В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.03.2016 Справа №607/17451/15-к

Тернопільський міськрайонний суд
в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002615 від 18 вересня 2015 року, щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, не працює, інваліда ІІ групи загального захворювання, має на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,-
встановив:

ОСОБА_3 18 вересня 2015 року приблизно о 19 год., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту із ОСОБА_5 , що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, вирішив заподіяти їй фізичного болю. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 в зазначеному місці та у вказаний час, під час словесного конфлікту із ОСОБА_5 , з метою завдання фізичного болю, умисно наніс їй один удар рукою у ліву скроню, тим самим спричинивши їй болісні відчуття. Після цього ОСОБА_5 направилась у ванну кімнату, де ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані одним умислом, підійшов до останньої та умисно наніс їй ще один удар рукою у ліву скроню. Внаслідок таких дій ОСОБА_3 , ОСОБА_5 завдано фізичного болю без спричинення тілесних ушкоджень.
Крім цього, 20 вересня 2015 року приблизно о 09 год. 30 хв. ОСОБА_3 , який перебував на загальному коридорі п`ятого поверху будинку АДРЕСА_3 , під час словесного конфлікту із ОСОБА_5 , що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, вирішив заподіяти ОСОБА_5 тілесні ушкодження. Реалізуючи такий свій намір, ОСОБА_3 в зазначеному місці та у вказаний час, на ґрунті особистих неприязних відносин під час конфлікту із ОСОБА_5 , з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, умисно наніс їй один удар кулаком в праву половину губ, спричинивши фізичний біль, а також синець і крововилив у слизову оболонку правих половин губ, які за степенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав повністю, зазначивши, що все відбувалось так, як описано в обвинувальному акті. Зі сплином часу деталей не пам`ятає, однак дійсно один раз у ванній кімнаті, інший в коридорі, вдарив потерпілу по обличчю. Про вчинене дуже шкодує, запевняє, що подібного більше не повторить. В останньому слові попросив вибаченняу потерпілої. Щодо цивільного позову потерпілої, то вказав, що визнає його частково: згідний на стягнення з нього 28,50 грн. за рентген обличчя, 650 грн. за КТ голови, та вартість ліків за умови документального підтвердження їх придбання на вказану суму. Заперечує проти стягнення 305 грн. за проведення аналізу крові, оскільки його проведення не обумовлено лікарем. Моральну шкоду визнає на суму не більше 500 грн.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні дала показання про те, що обвинувачений ввечері 18 вересня 2015 року вдома, будучи п`яним, розпочав з нею конфлікт, під час якого вдарив долонею в обличчя у спальній, потім вдарив кулаком обличчя у ванній кімнаті. Коли забирала свої речі з житла ОСОБА_3 , останній, знову перебуваючи у стані сп`яніння, в загальному коридорі будинку вдарив її кулаком в обличчя. Пояснила, що після першої події викликала швидку допомогу, а 19 вересня була у травмпункті, де лікар скерував її на аналізи крові, обстеження голови та виписав ліки. Нею заявлено позов до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування вказаних вимог зазначила, що дії обвинуваченого спричинили сильну шкоду її психологічному стану, вона відчула моральні страждання, безсоння, неспокій, пригнічений настрій, погіршення фізичного стану та відносин з оточенням. Крім цього, вона понесла матеріальні збитки, зокрема на лікування, обстеження, послуги таксі та правову допомогу представника.
Обвинувачений ОСОБА_3 в ході судового розгляду відмовився від подальшого дослідження доказів, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, в повному обсязі, погодившись зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують.
Суд, за клопотанням сторони захисту, з`ясувавши думку учасників судового розгляду, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним подальше дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії: за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, та за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, конкретні обставини провадження, особу винного: раніше не судимий, є інвалідом 2 групи загального захворювання, не працює, самостійно виховує трьох малолітніх дітей, відсутність скарг на його поведінку за місцем проживання; обставину, що пом`якшує покарання: щире каяття, сприяння судовому розгляду; відсутність обставин, які б обтяжували покарання.
Суд не може визнати як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, на що вказує потерпіла з представником, з огляду на межі судового розгляду та відсутність вказаної обставини у висунутому ОСОБА_3 обвинуваченні.
Аналізуючи наведені обставини, суд вважає, що обвинуваченому із альтернативних покарань, передбачених санкціями ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КК України, можливо призначити лише покарання у виді штрафу, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Потерпілою ОСОБА_5 до початку судового розгляду подано позов про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди на загальну суму 4 694 грн., з яких: 1 444 грн. на лікування, 250 грн. за транспортні послуги, 3 000 грн. витрат на правову допомогу; та 10 000 моральної шкоди, яка полягає у її моральних, фізичних та психічних стражданнях, понесених внаслідок вчинення обвинуваченим злочинних дій щодо неї.
Суд вважає, що вказаний позов підлягає до часткового задоволення з наступних міркувань:

ч. 1 ст. 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до вимого ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Обвинувачений визнав позов на суму 1 139,01 грн. /28,50 грн. за рентген обличчя, 650 грн. за КТ голови, та 460,51 грн. вартість ліків підтверджена товарними, фіскальними чеками/, тому дана сума підлягає стягненню на користь цивільного позивача в повному обсязі відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України.

На підтвердження необхідності проведення аналізу крові на суму 305 грн. в суду відсутні відповідні документи, тому суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити.

Щодо витрат на правову допомогу, то тут суд звертає увагу на наступне:

у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати (ч. 1 ст. 124 КПК України). У п. 1 ст. 118 КПК України визначено, що процесуальні витрати складаються, в т.ч. із витрат на правову допомогу.

З ордеру серії АА № 114418 від 09 грудня 2015 року та акту виконаних робіт від 09 грудня 2015 року, вбачаться, що ОСОБА_5 зверталась за правовою допомогою до адвоката ОСОБА_6 , котра надала їй послуги з надання консультацій, участь в слідчих діях, підготування процесуальних документів, представлення інтересів в суді, загальною вартістю 3 000 грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера за такі послуги ОСОБА_5 оплатила 3 000 грн., які підлягають стягненню в її користь з обвинуваченого.

Враховуючи, що потерпілою витрати на транспортні послуги в сумі 250 грн. нічим не підтверджені, суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити.

При вирішенні питання про відшкодування ОСОБА_5 моральної шкоди, суд враховує її доводи, характер вчиненених ОСОБА_3 злочинів, і вважає, що його діями потерпілій спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з заподіянням їй тілесних ушкоджень та фізичного болю, порушенні її емоційного стану, сну, пережитті стресу. З урахуванням викладених обставин, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне відповідно до статей 23, 1167, 1168 ЦК України стягнути з обвинуваченого в користь ОСОБА_5 1 500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
засудив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 125 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ грн.;

-за ч. 1 ст. 126 КК України - у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 /п`ятсот десять/ грн.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ грн.
Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4 139,01 грн. (чотири тисячі сто тридцять дев`ять грн. 01 коп.), а також відшкодування моральної шкоди в сумі 1 500 грн. (одна тисяча п`ятсот грн.).

В решті позовних вимог відмовити.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тернопільський міськрайонний суд.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча суддя ОСОБА_1