ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/792/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" вересня 2016 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002245 від 02.09.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лапушне Карпиненського району Молдовської РСР, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В :
В провадження Дарницького районного суду м. Києва 15.09.2016 р. з Апеляційного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на те, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки у ньому при встановлені фактичних обставин інкримінованих обвинуваченому злочинів не точно вказано місце вчинених злочинів.

Захисник обвинуваченого підтримав клопотання прокурора щодо необхідності повернення даного обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Колегія суддів заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини) статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Також, ч. 1 ст. 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета його вчинення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, що мають значення для кримінального провадження.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначає, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Проте, всупереч вказаним нормам закону, практиці Європейського суду з прав людини обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України не мітить чітких відомостей щодо місця вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів, а обвинувачення є неконкретним.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність у відповідності з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України повернення даного обвинувального акту прокурору для приведення його у відповідність з вимогами ст. 291 КПК України.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002245 від 02.09.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України повернути військовому прокурору сил АТО ОСОБА_8 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий-суддя:
СУДДІ: