Дата документу Справа № 331/3759/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1284/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/3759/15-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 286 ч. 2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000463, за апеляційною скаргою представника ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «УТСК» просить скасувати вирокЖовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції для належного та повного розгляду справи. Вказує, що відповідно до змісту вироку, з ПрАТ «УТСК» стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_9 14616 грн., в якості відшкодування витрат на спорудження пам`ятника. Відповідно до первинного позову ОСОБА_9 просила стягнути на свою користь 0945,91 грн., які наче б то витратила на поховання ОСОБА_10 , хоча насправді вказані витрати понесла ОСОБА_11 . В судовому засіданні 18.04.2016р. останньою подано позовну заяву в якій потерпіла вже просила стягнути з ПрАТ «УТСК» витрати на спорудження пам`ятника, вартість якого начебто склала 15755 грн. (з урахуванням ліміту в 12 мінімальних зарплат з ПрАТ «УТСК» стягнуто 14616 грн.).

Задовольняючи вказану вимогу, суд перш за все знехтував процесуальними правами ПрАТ «УТСК», оскільки ПрАТ «УТСК» взагалі не було відомо про позовну заяву подану 18.04.2016р., її зміст та докази, яким вказана вимога обґрунтовувалась.
Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 :

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції;

- не виїзжати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції.

Випробувальний термін обчислюється з моменту проголошення вироку.

Контроль за поведінкою ОСОБА_8 покладено на орган виконання покарання за місцем проживання засудженого.

Стягнуто з ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" 01033 м. Київ вул. Саксаганського, 77 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду від ДТП в розмірі 14616,00 гривень.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішена доля речових доказів у порядку ст.100 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вироком суду, 21 квітня 2015 року, о 10 годині 25 хвилин, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «ГАЗ-3302» реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходячись біля будинку № 150-Б по пр. Леніна в м. Запоріжжі, здійснював рух заднім ходом, рухаючись при цьому з боку пр. Леніна в напрямку вул. Гоголя. В цей же час, біля будинку № 150-Б, по тротуару, позаду автомобіля "ГАЗ-3302" під керуванням водія ОСОБА_8 , в попутному з ним напрямку, йшла пішохід ОСОБА_10 . Водій ОСОБА_8 , здійснюючи рух заднім ходом, діючи в порушенні вимог п. 10.1, де вказано "перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху", п. 10.9, де вказано "під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб", не впевнився в безпеці своїх дій та відсутності перешкоди позаду автомобіля, продовжив рух заднім ходом та скоїв наїзд задньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_10 , в наслідок чого остання впала на тротуар, після чого відбувся переїзд тіла ОСОБА_10 колесом автомобіля. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження: "поєднана тупа травма тулуба та кінцівок з численними переломами кісток скелету та пошкодженням внутрішніх органів, які в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю". Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень сталася смерть ОСОБА_10 . Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що ПрАТ «УТСК» взагалі не було відомо про позовну заяву подану 18.04.2016р., її зміст та докази, яким вказана вимога обґрунтовувалась є хибними, оскільки матеріали кримінального провадження такої позовної заяви не містять. Заява про збільшення позовних вимог (а.с.170 т.1) є додатком до основної позовної заяви, яку повторно було направлено ПрАТ «УТСК» 05.02.2016 року і яку цивільний відповідач отримав 12.02.2016 року (а.с.164 т.1). Згідно журналу судового розгляду та звукозапису на технічному носії будь яких позовних заяв 18.04.2016 року не подавалось. Неявка цивільного відповідача повідомленого у встановленому порядку про час та місце розгляду кримінального провадження без поважних причин не перешкоджає розгляду справи по суті.
За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПрАТ ««Українська транспортна страхова компанія»» залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4