Справа №463/1915/16-к
Провадження №1-кп/463/185/16
В И Р О К
іменем України
10 серпня 2016 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001161 від 01.04.2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз: 14.06.2016 року Сихівським районним судом м.Львова за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
встановив:
ОСОБА_4 01.04.2016 р. близько 08-45 год. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та власного безпідставного збагачення, перебуваючи за адресою: м.Львів, вул.Зелена, 131, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, не встановлена слідством особа витягнула із лівої зовнішньої кишені куртки ОСОБА_6 її мобільний телефон марки iPhone 4, білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 2150 гривень, в якому знаходилась сім карта мобільного оператора «Лайф» номер НОМЕР_2 вартістю 20 грн. з грошовими коштами на рахунку у сумі 40 грн, після чого передала викрадене ОСОБА_4 та з місця вчинення кримінального правопорушення втекла, а ОСОБА_4 сховав телефон у свою куртку та намагався втекти з місця події, однак був затриманий ОСОБА_7 . Своїми діями ОСОБА_4 спільно із невстановленою досудовим слідством особою завдали потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 2210 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав частково і суду пояснив, що 01.04.2016р. випадково зустрів свого знайомого на ім`я ОСОБА_8 . В цей день він їхав в лікарню, а ОСОБА_8 їхав в центральну частину міста. На вул.Зеленій в м.Львові вони пересідали на інше маршрутне таксі. Коли приїхало маршрутне таксі №37 ОСОБА_8 намагався в нього зайти, але т.я. було багато людей він цього не зробив.В подальшому він підійшов до нього та непояснюючи нічого дав мобільний телефон. Коли підійшов до нього свідок ОСОБА_7 , даний телефон він віддав потерпілій. Додатково пояснив, жодних домовленостей з ОСОБА_8 та умислу на заволодіння чужим майном у нього не було.

Не зважаючи на невизнання своєї вини у вчиненому, винність обвинуваченого в інкримінованому йому злочині підтверджується доказами безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 01.04.2016р. близько 08-45год. на вул.Зеленій в м.Львові вона намагалась зайти в маршрутне таксі, т.я. було багато людей вона не змогла цього зробити. В подальшому вона виявила, що з зовнішньої кишені її куртки пропав мобільний телефон. В цей час до неї підійшов свідок ОСОБА_7 разом з обвинуваченим і повідомив, що останній з невідомим чоловіком, який втік викрали в неї телефон. Додатково зазначила, що обвинувачений за повернення телефону просив не викликати поліцію.

Показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_7 , який пояснив, що 01.04.2016р. в ранці стояв на зупинці громадського транспорту по вул.Зеленій в м.Львові. Коли потерпіла ОСОБА_6 намагалась зайти в маршрутне таксі, невідомий чоловік викрав у неї з куртки мобільний телефон та передав обвинуваченому. Коли ОСОБА_4 взяв мобільний телефон потерпілої, зразу попрямував за маршрутне таксі з метою перейти дорогу, однак в цей час був затриманий свідком. В подальшому він з ОСОБА_4 підійшов до потерпілої та повідомив останню, що в неї викрали телефон. В цей час невідомий чоловік, який викрав телефон втік. Додатково пояснив, що ОСОБА_4 спротиву не чинив, віддав телефон потерпілій та просив його відпустити і поліцію не викликати.
З оголошеного в судовому засіданні витягу №1 з кримінального провадження №0001161, згідно якого 01.04.2016р. зареєстровано заяву потерпілої ОСОБА_6 (а.с.13).

З оголошеного в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 01.04.2016р., згідно якого оглянуто зупинку громадського транспорту по вул..Зеленій , 131 в м.Львові, з участю обвинуваченого, потерпілої та свідка (а.с.14).

Оцінюючи докази в сукупності суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині.

Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_4 , який не визнає вини у вчиненому та вважаються такими, що даються з метою уникнути кримінальної відповідальності і спростовуються переліченими вище доказами.

Дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, кваліфіковано правильно.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 ККУкраїни стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, відсутністю обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, з визначенням остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, до даного покарання частково приєднати покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 14.06.2016р. та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання 3 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 рахувати з часу затримання 01.04.2016р.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 01 квітня 2016 року по день ухвалення вироку 10 серпня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази: мобільний телефон марки iPhone 4, білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , в якому знаходилась сім карта мобільного оператора «Лайф» номер НОМЕР_2 , які згідно розписки від 05.04.2016 (а.с19) переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , вважати повернутим за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1