печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника особи, яка подала клопотання адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :
адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2016 року у кримінальному провадженні № 757/5986/16-к, на нежитлові приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 263,3 кв.м, в буд. літ. А-5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимог клопотання зазначає, що правомірність набуття ОСОБА_4 в іпотеку вказаної нерухомості встановлена рішенням суду, що набрало законної сили. Безпосередньо ОСОБА_4 будь-якого відношення до обставин, які є предметом досудового розслідування, немає, що свідчить про безпідставність накладення арешту на належне ОСОБА_4 майно та обумовлює необхідність його скасування.
В судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 підтримав доводи та вимоги клопотання.
Зацікавлена особа слідчий СГ ГСУ НП України ОСОБА_5 та/або інший слідчий групи слідчих в кримінальному провадженні, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явились. Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
З огляду на конституційні принципи змагальності сторін та диспозитивності, а також враховуючи, що ст.ст. 172, 174 КПК України визначений скорочений строк розгляду клопотання про скасування арешту майна, а неявка слідчого/прокурора не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні представника органу досудового розслідування на підставі наданих заявником доказів та матеріалів.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 , який підтримав клопотання, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 19.01.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 191 КК України.
Згідно доводів клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту, досудовим слідством серед іншого встановлено, що 12.02.2015 постановою Правління Національного банку України № 96 від 12.02.2015 ПАТ «Енергобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних та введено тимчасову адміністрацію. Крім того, встановлено, що службові особи ПАТ «Енергобанк», достовірно знаючи про неплатоспроможність Банку, використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам Банку здійснили протиправні дії що полягали в незаконному наданні пільг окремим клієнтам шляхом прийняття неправомірних рішень про обтяження іпотекою належного Банку на праві власності значного за вартістю нерухомого майна, що призвело до завдання істотної шкоди Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Банку, його вкладникам та кредиторам.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2016 за клопотанням слідчого СГ ГСУ НП України ОСОБА_5 в порядку забезпечення заходів кримінального провадження № 0000008 від 19.01.2016, накладено арешт на нежитлові приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 263,3 кв.м, в буд. літ. А-5, що розташовані за адресою: м. Полтава, вул. Комсомольська, буд. 27.
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ОСОБА_4 права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2016, арешт на нерухоме майно: нежитлові приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 263,3 кв.м, в буд. літ. А-5, що розташовані за адресою: м. Полтава, вул. Комсомольська, буд. 27, накладено з метою забезпечення схоронності вказаного майна, яке є предметом злочину, уникнення ризиків його зникнення, втрати або пошкодження, з метою забезпечення можливої конфіскації, цивільного позову, та попередження заподіяння збитків державі.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.
Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Слідчим суддею під час розгляду даного клопотання встановлено, що ОСОБА_4 не є фігурантом кримінального провадження № 0000008 від 19.01.2016, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 191 КК України, про підозру у вчиненні кримінального караного діяння йому не оголошено, статусу особи, до якої може бути застосовано конфіскацію майна ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не має. Також ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не має статусу особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Як вбачається з матеріалів справи серед інших підставою для накладення арешту на вищевказане майно стало те, що на підставі рішення правління Банку (оформленого протоколом № 53 від 05.08.2014р.), в забезпечення виконання зобов`язань Банку перед фізичною особою ОСОБА_4 за договором про строковий банківський вклад з щомісячною виплатою відсотків від 05.08.2014р. № ДФ-, Банк передав в іпотеку ОСОБА_4 на підставі договору іпотеки, посвідченого 08.08.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим номером 1557 нежитлові приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 263,3 кв. м., в будинку літ. А-5, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належать Банку на праві приватної власності.
05.06.2015р. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Банку на підставі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 633 ЦК України було визнано нікчемним договір про строковий банківський вклад з щомісячною виплатою відсотків від 14.07.2014р. № ДФ- та направлено відповідне письмове повідомлення ОСОБА_4 . Одночасно було подано позов до ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки, який 26.11.2015 р. був задоволений Октябрьським районним судом м. Полтави.
Разом з тим, рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 29.02.2016 р. рішення Октябрьського районного суду м. Полтави від 25.11.2015 р. скасовано, постановлено нове, яким в задоволенні позову Банка до ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено за безпідставністю.
Таким чином правомірність набуття ОСОБА_4 в іпотеку нежитлових приміщень (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 263,3 кв. м., в будинку літ. А-5, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили.
З огляду на вищевикладене, на даний час відсутні розумні підстави вважати, що заявник здобув відповідне майно незаконним шляхом за викладених у фабулі кримінального правопорушення обставин. Вказане змушує слідчого суддю критично поставитись до доцільності арешту відповідного майна заявника.
Оцінюючи вищевказані обставини в їх сукупності та враховуючи, що слідчий в судове засідання не з`явився, належними та допустимими в розумінні положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України доказами не довів існування достатніх підстав для пред`явлення ОСОБА_4 обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину з часу, що минув від дати накладення арешту, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, у зв`язку з чим вважає необхідним скасувати арешт майна.
Керуючись п.18 ч.1 ст.3, ст.7, 26, 174, 309, 532-534 КПК України, -
У Х В А Л И В :
клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2016 року у кримінальному провадженні № 757/5986/16-к арешт на нерухоме майно: нежитлові приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), загальною площею 263,3 кв.м, в буд. літ. А-5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та підлягає безумовному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1