Справа № 192/1513/16-к
Провадження № 1-в/192/1297/16
Ухвала
"13" травня 2016 р.смт.Солоне

СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника СВК-21 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 (приймає участь у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву засудженого ОСОБА_5 , 1988 року народження, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 судимий Тернівським районним судом м,Кривого Рогу Дніпропетровської області:

-26.10.2006 року за ч.3 ст.186, 75 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки з іспитовим строком 2 роки;

-28.03.2007 року за ст.198, 75, 104 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік з іспитовим строком 1 рік;

-19.11.2007 року за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці. Звільнений 12.08.2011 року умовно-достроково на 4 місяці 16 днів;

-10.01.2013 року за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_5 відбуває покарання у Солонянській виправній колонії №21 з 24 жовтня 2012 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , після зарахування йому ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2016 року строку попереднього ув`язнення у відбутий строк покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України, закінчується 28.06.2017 року.

12 лютого 2016 року ОСОБА_5 відбув 2/3 частини строку покарання, 26 лютого 2016 року адміністративною комісією Солонянської ВК-21 йому відмовлено у підготовці матеріалів про умовно-дострокове звільнення.

16 березня 2016 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив її задовольнити,посилаючись на необґрунтованість відмови адміністрації установи у такому звільненні. Пояснив, що він відбув необхідну частину покарання для застосування умовно-дострокового звільнення, має одне заохочення. Він у колонїї працює, визнає вину у злочині.

Представник адміністрації Солонянської виправної колонії №21 заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого. Вказав, що засуджений характеризується посередньо, працює, але не проявляє активності, не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу, виховних заходах та роботі самодіяльних організацій засуджених. ОСОБА_5 був заохочений один раз з метою стимулювання законослухняної поведінки.
Прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 , оскільки поведінка останнього не свідчить про те, що він довів своє виправлення.
Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації СВК-21, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Згідно положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої законослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після відбуття певної частини строку, зазначеної у ст.81 КК України, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, засуджений за весь період відбування покарання був заохочений лише один раз, має два стягнення за порушення режиму відбування покарання, які були накладені на засудженого після звернення його до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

Згідно характеристики, засуджений працевлаштований, не бере участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу та у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, до виконання обов`язків, передбачених ст.107 та 118 КВК України, відноситься не завжди сумлінно.
У своєму клопотанні засуджений не навів передбачених ст.81 КК України підстав для його умовно-дострокового звільнення, і його пояснення у судовому засіданні щодо наявності таких підстав об`єктивного підтвердження не знайшли.

Наявність у ОСОБА_5 єдиного заохочення за весь період відбуття покарання свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці.

Враховуючи викладене, суд уважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених, а також не свідчить про його виправлення.

Із досліджених у судовому засіданні доказів не убачається, що засуджений сумлінно ставився до праці, та мав зразкову поведінку, тому немає і підстав вважати, що він довів своє виправлення, отже, заява ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий