Справа № 524/443/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження № 0004386 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, працює за домовленістю, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- за ч.1 ст.190 КК України,
в с т а н о в и в :
08.12.2014 року ОСОБА_5 звернувся до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості з заявою на ім.*я директора Кременчуцького МРЦЗ щодо вирішення питання щодо надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року, до вирішення питання про його працевлаштування. У своїй заяві ОСОБА_5 повідомив, що на даний час не має постійного або тимчасового заробітку, в тому числі за договорами цивільно-правового характеру, права на пенсію за віком, в тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років або інших передбачених законодавством доходів, не є членом особистого селянського господарства, не є фермером або членом сім*ї фермера, що бере участь у виробництві, не зареєстрований як фізична особа підприємець.
В подальшому на підставі відомостей та документів, наданих ОСОБА_5 до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, у відповідності до ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року, йому було призначено 70% від середньомісячної заробітної плати застрахованої особи.
Під час досудового розслідування було встановлено, що в період перебування на обліку в Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості з 08.12.2014 року по 22.09.2015 року ОСОБА_5 одночасно працював на ПАТ «Парітет» з 03.08.2015 року.
Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року: «Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов*язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надавання соціальних послуг. У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, така особа зобов*язана повідомити про це державну службу зайнятості».
ОСОБА_5 , достовірно знаючи вище вказані вимоги закону, шахрайським шляхом, не надавши відомості до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості щодо офіційного працевлаштування до ПАТ «Парітет», всупереч вимогам чинного законодавства, умисно з корисливих мотивів, а саме отримання допомоги по безробіттю, яка була виділена йому відповідно до наказу №НТ141215 Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості від 06.03.2015 року, заволодів грошовими коштами Державного бюджету України на загальну суму 1683 грн. 22 коп., які були виплачені йому в якості допомоги по безробіттю за період перебування на обліку з в Кременчуцькому МРЦЗ з 08.12.2014 року по 22.09.2015 року.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінує мого йому злочину визнав повністю, підтвердивши факт заволодіння ним шляхом обману грошових коштів в сумі 1683 грн.22 коп., що належали Кременчуцькому міськрайонному центру зайнятості, де він перебував на обліку як безробітний з 08.12.2014 року по 22.09.2015 року, працюючи одночасно на ПАТ «Парітет» з 03.08.2015 року по 22.09.2015 року.
Враховуючи те, що учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини кримінального правопорушення, суд, не маючи сумнівів в добровільності та істинності показань обвинуваченого ОСОБА_5 , заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільними дослідження всих доказів по кримінальному провадженню, які є належні, допустимі та достатні для визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, та обмежився допитами обвинуваченого, представника цивільного позивача та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у заволодінні чужим майном грошовими коштами Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості, шляхом обману, вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.190 КК України.
При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення вперше, працює за домовленістю, посередньо характеризується за місцем проживання, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, обставини, що пом*якшують та обтяжують йому покарання.
Обставинами, які пом*якшують покарання обвинуваченому, суд вважає повне визнання вини, щире каяття, сприяння органам досудового розслідування в розкритті злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди, сімейне становище перебування на утриманні обвинуваченого двох малолітніх дітей.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
На обліках в ПНД, КНД ОСОБА_5 не перебуває, вважає себе працездатним.
З врахуванням особи обвинуваченого, фактичних обставин кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, застосувавши до нього покарання у вигляді обмеження волі на строк в межах санкції статті, за якою його визнано винним, та звільнивши від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком та покладенням на нього передбачених ст.76 КК України обов*язків .
В судовому засіданні представник цивільного позивача Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_5 1533 грн.22 коп. матеріальної шкоди, зменшивши суму виставленої в цивільному позові заподіяної злочином матеріальної шкоди в сумі 1633 грн.22 коп. на 100 грн., які обвинувачений відшкодував до дня слухання судового засідання.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, призначивши покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, поклавши передбачені ст.76 КК України обов*язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_5 про відшкодування заподіяної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості 1533 (одну тисячу п`ятсот тридцять три) грн. 22 коп. заподіяної матеріальної шкоди, завданої злочином.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч.1,ч.2 ст.394 КК України до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

СУДДЯ: