Провадження № 1-кс/185/1413/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2015 року м. Павлоград Дніпропетровської області

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні погоджене із прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів,-

В С Т А Н О В И В:
Клопотанням поданим на розгляд слідчому судді, слідчий , в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000484 , внесеного до ЄРДР 13 серпня 2015 року за ознаками кримінального правопрушеняня, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, просить надати дозвіл га тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні операторів телекомунікацій (мобільного зв`язку) « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ) та зобов`язати останніх надати інформацію про без розкриття змісту про вихідні та вхідні дзвінкі, текстові повідомлення мобільного терміналу рухомого (мобільного) зв`язку, а саме мобільного телефону з номером НОМЕР_2 у період з 00:01 години 05 серпня 2015 року по 00:01 годину 18 листопада 2015 року із зазначенням ІМЕІ терміналів та ретрансляційних антен, у зоні покриття яких виходили на зв`язок абоненти.

Розглянувши клопотання, вивчивши додані до нього документи, з`ясувавши думку прокурора та обґрунтування останнього щодо вмотивованості поданого до суду клопотання, приходжу до наступного висновку.

В поданому клопотанні слідчий просить надати тимчасовий доступ речей і документів, які відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК України містять охоронювану законом таємницю та мають інформацію, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо, але в порушення п. 6 ч. 2 ст. 160 КПК України не зазначає неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Зі змісту клопотання слідчого вбачається, що останній клопоче про отримання тимчасового доступу до інформації, яка знаходиться у оператора телекомунікацій.

Зокрема, слідчий клопоче отримати доступ до документів, які містять інформацію про текстові повідомлення мобільного терміналу рухомого (мобільного) зв`язку, а саме мобільного телефону з номером НОМЕР_2 у період з 00:01 години 05 серпня 2015 року по 00:01 годину 18 листопада 2015 року із зазначенням ІМЕІ терміналів та ретрансляційних антен, у зоні покриття яких виходили на зв`язок абоненти.

Тобто, перелік інформації, до якої слідчий намагається отримати тимчасовий доступ свідчить про те, що поданим клопотанням слідчий ставить питання про втручання у приватне спілкування.

В свою чергу, порядок втручання у приватне спілкування регулюється Главою 21 КПК України, а не статтями 40,131,132,159-164 КПК України, на які у клопотанні посилається слідчий.

Крім цього, в клопотанні слідчого відсутня вказівка про неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, з огляду на інформацію в контексті п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК України, в тому числі і з огляду на період часу , про який зазначено в клопотанні.

Окрім наведеного, слідчим не конкретизовано у резолютивній частині клопотання, кому саме необхідно надати дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, із зазначенням прізвища, імені по батькові, та займаної посади відповідної службової особи.

Також, слід зазначити, що ст.159 та п.7 ч.1 ст.162 КПК передбачено такий захід забезпечення кримінального провадження, як тимчасовий доступ до документів, які знаходяться в операторів та провайдерів телекомунікацій та містять інформацію про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалість, зміст (вихідні чи вхідні з`єднання, SMS, MMS тощо), маршрути передавання, а ст.ст.263 та 268 КПК передбачено такі негласні слідчі (розшукові) дії, як зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу відповідно.

Зокрема, дії, передбачені ст.ст.263 та 268 КПК, є негласними слідчими (розшуковими) діями, дозвіл на проведення яких надає слідчий суддя суду апеляційної інстанції. Інформація щодо цих дій згідно із Законом України «Про державну таємницю» та п.п.4.12.4 і 4.12.5 Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказом Служби безпеки України від 12.08.2005 року №440, містить відомості, що становлять державну таємницю. Водночас дії, передбачені ст.159, п.7 ч.1 ст.162 КПК, є заходами забезпечення кримінального провадження, дозвіл на застосування яких надає слідчий суддя суду першої інстанції, при цьому відомості щодо таких дій не становлять державної таємниці.

Тимчасовий доступ надається до документів, які містять інформацію про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалість, зміст (вихідні чи вхідні з`єднання, SMS, MMS тощо), маршрути передавання тощо і не дають можливості втрутитися у приватне спілкування, тобто отримати доступ до змісту інформації, що передається. А зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (ст.263 КПК) є різновидом втручання у приватне спілкування, оскільки здійснюється доступ до змісту повідомлень будь-якого виду та інформації, що передається особою під час зв`язку.

У ст.ст.159, 162 КПК передбачено отримання слідчим (прокурором) інформації про зв`язок, що відбувся в минулому (постфактум), у тому числі про місцезнаходження радіоелектронного засобу у певний день та час. Водночас визначена у ст.268 КПК негласна слідча (розшукова) дія - установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу передбачає локалізацію (моніторинг) місцезнаходження радіоелектронного засобу в режимі реального часу (тобто дає змогу отримати інформацію про те, де перебуває відповідний засіб на момент спостереження за ним, визначити маршрут його перебування).

Оскільки вимоги, які зазначаються у клопотанні, стосуються фактично негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема, встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу, втручання в приватне спілкування, так як в клопотанні ставиться питання про надання інформації щодо невстановленого кола осіб, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання, оскільки орган досудового розслідування звернувся з клопотанням, яке підлягає розгляду слідчими суддями апеляційного суду.

Також вважаю за необхідне звернути увагу на положення ч.2 ст.1 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а тому посилання слідчого в клопотанні на інформаційний лист ВССУ України в якості правової підстави на обґрунтування клопотання не є коректним.

Відтак, слідчим не дотримані вимоги закону щодо складання й подання до суду вказаного клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9 ч. 6, 163,164, КПК України,

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1