Справа №591/561/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/52/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 лютого 2016 року, якою обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

та визначено розмір застави 80 розмірів мінімальної заробітної плати, що складає 110 240 грн.,

ВСТАНОВИЛА:
06 лютого 2016 року слідчий військової прокуратури Сумського гарнізону за погодженням прокурора військової прокуратури Сумського гарнізону звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , мотивуючи його наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та встановленою під час досудового розслідування наявністю ризиків ухилитися підозрюваному від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема, щодо прибуття за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, або ж незаконно впливати на свідків та інших учасників цього ж кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 лютого 2016 року дане клопотання слідчого було задоволено, ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати його підзахисного прибувати за кожною вимогою до суду та органу досудового розслідування або, за наявності підстав, застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, встановивши ряд необхідних для забезпечення належної процесуальної поведінки обмежень. Свої вимоги мотивує тим, що рішення слідчого судді є невмотивованим, містить формальні, незмістовні фразеологічні штампи та формулювання, оскільки існування заявлених ризиків можливості ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та суду поза межами України, на території Російської Федерації, знищити, сховати або ж спотворити речі або документи, або ж впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інший злочин слідчим та прокурором не доведена, висновки слідчого судді про доведеність заявлених ризиків жодним чином не аргументовані. Також, на думку апелянта, слідчим суддею в повній мірі не врахована відсутність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, а також наявність міцних соціальних зв`язків. При визначенні розміру застави слідчим суддею не враховано майновий стан ОСОБА_8 , середня заробітна плата якого становить 2093 грн. в місяць, а тому визначений розмір застави в 110 240 грн. є непомірним та таким, що не відповідає жодним принципам гуманності і справедливості. Крім того, прокурором жодним чином не було доведено недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`якого заходу, ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні військової прокуратури Сумського гарнізону перебуває кримінальне провадження по факту вимагання та отримання ОСОБА_8 , як працівником правоохоронного органу та службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, 05 лютого 2016 року, близько 12 год., в м. Глухів, від ОСОБА_9 неправомірної вигоди за невжиття заходів правового реагування та безперешкодний проїзд по автодорозі Катеринівка - Шалигіне повз прикордонного наряду «Прикордонний патруль» у вигляді грошових коштів в сумі 500 доларів США.

Повідомлення про скоєне внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 січня 2016 року за №0000003 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

05 лютого 2016 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України і наступного дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ч.1 ст. 194 КПК України слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані докази наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний не лише сформулювати ризики та вказати на недостатність більш м`якого запобіжного заходу, а й викласти обставини і посилання на докази, які обґрунтовують, чому саме вони привели суд до таких висновків.

Всупереч вказаним нормам КПК України, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою ОСОБА_8 не містить як чіткого визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України), а міститься лише загальне формулювання про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти передбаченим ст. 170 КПК України ризикам, та виклад наведених слідчим у клопотанні ризиків.

За наведених підстав ухвала слідчого судді не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий у клопотанні, колегія суддів приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, витягом з наказу про призначення ОСОБА_8 на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІІ категорії (а.с.43), витягом з наказу начальника ВПС «Шалигіно» про здійснення оперативно-службової діяльності у листопаді 2015 року, графіом несення служби (а.с. 23,24), повідомлення про вчинення злочину (а.с.12-13), заявою про вчинення злочину та протоколом допиту ОСОБА_10 (а.с.14-15, 18-22), протоколом затримання ОСОБА_8 (а.с.25-28), протоколом огляду місця події (а.с.29-33), постановою про проведення освідування, протоколом проведення освідування (а.с.37,41).

При цьому, сукупність доданих до клопотання слідчого матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

А тому, не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 з приводу відсутність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, а щодо недопустимості доказу протоколу допиту ОСОБА_9 через необхідність обґрунтування висновків суду безпосередньо сприйнятими під час судового засідання показаннями, то на даному етапі колегія суддів не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Також, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає їх обґрунтованими, а обставини, які свідчать про те, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється; доведеними.

Так, заявлений ризик переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, який відповідно до ст.12 КК України кваліфікується як тяжкий, та за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна; підозрюваний не має особистого місця проживання, зареєстрований по місцю проживання своїх батьків, де під час проведення обшуку особистих речей останнього виявлено не було; працюючи в системі Державної прикордонної служби України з 2013 року, має відповідні дані про місця, де можна покинути територію України без дозвільних документів.

Вказане узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, що була неодноразово викладена, зокрема, у справі Томазі проти Франції, 27 серпня 1992 року, «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia), 7064/05, 1 червня 2006 року, «Лабіта проти Італії» (Labita v Italy), 26772/95, 6 квітня 2000 року, де Суд зазначив, що суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування у сукупності із іншими даними, які можуть її підтвердити або спростувати, і може бути обґрунтованою на початку розслідування.

Заявлений слідчим ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, маючи право доступ до службових документів у підрозділі, в якому працює, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, або ж попросити інших осіб вчинити дії по знищенню речей, що мають доказове значення по справі.

Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 , використовуючи своє службове становище та зв`язки з правоохоронними органами, враховуючи невизнання останнім своєї вини у вчиненому злочині, матиме можливість, в тому числі з метою помсти, чинити тиск як на заявника ОСОБА_9 , так і на інших свідків по кримінальному провадженню.

З усталеної практики Європейського Суду з прав людини, а саме його рішення Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року в якій Суд визнав, що реальна небезпека чинення тиску на свідків може бути на початку цієї справи, але з часом цей ризик зменшується або взагалі може зникнути.

Погоджується також колегія суддів і з доводами слідчого про відсутність гарантій того, що підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, не вчинить інше кримінальне правопорушення.

Наведене в повному обсязі спростовує доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність заявлених ризиків того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речові докази, незаконно впливати на свідків або ж продовжити злочинну діяльність.

При цьому, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, колегія суддів враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , зокрема те, що він є особою молодого віку, має задовільний стан здоров`я, не судимий, посередньо характеризується за місцем служби, є учасником бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції, його соціальні зв`язки, зокрема, те, що має батьків, з якими разом проживає, має на утриманні дружину ОСОБА_11 та доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання яких сплачує аліменти, майновий стан підозрюваного, середня заробітна плата якого становить 2093 грн. (а.с.45,48-49,73, 84,85,91).

З огляду на викладене, а також враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, значну суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_8 злочину, який є тяжким корупційним правопорушенням, що тягне за собою недовіру громадян до правоохоронних органів та створює негативне враження безвладдя, безправності та хабарництва в системі Державної прикордонної служби України, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті його застосування по забезпеченню підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дій, передбачені ч.1 ст.177 КПК України; на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід є відповідним і достатнім в даному кримінальному провадженні та зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що, в свою чергу, виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Такі висновки колегії суддів узгоджуються з вимогами ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки тримання підозрюваного під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні і встановленню істини, що за таких обставин переважає принцип поваги до особистої свободи.

Крім того, за змістом апеляційної скарги захисником не наведено переконливих доводів щодо запобігання наявних ризиків в інший спосіб, ніж передбачений даним судовим рішенням. А зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить застосовувати до ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, обираючи підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір застави в розмірі 80 мінімальних заробітних плат, що складає 110 240 грн., саме такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, та відповідає вимогам ч.5 ст.182 КПК України; оскільки визначається тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 лютого 2016 року, якою обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та визначено заставу в розмірі 80 мінімальних заробітних плат, що складає 110 240 грн., скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання слідчого військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_13 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, у кримінальному провадженні №0000003 від 05 січня 2016 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 березня 2016 року включно.

Визначити заставу в розмірі 80 мінімальних заробітних плат, що складає 110 240 грн., в разі внесення якої підозрюваний ОСОБА_8 підлягає звільненню з-під варти в порядку ч.4 ст.202 КПК України.

В разі внесення застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_8 :

- прибувати до слідчого, слідчого судді, суду по першому виклику;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

- утриматися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Копію ухвали направити адміністрації Сумського слідчого ізолятору Управління ДПтС України в Сумській області.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.