АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0003934 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жовнине Чорнобаївського р-ну Черкаської обл., громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, проживає: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у суді першої інстанції на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекції, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, ОСОБА_5 05.04.2015року приблизно о 02.00 годині знаходячись по місцю свого проживання по АДРЕСА_3 , почувши спрацювання встановленої ним на території домоволодіння саморобної шумової сигналізації, усвідомивши, що на території домоволодіння можливо знаходиться злочинець, покликав на допомогу ОСОБА_9 , який проживає в цьому ж будинку, з метою затримання злочинця, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_9 підійшли до належного ОСОБА_5 автомобіля «LDV», який знаходився на території домоволодіння, де ОСОБА_5 виявив пошкодження встановленої ним саморобної шумової сигналізації та під автомобілем побачив ОСОБА_10 , після чого, з метою затримання ОСОБА_10 , якого він вважав злодієм, почав вживати заходи на його затримання, а саме виштовхувати його ногами з-під автомобіля, щоб останній звідти виліз. Після того, як ОСОБА_10 виліз з-під автомобіля, він почав чинити ОСОБА_5 та ОСОБА_9 супротив з метою запобігання своєму затриманню останніми, побачивши, що ОСОБА_10 збив з ніг ОСОБА_9 та сів на нього зверху, почавши чинити опір від правомірного затримання, у ОСОБА_5 виник умисел на заподіяння ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень з метою затримання останнього для передачі правоохоронним органам, для чого ОСОБА_5 підібрав з землі дерев`яну палицю циліндричної форми та наніс один удар по голові ОСОБА_10 , який, намагаючись втекти з місця події, побіг в бік воріт зазначеного домоволодіння, однак ОСОБА_5 наздогнав його та умисно наніс два удари палицею в область голови, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, що зумовила розвиток набряку-набухання головного мозку - синець в ділянці правої половини обличчя, забійна рана в поєднанні з крововиливом в м`які тканини, фрагментарним вдавленням, перелом тім`яної та скроневої кісток праворуч, з додатковим відходженням лінійного перелому на основну та решітчасту кістки, епідуральний крововилив над правою півкулею мозку, об`ємом 150 куб.см, крововилив в м`які тканини лівої поверхні волосистої частини голови в поєднанні з лінійним багатопроменевим переломом тім`яних кісток, лівої скроневої кістки, субарахноїдальний крововилив, що покриває півкулі мозку та мозочку, в ділянці правої півкулі в поєднанні з вогнищем забою та геморагічного просякнення тканини мозку, кров в бічних шлуночках мозку, добре виражена борозна вдавлення на нижній поверхні обох півкуль мозочку від краю великого потиличного отвору, внаслідок яких 06.04.2015року настала смерть ОСОБА_10 , тим самим ОСОБА_5 перевищив заходи, необхідні для затримання злочинця, які явно не відповідали небезпечності посягання та обстановці затримання останнього.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням прокурор, який брав участь в суді першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, згідно якого призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 2 років обмеження волі. В решті вирок залишити без змін.
В якості обґрунтування зазначає, що при призначенні ОСОБА_5 покарання місцевим судом не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, та наслідки завдані злочинними діями обвинуваченого, оскільки в результаті заподіяних ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, - настала смерть останнього.
Стверджує, що призначене ОСОБА_5 остаточне покарання, із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України є безпідставним та необґрунтованим, що на думку прокурора вплинуло на законність та обґрунтованість оскарженого ним рішення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та потерпілої, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, обвинуваченого та захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
За змістом положень ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Викладені у вироку суду першої інстанції висновки про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, а саме в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, ґрунтуються на сукупності зібраних, взаємоузгодженими між собою та досліджених судом доказах, які є правильними і відповідають фактичним обставинам справи.
Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час досудового розслідування і в судовому засіданні не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 як і на правильність кваліфікації його дій за ст. 124 КК України.
В апеляційній скарзі кваліфікація дій ОСОБА_5 за ст. 124 КК України не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.
При призначенні покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості, за місцем реєстрації характеризується позитивно, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працює, особу обвинуваченого, а також обставини вчинення кримінального правопорушення.
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 щире каяття, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особам.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Фактичні обставини справи та їх об`єктивна оцінка свідчать про те, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, свою вину визнав, розкаявся, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно.
Відповідно до фактичних обставин даної справи, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення мотив, спосіб, знаряддя вчинення злочину, кількість та характер спричинених тілесних ушкоджень, причини припинення дій з боку обвинуваченого, поведінку потерпілого, яка передувала вчиненню кримінального правопорушення стосовно нього та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявність пом`якшуючої обставини, колегія суддів вважає, що звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від призначеного судом покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим стоком, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України буде достатнім для його виправлення та перевиховання.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора, про те, що при призначенні ОСОБА_5 покарання у виді 2 років обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком судом не достатньо враховано його особу та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки як вбачається із матеріалів кримінального провадження, зокрема із оскаржуваного вироку районного суду, обставини, на які посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі, як на такі, що їх не достатньою мірою враховано при призначенні покарання, судом першої інстанції враховані.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування законного та обґрунтованого вироку суду першої інстанції - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 424 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_5 за ст. 124 КК України без змін.
Ухвала апеляційного суду м. Києва набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/897/2016
Категорія КК: ст. 124 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11
Доповідач: ОСОБА_1