Ухвала
іменем україни
14 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,
за участю прокурораОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернулась захисник ОСОБА_7 з вимогами про перевірку судових рішень щодо ОСОБА_5 .

Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі:

за ч. 1 ст. 307 КК України строком на 6 років;

за ч. 2 ст. 309 КК України строком на 2 роки і 6 місяців;

за ч. 1 ст. 317 КК України строком на 3 роки і 6 місяців.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
У вироку вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 лютого 2016 року вирок в частині призначеного покарання змінено зокрема ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі:

за ч. 1 ст. 307 КК України строком на 4 роки і 6 місяців;

за ч. 2 ст. 309 КК України строком на 2 роки і 6 місяців;

за ч. 1 ст. 317 КК України строком на 3 роки і 6 місяців.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 6 місяців.
В іншій частині вирок залишено без зміни.

ОСОБА_5 визнано винуватим в тому, що він 12 лютого 2015 року в період часу з 18 години 20 хвилин до 18 години 30 хвилин перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , з метою збуту психотропної речовини, незаконно збув за 160 грн. ОСОБА_8 , одноразовий медичний шприц об`ємом 2 мл, заповнений речовиною прозорого кольору до відмітки приблизно 2 мл, яка містить у своєму складі психотропну речовину «метамфетамін», обіг якої обмежений, вага якої в перерахунку на висушену речовину складає 0,0232 г. Вчинення ОСОБА_5 зазначених дій було встановлено під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину.
Крім того, ОСОБА_5 , без мети збуту, незаконно зберігав наркотичні засоби, виготовив та зберігав психотропні речовини, до того, як 31 березня 2015 року в ході санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 було виявлено та вилучено наркотичну речовину «канабіс», масою в перерахунку на суху речовину становить 5,141 г, та рідину, яка містить психотропну речовину «метамфетамін», маса якої в перерахунку на суху речовину становить 0,5610 г.

Також ОСОБА_5 31 березня 2015 року у першій половину дня за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 надав раніше знайомому йому ОСОБА_9 приміщення літньої кухні для вживання психотропної речовини «метамфетамін», обіг якої обмежений.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення і закрити кримінальне провадження. Обґрунтовуючи касаційну скаргу захисник стверджує, що в суді не було встановлено достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_5 і вичерпані можливості їх отримання. Зокрема ОСОБА_7 ставить під сумнів законність отримання доказів вчинення ОСОБА_5 незаконного збуту психотропної речовини, оскільки в матеріалах провадження відсутня постанова прокурора від 22 січня 2014 року про контроль за вчиненням злочину. Як наслідок, не можуть розглядатись як допустимі докази всі слідчі дії, які були зазначені, як проведені у відповідності до вказаної постанови прокурора. Зазначає захисник і про порушення закону під час проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу. Касаційна скарга скаржника містить доводи й щодо відсутності у провадженні допустимих доказів незаконного зберігання ОСОБА_5 психотропної речовини без мети збуту. Так, за її доводами органами досудового слідства порушено вимоги ч. 3 ст. 236 КПК України, зокрема, ОСОБА_5 та його матері, якій на праві власності належить приміщення, в якому проводився обшук, не було пред?явлено ухвалу про дозвіл на обшук житла та не надано копію такої ухвали. Крім того, як стверджує захисник, під час досудового розслідування ОСОБА_5 не був ознайомлений із ухвалою слідчого судді 30 березня 2015 року на проведення обшуку та протоколом обшуку від 31 березня 2015 року, оскільки їх було долучено до матеріалів провадження стороною обвинувачення лише 24 вересня 2015 року в день винесення вироку по цій справі, у зв?язку із чим ОСОБА_5 не мав можливості належно захищатись від обвинувачення. Вказаним недолікам не було надано належної уваги судами.

Захисник стверджує, що основним доказом за епізодом обвинувачення за ч. 1 ст. 317 КК України, є показання свідка ОСОБА_9 , які той у судовому засіданні суду першої інстанції дав під тиском слідчого, що було встановлено в апеляційному суді під час допиту вказаного свідки 10 грудня 2015 року. Однак після зміни складу суддів у задоволенні клопотання про повторний допит цього свідка було відмовлено.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка вважала судові рішення законними та обґрунтованими, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвала апеляційного суду це судове рішення цього суду щодо законності та обґрунтованості судового рішення, що перевіряється в апеляційному порядку, вона повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною та обґрунтованою, й крім того, відповідати вимогам ст. 419 КПК України.

Переглядаючи вирок щодо ОСОБА_5 апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зміни вироку в частині призначеного засудженому покарання, належно обґрунтувавши таке рішення.

Розглядаючи апеляційні скарги засудженого та його захисника апеляційний суд в своїй ухвалі навів докладні мотиви прийнятого рішення. Так в ухвалі апеляційний суд зазначив її суть, коротко виклав пояснення осіб, які брали участь у засіданні, і докладно мотиви прийнятого судом рішення, ретельно вивчив усі доводи, що містяться в апеляційній скарзі, проаналізував їх та зіставив з наявними у справі матеріалами. З ухвали апеляційного суду вбачається, що зазначені доводи, у тому числі й аналогічні тим, що висловлені в касаційній скарзі захисника, апеляційний суд належним чином мотивував.
Так, не залишились поза увагою апеляційного суду та спростовані судом доводи скаржників про: відсутність у провадженні належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинних дій та незаконність їх отримання; неправильну кваліфікацію дій засудженого; обмову ОСОБА_5 свідками, необ?єктивність та суперечливість їх показань; неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження; істотні порушення норм кримінального процесуального закону, у тому числі й під час проведення оперативної закупки; порушення прав ОСОБА_5 на захист під час проведення 31 березня 2015 року обшуку за місцем його мешкання.

В касаційній скарзі захисника ОСОБА_7 не наведено інші, не досліджені апеляційним судом докази, якими спростовувалися б висновки суду першої та апеляційної інстанцій з обговорюваних питань.
Колегія суддів погоджується з рішенням апеляційного суду й вважає його законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Порушень норм кримінального процесуального закону, що тягли б за собою зміну чи скасування судових рішень, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 лютого 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12