роти та начальника стройової частини, однак не отримав від них дозволу лишитись вдома. Весь час знаходився вдома, не від кого не ховався і з`явився до військової частини за першою вимогою.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а наслідки позбавлення права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку їм зрозумілі, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

При викладених обставинах, судом встановлено, що мало місце діяння, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується, це діяння містить склад злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч.3 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад 1 місяць. Обвинувачений винен у вчиненні цього злочину та підлягає покаранню за його вчинення, оскільки такий ним вчинено у стані осудності.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає - щире каяття, безпосередня участь ОСОБА_4 у бойових діях в зоні АТО, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд у відповідності до ст.65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, характеризуючи дані, а саме: що обвинувачений за станом здоров`я придатний до проходження військової служби, на диспансерному обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не знаходиться, за місцем служби характеризується негативно, приймав безпосередню участь у АТО, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину.

За таких обставин, враховуючи наявність у обвинуваченого пом`якшуючих покарання обставин, щире бажання обвинуваченого виправитись, його виправлення та перевиховання можливе, йому слід призначити покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії у виді позбавлення волі та із звільненням його від покарання на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків у відповідності до ст.76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосований.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавленні волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку у 1 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки в порядку ст. 76 КК України:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1