Справа № 308/337/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2016 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003809 від 30.11.2013 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, із неповною середньою освітою, тимчасово непрацюючого, неодруженого, мешканця: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 у період часу з 20 год. 28 листопада 2013 року по 08 год. 29 листопада 2013 року, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження віконної рами, проник до приміщення ательє, розташованого на другому поверсі будівлі АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав ноутбук марки «Леново» та фотоапарат «Соні», чим спричинив власнику ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 5000 грн.
Одночасно, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , перебуваючи на другому поверсі будівлі за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, проник до офісного приміщення, яке розташована в даній будівлі, звідки таємно викрав ноутбук марки «Дел», чим спричинив власнику ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4000 грн.
Окрім того, ОСОБА_4 в період часу з 21 год. 00 хв. 16 грудня 2013 року по 08 год. 00 хв. 17 грудня 2013 року, діючи умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження вхідних дверей, проник до приміщення салону краси « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого в будівлі АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав грошові кошти на суму 4300 грн. та перукарське обладнання на суму 5000 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Органом досудового розслідування діяння ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву від 09.06.2016 року, в якій просить розглядати кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 без її участі. Зазначає, що жодних претензій до обвинуваченого не має. У матеріалах справи також міститься розписка ОСОБА_7 від 26.12.2013 року, в якій зазначає, що отримала від слідчого перукарське приладдя в повному обсязі та грошові кошти.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву від 14.03.2016 року, в якій просить розглядати кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 без його участі. Зазначає, що підтримує покази надані ним на досудовому розслідуванні, претензій до обвинуваченого не має, шкоду йому відшкодовано в повному обсязі.
Відтак, розгляд справи здійснено без участі вказаних потерпілих.
При роз`ясненні судом обвинуваченому ОСОБА_4 суті обвинувачення, останній повідомив, що йому воно зрозуміле, також зауважив, що визнає себе винним у вчиненому правопорушенні за обставин, наведених у обвинувальному акті, щиро розкаюється, а також вказав про бажання давати показання. Щодо заявленого цивільного позову він як цивільний відповідач визнав повністю вимоги цивільного позивача.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Оскільки прокурор, обвинувачений, потерпіла не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому та показав, що дійсно в ніч з 28 та 29 листопада 2013 року він проник до приміщення ательє, розташованого на другому поверсі будівлі АДРЕСА_2 , звідки викрав ноутбук марки «Леново» та фотоапарат «Соні», ноутбук марки «Дел». Також показав, що вночі з 16 на 17 грудня 2013 року проник до приміщення салону краси « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за цією ж адресою, звідки викрав грошові кошти на суму 4300 грн. та перукарське обладнання. Зазначив, що завдана шкода потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ним відшкодована в повному обсязі. Потерпілій ОСОБА_5 він повернув ноутбук марки «Леново», а також відшкодував їй завдану шкоду в сумі 1000 грн. на стадії досудового слідства.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.
Суд, у відповідності до ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав повністю та ствердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, місця, часу та обставин його вчинення, та даними, які характеризують його особу, поясненнями потерпілої ОСОБА_5 , приходить до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно, - доведена повністю. Його дії кваліфіковані вірно.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з положень ст. 12 КК України щодо ступеня тяжкості злочину, а також санкції ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, а згідно з довідкою-характеристикою на гр. ОСОБА_4 , наданою начальником СДІМ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області майором міліції ОСОБА_9 , під час проживання за адресою: АДРЕСА_3 , на гр. ОСОБА_4 скарги з боку членів родини та сусідів не надходили., до адміністративної відповідальності протягом року не піддавався.
Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 не перебуває під диспансерним наглядом у Закарпатському обласному наркологічному диспансері.
Обставинами, визначеними ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Також суд враховує часткове відшкодування завданої шкоди шляхом повернення потерпілому викраденого майна.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обираючи до обвинуваченого ОСОБА_4 вид та міру покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, а саме характеристику обвинуваченого за місцем проживання, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, завдана кримінальним правопорушенням шкода потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 відшкодована в повному обсязі і останні не мають до обвинуваченого жодних матеріальних претензій, шкода потерпілій ОСОБА_5 відшкодована частково, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у вигляді позбавлення волі і у відповідності до вимог ст.75 КК України звільняє його від покарання з випробовуванням, при умові виконання засудженим покладених на нього обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст.76 КК України, оскільки на думку суду таке покарання відповідатиме вимогам ст. 50 КК України та буде достатнім для його виправлення.
Цивільний позивач ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала цивільний позов, у якому зазначено, що вчиненням кримінального правопорушення їй завдано матеріальну шкоду, оскільки обвинуваченим було викрадено предмети, необхідні їй для роботи, а саме для моделювання та викроювання швейних виробів. Позивач також наголошує на тому, що у зв`язку з відсутністю коштів для купівлі необхідного приладдя для роботи нею було оформлено кредитний договір №401555605 від 03.12.2013 року, кінцева сума до виплати якого становить 6253,30 грн., на яку і оцінює загальну суму спричиненого матеріального збитку
Крім того, цивільний позивач просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь 5000 грн. моральної шкоди. Вказані вимоги обґрунтовує моральними та фізичними стражданнями у зв`язку з самим фактом взлому та крадіжки, неможливості працювати у орендованому приміщенні внаслідок психологічних переживань, що полягали у щоденних думках та спогадах про наслідки події, страху можливого її повторення, що відобразилося і в негативних змінах в ї житті. Стверджує, що наслідки події, яка сталася, потягли за собою і нераціональне витрачання життєвого часу, що відобразилося на продуктивності праці потерпілої.
В судовому ОСОБА_5 визнала, що ОСОБА_4 відшкодував їй уже частину збитків, а саме в розмірі 1000,00 грн.
Заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 6253,30 грн. - матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України регламентовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як вбачається з обвинувального акту, встановлена в ході досудового слідства у кримінальному провадженні № 0003809 від 30.11.2013 року сума матеріальної шкоди, завданої злочинними діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_11 становить 5000,00 грн. Сума ж збитку, оцінена ОСОБА_5 , визначена в розмірі 6253,30 грн., однак, як вбачається із цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_5 така сума не обґрунтована належними та допустимими доказами.
Також судом із показань обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що ним частково відшкодовано завдані збитки потерпілій ОСОБА_5 на стадії досудового слідства в розмірі 1000,00 грн. Даний факт у судовому засіданні підтвердила сама потерпіла ОСОБА_5 .
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що оскільки встановлена в ході досудового слідства у кримінальному провадженні № 0003809 від 30.11.2013 року сума матеріальної шкоди, завданої злочинними діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_11 становить 5000,00 грн., обвинуваченим відшкодовано збитки на суму 1000,00 грн., то з ОСОБА_4 слід стягнути 4000,00 грн. завданих матеріальних збитків, а в решті вимог про стягнення матеріальної шкоди відмовити.
Щодо вимог ОСОБА_5 у частині стягнення моральної шкоди, суд враховує приписи ст. ст. 23, 1167 ЦК України, а також роз`яснення Пленуму Верховного суду України у постанові від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Оскільки дії ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв`язку з тим, що потерпілій ОСОБА_5 було спричинено моральні та душевні переживання у зв`язку з втратою свого майна, вона тривалий час була змушена звертатись до правоохоронних органів та суду за захистом своїх прав, суд прийшов до переконання, що з обвинуваченого на користь потерпілої слід стягнути 5000,00 грн. моральної шкоди, оскільки саме такий розмір компенсації, виходячи з вимог розумності та справедливості, буде відповідати понесеним потерпілою моральним стражданням.
Витрати на залучення експерта по кримінальному провадження №0003809 для проведення товарознавчої експертизи №23/598 від 23.12.2013 року в розмірі 244,50 грн., товарознавчої експертизи №23/599 від 24.12.2013 року в розмірі 733,50 грн. та дактилоскопічної експертизи №398 від 19.12.2013 року у розмірі 244,50 грн. - підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання про речові докази по кримінальному провадженні суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, 23, 1166, 1167 ЦК України, суд,
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, із неповною середньою освітою, тимчасово непрацюючого, неодруженого, мешканця: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_12 обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням у розмірі 4000,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень.
В задоволенні решти заявлених вимог про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у розмірі 1222,50 грн.
Речові докази по кримінальному провадженню: конверт в якому містяться чотири сліди папілярних ліній пальців рук, вилучених 17.12.2013 року під час огляду місця події, та три дактилокарти залишити при матеріалах кримінального провадження.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме перукарське приладдя та грошові кошти, вважати повернутим за належністю ОСОБА_7 , а ноутбук марки «Леново» вважати повернутим за належністю ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 349 КК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1