ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/3194/16-к
Провадження № 1-кп/636/404/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000608, внесеному 25 червня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лука, Лохвицького району, Полтавської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2007 року народження, працюючого робітником з обслуговування Теплівської ЗОШ І-ІІІст., який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
02 серпня 2014 року ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014 «Про часткову мобілізацію».
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 02 серпня 2014р. № 156 сержант ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначений на посаду командира 2механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, сержант ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, сержант ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення та виявив небажання проходити військову службу та тимчасово ухилитись від її проходження.
Так, близько 07.00 год. 19 червня 2015р. сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, порушив вимоги зазначеного вище законодавства та самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . Цього ж дня, сержант ОСОБА_4 , діючи з метою тимчасово ухилитись від військової служби, покинув межі розташування військової частини та перебував у АДРЕСА_2 .
Незаконно перебуваючи поза місцем служби сержант ОСОБА_4 проводив час вільно, на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
28 червня 2015р. військовослужбовець ОСОБА_4 вирішив припинити ухилятись від військової служби та цього ж дня самостійно прибув до військової частини та приступив до виконання своїх обов`язків.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 112 від 29 вересня 2015р. ОСОБА_4 звільнено з військової служби у запас.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця служби без поважних причин, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:
- довідка УІЗ ГУНП в Харківській області, УІЗ ГУНП в Полтавській області № 475-25052016/63103 від 26.05.2016р. про відсутність судимості ОСОБА_4 (а.к.п. 32);
- інформація Пирятинської центральної районної лікарні від 02.05.2016р. № 872, згідно якої ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога, психіатра та невролога не перебуває (а.к.п. 58);
- службова характеристика ОСОБА_4 , видана за місцем проходження служби військова частина польова пошта НОМЕР_1 , згідно якої ОСОБА_4 за час проходження служби зарекомендував себе з негативного боку, систематично вживає алкогольні напої (а.к.п. 26);
- характеристика за місцем мешкання ОСОБА_4 , виданої сільським головою Смотриківської сільської ради, Пирятинського району, Полтавської області № 02-35/278 від 28.08.2016р., згідно якої ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, з старшими ввічливий, привітний, скарги на поведінку від членів сім`ї, сусідів та мешканців села не надходили, на засіданнях адміністративної комісії та виконкому його поведінка не розглядалась (а.к.п. 91).
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_4 вчинений злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, а саме: раніше не засуджений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується негативно, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2007 року народження.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, відсутність судимості.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання, в судовому засіданні не встановлено.
Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений раніше не засуджений, його відношення до скоєного злочину, та вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Цивільний позов не заявлений.
Судових витрат та речових доказів по справі не має.
В ході досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Міру запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили - продовжити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя