Справа № 204/2025/16-к
Провадження № 1-кп/204/233/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2016 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №0000364 від 19 травня 2015 року, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська, громадянина України, маючого середню освіту, раніше не судимого, військовослужбовця, призваного за мобілізацією, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні дружину, яка є інвалідом III групи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
21 липня 2014 року наказом № 3/5- 1184 Т (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та призначено на посаду - стрільця-радіотелефоніста 2 відділення 2 взводу 7 роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .
За наведених обставин, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
При цьому, 11 січня 2015 року, солдату ОСОБА_4 було надане звільнення з розташування військової частини НОМЕР_1 , з якого він мав повернутися 18 січня 2015 року до 20-00 год.
Однак 18 січня 2015 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті тимчасово ухилитися від військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не з`явився вчасно до розташування військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
27 січня 2016 року солдат ОСОБА_4 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе, в результаті чого злочин був припинений.
Таким чином, 18 січня 2015 року солдат ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 зі звільнення без поважних причин та незаконно перебував поза розташуванням військової частини до 27 січня 2016 року, тобто понад один місяць.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив всі фактичні обставини справи, глибоко каявся, пояснив, що не з`явився вчасно до військової частини у зв`язку зі смертю матері, після чого залишився на певний час за місцем свого мешкання, просив суд суворо не карати та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 своїми навмисними діями, що виразилися у нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць військовослужбовцем, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.407 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого, всі обставини справи.
Так обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.
ОСОБА_4 раніше не судимий, відповідно до службової характеристики, характеризується, ставиться до виконання службових обов`язків поверхово, не користується повагою в колективі, вживає спиртні напої, за своїми морально-діловими та бойовими якостями потребує постійного контролю з боку командирів, офіційно непрацевлаштований, одружений, має на утриманні дружину, яка є інвалідом III групи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У відповідності до ст.66 КК України у якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття.
На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції частини статті у вигляді позбавлення волі. Саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, встановленим судом обставинам, що пом`якшують покарання останнього.
Разом з тим, суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого, той факт, що він щиро каявся, вчинив злочин вперше, має намір виправитися, працювати та продовжувати утримувати родину, дійшов до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання та на підставі ст. 75 КК України обвинуваченого від призначеного покарання звільняє, якщо на протязі випробувального строку, ухваленого судом, він не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, покладені на нього судом у відповідності до ст.76 КК України.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, покладені на нього судом.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирати.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1