Справа № 447/2196/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/708/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судових засідань - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської мобласті від 02.11.2016 року, по матеріалах кримінального провадження № 0001151 внесеного в ЄРДР 26.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, про арешт рухомого майна автомобілів,
за участю:
прокурора прокуратури Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури ОСОБА_8
апелянта власника автомобіля - ОСОБА_7 ,

представника апелянта адвоката ОСОБА_9 ,

встановила :
Ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 02.11.2016 року задоволено клопотання слідчої Миколаївського відділення поліції Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 про арешт майна задоволено.
Накладено арешт на легковий автомобіль марки «AUDI», моделі «A4», з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_11 , що проживає по АДРЕСА_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки НОМЕР_2 на автомобіль марки «AUDI», моделі «A4», з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », що являються знаряддям вчинення кримінального правопорушення та речовими доказами в даному кримінальному провадженні, та які вилучено в ніч з 25.10.2016 року на 26.10.2016 року під час огляду місця події, а також заборонено розпоряджатись та користуватись вказаним майном, з метою забезпечення збереження їх як речового доказу та в подальшому проведення транспортно-трасологічних, транспортно-технічних, судово-молекулярних, дактилоскопічних та інших експертиз, у проведенні яких виникне в ході досудового розслідування необхідність.
На вказану ухвалу 07.11.2016 року подала апеляційну скаргу власник автомобіля ОСОБА_7 , яка просить ухвалу слідчого судді скасувати та зобов`язати слідчу ОСОБА_10 негайно безоплатно повернути їй, як законному власнику, автомобіль марки «AUDI», моделі «A4», з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки НОМЕР_2 .
Покликається, що ухвала суду першої інстанції постановлена з грубим порушенням вимог КПК України. Зокрема був порушений строк розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна 3, а саме 72 годин, які розпочалися 26.10.2016 року коли слідча звернулася до суду з клопотанням, а по закінченню такого строку у відповідності до ч.6 ст.173 КПК України таке майно повертається особі у якої його було вилучено. Однак цього зроблено не було.
Апелянт зазначає, що її, як власника автомобіля, було повідомлено в телефонному режимі, ввечері 25.10.2016 року про те, що її транспортний засіб вилучений з місця події, однак через хворобу вона змогла тільки 31.10.2016 року прибути в Миколаївський відділ поліції, щоб забрати автомобіль, яким 25.10.2016 року, з її згоди, керував її родич ОСОБА_12 , однак транспортний засіб не віддали. Натомість 02.11.2016 року, поза межами строку відведеного для вирішення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя розглянув клопотання слідчої та наклав арешт на автомобіль. Слід зазначити, що ні слідча, ні суд не повідомляли її, як власника арештованого майна, про розгляд справи в суді першої інстанції, а про це вона та її захисник довідалися випадково.
Наголошує, що відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно. Крім того, відповідно до ч.4 ст.168 КПК України після тимчасового вилучення майна уповноважена особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку встановленого Кабінетом Міністрів України згідно постанови № 1104 від 19.11.2012 року «Про реалізацію окремих положень КПК України».
Заслухавши доповідь судді, думку апелянта власника автомобіля ОСОБА_7 , підтриману її представником адвоката ОСОБА_9 , які просили скасувати ухвалу суду першої інстанції та задоволити апеляційну скаргу, міркування прокурора про залишення ухвали суду першої інстанції без зміни, а апеляційної скарги - без задоволення, перевіривши матеріали клопотання та кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього доказів в матеріалах кримінального провадження.

Як з`ясовано в суді першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції по кримінальному провадженню № 0001151 внесеного в ЄРДР 26.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України вилучено, в ніч з 25.10.2016 року на 26.10.2016 року, легковий автомобіль марки «AUDI», моделі «A4», з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_11 , що проживає по АДРЕСА_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки НОМЕР_2 на автомобіль марки «AUDI», моделі «A4», з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », що являються знаряддям вчинення кримінального правопорушення та речовим доказом в даному кримінальному провадженні, і передано на відповідальне зберігання на автостоянку, що в м. Миколаєві Львівської області по вул. Львівське шосе,1.

Згідно постанови слідчої, від 26.10.2016 року, легковий автомобіль марки «AUDI», моделі «A4», з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », визнано речовим доказом по кримінальному провадженню та залишено на зберіганні на автомобільній стоянці, що в АДРЕСА_2 .

Будь-яких даних, що майно, яке належить ОСОБА_7 (вищевказаний автомобіль), було документально оформлено, як тимчасово вилучене майно, в матеріалах клопотання відсутні.

Таким чином покликання апелянта про те, що слідчим суддею неналежним чином досліджені матеріали кримінального провадження, не відповідають дійсності. Всі наявні в кримінальному провадженні фактичні дані слідчим суддею першої інстанції були враховані. Правових підстав для скасування арешту на автомобіль, на підставі вимог ст. 170 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на вищезазначене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчої у накладені арешту на транспортний засіб марки «AUDI», моделі «A4» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 »,діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Колегія суддів не вбачає будь-якої невідповідності висновку суду першої інстанції нормам КПК України та фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді..

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 170-173, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 02.11.2016 року, якою накладено арешт на легковий автомобіль марки «AUDI», моделі «A4», з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_11 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки НОМЕР_2 на автомобіль марки «AUDI», моделі «A4» - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: