№ 202/2507/16-к
Провадження № 1-кс/0202/873/2016
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А
20 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000917, -
ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно.
19.04.2016 року до Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_3 про те, що колишній власник квартири ОСОБА_4 шахрайським шляхом заволодів правом власності на кв. АДРЕСА_1 , яка належить її померлому свекру ОСОБА_5 , чим спричинив майнову шкоду.
Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом ОСОБА_6 було видано дублікат договору купівлі-продажу на кв. АДРЕСА_2 від 02.03.2016 та дані про власника вказаної квартири ОСОБА_4 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно договору дарування від 19.06.2001 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_5 кВ. АДРЕСА_2 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 , являється батьком ОСОБА_7 . Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , про те, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що кв. АДРЕСА_2 є доказом по вказаному кримінальному провадженню, оскільки право власності на вказану квартиру було набуте злочинним способом, та з метою забезпечення збереження та запобігання подальших операцій з вказаним нерухомим майном просить накласти арешт на квартиру.

Слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку слідчого, вважаю що клопотання не є обґрунтованим та не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно клопотання правових підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді арешту майна слідчим зазначена ст. ст. 170 КПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В матеріалах клопотання відсутні будь-які відомості щодо повідомлення про підозру будь-яким особам, відсутні достатні дані, які вказують на вчинення кримінального правопорушення конкретною особою чи причетність будь-якої особи до вчинення кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного державного реєстру досудового розслідування за № 0000917.
За таких обставин, враховуючи положення ст. ст. 170, 173 КПК України, клопотання слідчого є необґрунтованим, та в його задоволенні необхідно відмовити.
Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою слідчого судді не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170, 171, 173, 309, 369-372, 395 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000917 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1