Справа № 481/762/15-к
Провадж.№ 1-кп/481/14/2016
В И Р О К
іменем України

30.06.2016 року Новобузький районний суд Миколаївської області
в складі головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000368 від 18.05.2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Улянiвка Новобузького району Миколаївської області, українця, громадянина України, освіта середня, перебуваючого в цивільному шлюбі, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Улянівка, Новобузького району Миколаївської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 вступили в злочинну змову та вчинили викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в сховище при наступних обставинах:

В квітні 2015 року, точної дати не встановлено, обвинувачений ОСОБА_3 під час спільного відпочинку з обвинувачений ОСОБА_4 запропонував останньому таємно викрасти зерно з складського приміщення в с. Ульянівка, Новобузького району, що належить потерпілій ОСОБА_6 . Обвинувачений ОСОБА_7 погодився на дану пропозицію та надав свою згоду. З цією метою обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 того ж дня, близько 22.00 години взявши велосипед, разом попрямували по вулиці с. Ульянівка, Новобузького району до домоволодіння ОСОБА_6 по ключі від складського приміщення останньої. Прийшовши до домоволодіння потерпілої ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_7 зайшов на територію домоволодіння та попрямував до приміщення гаражу, де на крючку знаходились ключі від складу. Взявши ключі, останній вийшов на вулицю, та віддав ключі обвинуваченому ОСОБА_3 . Прийшовши до складського приміщення обвинувачений ОСОБА_3 відчинив замок на дверях та обвинувачені проникли в дане приміщення. Обвинувачений ОСОБА_3 разом з обвинуваченим ОСОБА_8 взяли мішки білого кольору, що знаходились на землі, почали наповнювати їх зерном. Останні набравши 2 мішки із зерном пшениці вагою 120 кг вартістю 600 грн,та 2 мішки з зерном ячменю вагою 100 кг, вартістю 450 грн почали виносити їх з приміщення на вулицю, та складати з бічної сторони складського приміщення. Винісши всі мішки, обвинувачений ОСОБА_3 зачинив двері складу, та віддав ключі обвинуваченому ОСОБА_7 і він відніс їх та повісив на те саме місце, де вони знаходились, а мішки перевезли велосипедом від складу.
В подальшому обвинувачені ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 розпорядились зерном на власний розсуд, а саме перепродали зерно мешканцям с. Ульянівка, Новобузького району, завдавши матеріальні збитки потерпілій ОСОБА_6 на суму 1050 грн.
Крім того, наприкінці квітня, 2015 року точної дати не встановлено, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знов вирішили викрасти зерно з складського приміщення в с. Ульянівка, Новобузького району, що належить потерпілій ОСОБА_6 .
З цією метою обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 того ж дня, близько 22.30 години взявши велосипед, разом попрямували по вулиці с Ульянівка, Новобузького району, до домоволодіння потерпілої ОСОБА_9 де обвинувачений ОСОБА_7 потрапивши на територію подвір`я взяв ключі від складського приміщення останньої. Взявши ключі, останній вийшов на вулицю, та віддав ключі обвинуваченому ОСОБА_3 . Прийшовши до складського приміщення, обвинувачений ОСОБА_3 відчинив замок на дверях та останні проникли в дане приміщення. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_8 взяли мішки білого кольору, що знаходились на землі, почали наповнювати їх зерном. Набравши 2 мішки з зерном пшениці вагою 120 кг, вартістю 600 грн та 1 мішок з зерном ячменю вагою 50 кг, вартістю 225 грн, почали виносити з приміщення на вулицю, та складати їх з бічної сторони складського приміщення. Винісши всі мішки, ОСОБА_3 зачинив двері складу, та віддав ключі ОСОБА_7 який відніс їх та повісив на те саме місце, де вони знаходились.
В подальшому обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розпорядились зерном на власний розсуд, а саме перепродали зерно мешканцям с. Ульянівка , Новобузького району , завдавши матеріальні збитки потерпілій ОСОБА_6 на суму 825 грн.
Своїми умисними діями, які виразились в умисному таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням в сховище, вчинене за попередньою змовою групою осіб обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням в сховище, вчинене за попередньою змовою групою осіб обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України

Свою вину у вчинені злочину обвинувачений ОСОБА_3 визнав повністю, розкаявся у вчиненому. Пояснив, що дійсно у квітні 2015 року, точної дати не пам`ятає, він за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_4 двічи вчиняли крадіжку зерна із складського приміщення, яке належить потерпілій ОСОБА_6 . Підтвердив, що першого разу вони викрали у потерпілої ОСОБА_6 2 мішки із зерном пшениці та два мішки із зерном ячменю, які перепродали місцевим жителям с. Уллянівка Новобузького району Миколаївської області. Коли вдруге обвинувачені проникли до складського приміщення потерпілої, то таємно викрали 2 мішки із зерном пшениці та один мішок із зерном ячменю, які також перепродали місцевим жителям с. Уллянівка Новобузького району Миколаївської області. Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що вони із обвинуваченим ОСОБА_4 працювали у потерпілої по найму, а тому добре знали де вона зберігала зерно і де лежали ключі від складських приміщень. Вчинити крадіжку обвинувачений вирішив оскільки мав потребу в грошових коштах, а потерпіла ОСОБА_6 за роботу загалом проводила натуроплату.

Свою вину у вчинені злочину обвинувачений ОСОБА_4 також визнав повністю, розкаявся у вчиненому, однак скористався своїм правом передбаченим ст..63 Конституції України, та відмовився давати суду показання.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Враховуючи вимоги ст. 325 КПК України, думку учасників провадження, які вважали можливим проведення судового розгляду у відсутності потерпілої, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченими та відсутністю в матеріалах провадження цивільного позову, суд визнав можливим з`ясувати всі обставини під час судового розгляду у її відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням письмових матеріалів кримінального провадження в порядку запропонованому прокурором. Прокурор, обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України достовірно встановлена та повністю доведена наданими в судовому засіданні показами обвинуваченого ОСОБА_3 , які є достовірними, узгодженими з матеріалами справи, та проаналізованими в судовому засіданні доказами по справі, а саме:

- протоколом огляду місця події від 18.05.2015 року із фототаблицею ( а.с.68-72);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.05.2015 року із фототаблицею за участі обвинуваченого ОСОБА_3 , в якому зафіксовано всі обставини вчинення крадіжки ( а.с.73-79);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.05.2015 року із фототаблицею за участі обвинуваченого ОСОБА_4 , в якому зафіксовано всі обставини вчинення крадіжки ( а.с.80-86);

-довідками про вартість викраденого майна (а.с.87,88).

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового провадження, а також вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового провадження,

За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в сховище, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги те, що він вчинив тяжкий умисний злочин, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Суд бере до уваги характеризуючі дані ОСОБА_3 , а саме: його позитивну характеристику за місцем проживання, те, що він не перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога чи психіатра; з військового обліку знятий за станом здоров`я; раніше не судимий; має родину та трьох неповнолітніх дітей на утриманні. ( а.с.89-94).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є - щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 має бути призначено покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним і буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Суд, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав, активно сприяв в розкритті злочину, щиро покаявся у вчиненому, вважає можливим звільнити його від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, та встановити обов`язки передбачені ст..76 КК України..

Під час вчинення злочину, передбаченого за ч.3 ст.185 КК України обвинувачений ОСОБА_3 був осудний у розумінні до ст. 19 КК України.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в сховище, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги те, що він вчинив тяжкий умисний злочин, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Суд бере до уваги характеризуючі дані ОСОБА_4 , а саме: його позитивну характеристику за місцем проживання; те, що він не перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога чи психіатра; на військовому обліку не перебуває; раніше судимий, але в силу ст.89 КК України судимість погашена ( а.с.95-100).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є - щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначено покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним і буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Суд, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав, активно сприяв в розкритті злочину, щиро покаявся у вчиненому, вважає можливим звільнити його від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, та встановити обов`язки передбачені ст..76 КК України..

Під час вчинення злочину, передбаченого за ч.3 ст.185 КК України обвинувачений ОСОБА_4 був осудний у розумінні до ст. 19 КК України.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком два роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком два роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час оголошення вироку.

Суддя: