Справа № 734/1373/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/809/2016
Категорія - ст. 185 ч. 2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000482 від 15.07.2015 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 червня 2016 року по кримінальному провадженню, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Остер Козелецького району Чернігівської області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, тимчасово безробітного, зареєстрованого і жителя АДРЕСА_1 , судимого:

- вироком від 7 травня 2010 року Срібнянського районного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 190, ст. 100 КК України до 50 годин громадських робіт;

- вироком від 16 серпня 2010 року Срібнянського районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ст.ст. 70 і 71 КК України до 3 років 5 днів позбавлення волі;

- вироком від 9 вересня 2010 року Новозаводського районного суду м. Чернігова за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця 5 днів позбавлення волі;

- вироком від 30 листопада 2010 року Срібнянського районного суду Чернігівської області за ч. З ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком від 23 червня 2015 року Козелецького районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Козелецького крайонного суду Чернігівської області від 08.06.2016 р. ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 23 червня 2015 року Козелецького районного суду Чернігівської області, та остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді 2 (двох) років 6 (шістьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишено тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_6 обчислювати з 13.10 години 12 березня 2016 року, тобто із часу його фактичного затримання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 12 березня 2016 року до 8 червня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як встановив суд приблизно о 9.00 годині 7 липня 2015 року ОСОБА_6 знаходився в автомобілі «Сітроен», д.н. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_9 , біля магазину «Сільпо» по вулиці Богдана Хмельницького, 54 у м. Остер Козелецького району Чернігівської області. ОСОБА_6 , діючи умисно, таємно від потерпілого і оточуючих, із гаманця, що знаходився на пасажирському сидінні цього транспортного засдбу, та належить ОСОБА_9 , викрав грошові кошти в сумі 600 гривень та 260 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 7 липня 2015 року складає 5529.13 гривень, чим завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 6129.13 гривень.

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій вказує на незаконність рішення суду першої інстанції та просив провадження по справі закрити, в зв`язку з відсутність в його діях складу кримінального правопорушення. Вказує, що зустрічався з ОСОБА_9 6 липня, а 7 липня він їздив до Києва і з потерпілим не бачився.

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, просив вирок районного суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 23.06.2015 року Козелецького районного суду Чернігівської області та остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі. Вказує, що судом першої інстанції не враховані такі обставини: неодноразово судимий за злочини проти власності, є працездатним, але не навчається і не працює, викрадені кошти не повернув, не розкаявся.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача по справі, обвинуваченого ОСОБА_6 який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених ній підстав, адвоката ОСОБА_8 , який просив вирок районного суду скасувати, а провадження закрити у зв`язку з недоведеністю його вини, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, вирок скасувати та постановити новий, яким призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Так, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується його показами, що він давав в суді першої інстанції про те, що того дня він разом з ОСОБА_9 відпочивали у комплексі «Ася» в м. Остер.

Показаннями потерпілого ОСОБА_10 , які він давав в суді першої інстанції, що приблизно о 9.00 годині 7 липня 2015 року вийшов із автомобіля «Сітроен» та пішов до магазину за цигарками. В автомобілі на передньому пасажирському сидінні залишився ОСОБА_6 . Коли повернувся, то сигарки і гаманець, в якому знаходилися 600 гривень і 260 доларів США, залишив в автомобілі. Потім пішов поспілкуватися із знайомим. Приблизно дві хвилини біля автомобіля спілкувався із ОСОБА_11 . Коли повернувся до автомобіля, то побачив відсутніми в гаманці вказані грошові кошти. ОСОБА_6 також в автомобілі не було. До того почув, що двері автомобіля хлопнули, але не побачив як ОСОБА_6 покинув салон автомобіля. Бачив, що ОСОБА_6 знаходився далеко від автомобіля та прискорено рухався. Намагався наздогнати ОСОБА_6 , але не вдалося.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , які він давав в суді першої інстанції, що вранці 7 липня 2015 року біля ринку у м. Остер зустрівся із ОСОБА_9 , із яким розмовляли приблизно 5 хвилин. Удвох знаходилися на відстані приблизно 7-10 м від автомобіля, належного ОСОБА_9 .. Бачив, що на передньому пасажирському сидінні знаходився чоловік. Почув, що хлопнули двері автомобіля, ОСОБА_9 перервав розмову і підійшов до свого автомобіля. Потім ОСОБА_9 побіг за тим чоловіком, який до цього знаходився у автомобілі. За декілька днів ОСОБА_9 повідомив, що той чоловік, що знаходився в автомобілі, викрав у нього грошові кошти.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції в повному обсязі перевірені всі наявні докази та їм дана правильна правова оцінка.

Заперечення вказаних подій у апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_8 в засіданні апеляційного суду, колегія розцінює як захисну позицію та намагання уникнути покарання. Місцевий суд правильно та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та перевірив всі доводи сторони обвинувачення та захисту.

Заявлене обвинуваченим алібі про перебування його в іншому місці, було предметом дослідження судом першої інстанції. Воно суперечить дослідженим доказам та показанням потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 .

Твердження прокурора про те, що призначене судом ОСОБА_6 покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м`якості, є непереконливими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції, враховував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який задовільно характеризується за місцем проживання та не перебуває на обліку у лікарів - психіатра і нарколога, його вік та сімейний стан, що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є рецидив злочину.

Так, на переконання колегії, судом першої інстанції в повній мірі враховані всі обставини при призначенні покарання, на які вказує прокурор в своїй апеляційній скарзі, тому, за вказаних обставин колегія також не знаходить підстав для зміни чи скасування вироку районного суду щодо обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги як обвинуваченого так і прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора залишити без задоволення, а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 червня 2016 року по кримінальному провадженню, щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 12 березня 2016 року до 8 червня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4