АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/983/16 Справа № 703/412/16-к Категорія: : ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 вересня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Монастирище, Черкаської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.09.2013 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки і 6 місяців позбавлення волі; за ч. 1 ст. 309 КК України 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено до відбуття 3 роки і 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 змінено з домашнього арешту на тримання під вартою. Відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з 12 вересня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 568 гривень 14 копійок. Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 в період часу з 07 години 10 липня 2015 року по 09 годину 12 липня 2015 року, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, проходячи по АДРЕСА_2 , переліз через паркан на подвір`я будинковолодіння АДРЕСА_3 , на якому знаходився пункт прийому металобрухту, де підійшов до цегляного гаража та шляхом розбирання руками цегляної стіни проник в приміщення, звідки таємно викрав три акумулятори до автомобіля «ЗАЗ» вартістю 600 гривень кожен та 15 кілограм алюмінію вартістю 18 гривень за кілограм, які в подальшому переніс до автомобіля-таксі, перевіз і здав до пункту прийому металобрухту, що по АДРЕСА_4 , завдавши потерпілому власнику цього майна ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2 070 гривень.

Він же, у невстановлений день, в кінці квітня 2015 року, перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , в приміщенні літньої кухні посіяв у горщику для вазонів насіння конопель; в кінці червня 2015 року зірвав та просушив на горищі будинку дві рослини конопель з метою подальшого зберігання без мети збуту для особистого вживання шляхом куріння, які згідно з висновком судово-хімічної експертизи № 2/1119 від 11.08.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину 21,04 г, після чого ці висушені рослини конопель незаконно зберігав при собі до виявлення та вилучення в нього працівниками міліції.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи вирок суду занадто суворим, просить, застосувавши відносно нього положення ст. ст.. 69, 75 КК України, призначити йому більш м`яке покарання. Також просить надати йому захисника за рахунок держави.

Указує, що призначене судом першої інстанції покарання є надто суворим, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: визнання ним своєї вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочинів та сприяння примиренню з потерпілим.

Зазначає, що має матір похилого віку, яка потребує його допомоги. По місцю проживання характеризується позитивно та приймає участь у громадській діяльності.

На апеляційну скаргу прокурор Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 подав заперечення, в яких просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вказує, що відсутні підстави для застосування ст. 69, 75 КК України, оскільки місцевим судом об`єктивно враховано всі обставини кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , визначено обґрунтоване покарання та ухвалено законне та справедливе рішення.

За наслідками судового розгляду судом першої інстанції вірно враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливий злочин; пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Крім того враховано, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення маючи не зняту та непогашену судимість, а також не відшкодував завдану шкоду потерпілому.

Застосування положень ст. 69 КК України є неможливим, у зв`язку з тим, що при наявності пом`якшуючих обставин не встановлено, яким чином ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого.

Вважає, що судом першої інстанції належним чином оцінено і враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК належить до категорії тяжких.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав подану апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені, та просив її задовольнити. Обвинувачений пояснив, що він щиро розкаюється у вчиненому та просив призначити йому більш м`яке покарання. Указав, що хоче швидше повернутися до своєї хворої матері, яка потребує його допомоги. Вказав, що він єдиний чоловік в сім`ї, оскільки проживає з матір`ю, сестрою та племінницею.

Прокурор просив відхилити апеляційну скаргу, вбачаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, хоча був належно викликаний до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог дотримався.

Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються розглянутими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами, та ніким не оскаржується.

Оцінюючи вимоги апеляційної скарги щодо пом`якшення обвинуваченому визначеного йому судом першої інстанції покарання, колегія суддів вважає ці доводи необґрунтованими, й апеляційну скаргу відхиляє з наступних міркувань.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, засудивши ОСОБА_7 , призначив йому обґрунтоване, законне і справедливе покарання, яке відповідає ступеню суспільної небезпечності вчиненого злочину, його характеру, враховує особу винного. Також суд першої інстанції обґрунтовано врахував позитивну характеристику за місцем проживання, щире каяття обвинуваченого та його сприяння розкриттю злочинів як обставини, що пом`якшують покарання.

Крім цього, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначив необхідність призначення обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів за правилами ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На думку колегії суддів, призначене місцевим судом ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром відповідає засадам призначення покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень, а тому доводи обвинуваченого про невідповідність призначеного місцевим судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через суворість з огляду на викладене є необґрунтованими.

Оцінюючи наведені в апеляційній скарзі доводи щодо мотивів пом`якшення покарання, а саме те, що обвинувачений має матір похилого віку, позитивну характеристику по місцю проживання та приймає участь у громадській діяльності, колегія суддів не вважає їх такими, які дають обґрунтовані підстави для призначення йому більш м`якого покарання, чого власне він і бажає. Колегія суддів не вбачає підстав ні для призначення обвинуваченому іншого більш м`якого покарання ніж позбавленні волі, ні для призначення меншого строку покарання у виді позбавленні волі, враховуючи, що він, маючи непогашену судимість за раніше вчинений корисливий злочин, знову вчинив умисний злочин проти власності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише за умови призначення йому покарання у виді позбавлення волі реально на певний строк, оскільки обвинувачений в минулому притягувався до кримінальної відповідальності і відбував покарання в місцях позбавлення волі та не став на шлях виправлення. Колегія суддів також погоджується з тим, що остаточне покарання у виді позбавленні волі саме на 3 роки 6 місяців відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів, особі обвинуваченого, враховує обставини, які пом`якшують покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів не знаходить обґрунтованих підстав для зміни чи скасування вироку з мотивів, які указані в апеляційній скарзі ОСОБА_7 .

Однак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України необхідно перерахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк перебування його під вартою, початок відбування якого визначений у вироку суду першої інстанції з 12.09.2016 року.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12.09.2016 по 08.11.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. Для особи, яка перебуває під вартою, строк на оскарження обчислюється з часу отримання копії ухвали суду.

Головуючий :

Судді :