Справа №212/3299/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ; за участю: секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ; сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ; захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ; обвинуваченого ОСОБА_5 ; потерпілої ОСОБА_6 ; представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000265 від 28.04.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Кривий Ріг, Україна, громадянин України, освіта середня, вдівець, малолітніх дітей на утриманні не має, пенсіонер, інвалід другої групи, раніше не засуджений, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
27.04.2016 в світлий час доби, приблизно о 13 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині дороги вул. Ногіна з боку вул. Кремлівська в напрямку вул. Сімбірцева в Жовтневому районі м. Кривого Рогу.

В цей же час, попереду руху автомобіля, в районі зупинки громадського транспорту «Суха Балка», вийшов пішохід ОСОБА_8 , який почав перетинати проїзну частину дороги по пішохідному переходу, який позначено відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою, в темпі звичайного кроку, з права наліво за напрямком руху автомобіля «ВАЗ 2105».

Водій ОСОБА_5 , наближаючись до не регульованого пішохідного переходу на якому перебував пішохід ОСОБА_8 та маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожніми знаками «пішохідний перехід», які встановлені по обидва боки проїзної частини, та рухом пішохода, не зменшив швидкості, та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, продовжив рух у вказаному напрямку, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п. 1.5, 2.3, та 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно до яких:

- «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні … загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

- «18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека..».

Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 в районі зупинки громадського транспорту «Суха Балка» по вул. Ногіна в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, допустив наїзд керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїжджу частину дороги по пішохідному переходу позначеному дорожнім знаком 5.35.1 та дорожньою розміткою 1.14.1. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження від яких знаходячись на стаціонарному лікуванні у КЗ «Міська клінічна лікарня №2» ДОР» помер від отриманих травм.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 881/1 від 20.05.2016 потерпілому ОСОБА_8 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сполученої травми голови, тулуба, кінцівок у вигляді саден, забитих ран голови, крововиливи у м`яких тканинах голови, лінійного перелому лівої скроневої кістки, крововиливу під оболонки та в речовину головного мозку, переломів ребер, розриву печінки, гемоперетоніуму, перелому правої малогомілкової кіски, синців, саден верхніх та нижніх кінцівок. Зазначені ушкодження виникли в час та при обставинах викладених у медичних документах та постанові. Анатомічна локалізація мА морфологічний характер ушкоджень свідчить про те, що ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, в умовах дорожньо-транспортної пригоди при травмуванні потерпілого, який знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні тіла виступаючими частинами, автомобіля, що рухався. Ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Між порушенням водієм ОСОБА_5 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України й наслідками, що наступили, - спричиненням смерті потерпілому ОСОБА_8 є прямий причинний зв`язок.

За правовою кваліфікацією ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

На підставі частини третьої статті 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд ухвалив обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідити документи, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого.

Пояснив, що 27.04.2016, приблизно о 13 годині 40 хвилин, він керуючи автомобілем «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині дороги вул. Ногіна з боку вул. Кремлівська в напрямку вул. Сімбірцева в Жовтневому районі м. Кривого Рогу.

В цей же час, попереду руху автомобіля, в районі зупинки громадського транспорту «Суха Балка», вийшов пішохід ОСОБА_8 , який почав перетинати проїзну частину дороги по пішохідному переходу, який позначено відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою, в темпі звичайного кроку, з права наліво за напрямком руху автомобіля «ВАЗ 2105». ОСОБА_8 він не побачив та збів на пішоходному переході.

Зазначив, що у вчиненому кримінальному правопорушенні розкаюється, просить строго не карати, оскільки він повністю відшкодував шкоду завдану кримінальним правопорушенням та активно сприяв розкриттю злочину.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що про саму подію - ДТП вона довідалася з чужих слів і безпосередньо не спостерігала. Вона є донькою загиблої особи і смерть батька завдала їй значну травму. Проте, матеріальну та моральну шкоду обвинувачений відшкодував в повному обсязі.

Пояснила, що відмовляється від поданого цивільного позову, оскільки до цього часу обвинувачений повністю відшкодував шкоду.

Допитавши обвинуваченого та потерпілу, вислухавши думку прокурора, суд прийшов до переконання про те, що обвинувачений ОСОБА_5 винний у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, є необережним і відноситься до категорії тяжких злочинів.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, пенсіонер, інвалід другої групи враховуючи поведінку обвинуваченого після дорожньо-транспортної пригоди, а саме активне сприяння потерпілій, , суд, вважає необхідним призначити покарання в межах санкції частини 2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням звільнення від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України. При цьому суд зважає на позицію потерпілої, яка просить не призначати покарання, яке слід відбувати реально, а також враховує відсутність з їх сторони претензій до обвинуваченого.

Додаткове покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України - позбавлення права керувати транспортними засобами - судом застосовується, оскільки ОСОБА_5 є песіонером, керування транспортним засобом не є джерелом доходу обвинуваченого та не пов`язано з його навчальною чи трудовою діяльністю, а думка потерпілої у цьому випадку не є визначальною, оскільки не стосується її інтересів.

На думку суду, саме таке покарання, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів.

Підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально, відсутні.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст..100 КПК України.

До того ж слід стягнути з ОСОБА_5 витрати на проведення експертизи на користь держави у сумі 1540,70 грн.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Суд приймає відмову потерпілої від цивільного позову.
Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України; суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 - не обирати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданної внаслідок злочину закрити, прийнявши відмову позивача від позову.
Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Речові докази: -автомобіль «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання власнику ОСОБА_5 , залишити у володінні останнього, дозволивши користуватись та розпоряджуватись на власний розсуд.
Стягнути із ОСОБА_5 витрати за проведення експертизи на користь держави у сумі 1540,70 грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того засудженому роз`яснено вимоги ст.376 ч.3 КПК України.

Суддя ОСОБА_1