Справа № 303/6343/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

21.04.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційне провадження № 11-кп/777/92/16 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2015.
Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України не судимого, визнано винуватим та призначено покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на сім років.
Запобіжний захід ОСОБА_6 , тримання під вартою, залишено без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 13.08.2015 з моменту його затримання.
Речові докази: жіночу футболку, жмут волосся, чотири зішкріби, вирізку лінолеуму та рушник ухвалено знищити; жіночу сумочку із речами індивідуального вжитку повернуто потерпілому ОСОБА_8 .
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 460,80 грн. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта (за проведення дактилоскопічної експертизи).
Вказаним вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.2 ст.121 КК України у спричиненні потерпілій ОСОБА_9 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої, за таких обставин.
Так, 11.08.2015, о 09 год., в приміщенні власного будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом із знайомою ОСОБА_9 , на ґрунті особистих неприязних відносин, що раптово виникли у відношенні до останньої, вчинив сварку з нею через образу та умисно наніс їй не менше двадцяти п`яти ударів затиснутими в кулак руками та взутими ногами по голові, в грудну клітку, в область черевної порожнини та статевих органів, по верхніх та нижніх кінцівках, сідниці, спричинивши потерпілій тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми голови, грудної клітки, черева, яка супроводжувалася субдуральною гематомою зліва, субарахноїдальними крововиливами, забоєм головного мозку, множинними переломами ребер з обох сторін, переломом тіла грудини, травматичним розривом селезінки, кровотечею у черевну порожнину з розвитком травматичного та гіповолемічного шоку.
Внаслідок вказаних тілесних ушкоджень потерпіла померла на місці події біля 9 год. 30 хв.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалений щодо нього вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2015 скасувати та призначити йому покарання за ст.116 КК України умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого.
Вказує, що судом не враховано ту обставину, що напередодні події, за вказаних у вироку обставин потерпіла образила обвинуваченого, безпідставно заявивши йому, що повідомить правоохоронні органи про її зґвалтування ОСОБА_6 у разі, якщо він не вживатиме з ним горілку, за що він, будучи ображеним, наніс їй тілесні ушкодження.
Обвинувачений самостійно викликав швидку медичну допомогу, а після того як лікар йому повідомив, що ОСОБА_9 мертва зателефонував в поліцію.
Також місцевим судом помилково враховано як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки відповідної експертизи на вміст алкоголю в його крові не призначалося (а.п. 145-146).
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2015 скасувати в частині призначеного ОСОБА_6 покарання у зв`язку із невідповідністю останнього ступеню тяжкості вчиненого винним злочину, що є тяжким, та особі останнього; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.121 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.
Вказує, що при ухваленні вироку відносно ОСОБА_6 судом першої інстанції всупереч вимог ст.65 КК України, не в повній мірі з`ясовано обставини провадження та не враховано також наявність у обвинуваченого прямого умислу, що виразилось у нанесенні потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення, що знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_9 на місці події. Крім цього, підсудний на час вчинення кримінального правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.п. 162-164).
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який просив задовольнити подану ним скаргу та відхилити апеляційну скаргу обвинуваченого; останнього, який проти апеляційної скарги прокурора заперечив, просив відмовити в її задоволенні, а свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, вивчивши дані, що характеризують особу ОСОБА_6 , провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи сторін, колегія апеляційного суду визнає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.
Дії обвинуваченого вірно кваліфіковано місцевим судом саме за ч.2 ст.121 КК України, висновок якого в цій частині відповідає матеріалам кримінального провадження.
Зокрема, згідно висновку СМЕ № 291 від 31.08.2015 при дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у виді синців в області підборіддя зліва з переходом на ділянку кута нижньої щелепи, в області лівого надпліччя, на боковій поверхні шиї зліва, на передній поверхні лівого плеча на всьому протязі, на передній поверхні грудної клітки на рівні тіла грудини, в підключичній ділянці справа, на передній черевній стінці, на рівні восьмого ребра справа по передньо-підпахвинній лінії, на рівні гребня здухвинної кістки зліва, на передній поверхні середньої третини правого плеча, в лобковій ділянці, в сідничній ділянці справа, що частково зливаються між собою, на задній поверхні верхньої третини лівого стегна, субдуральної гематоми зліва, субарахноїдальних крововиливів, забою головного мозку, переломів ребер справа 5-6-7-8-9 по середньо-ключичній лінії, 7-8-9 по передньо-підпахвинній лінії, 11-12 по біля хребтовій лінії, травматичного розриву селезінки, геморагічної рідини в черевній порожнині, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення і знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті потерпілої. В момент нанесення потерпілій тілесних ушкоджень вона знаходилася у горизонтальному або близькому до нього положенні; можливість самоспричинення тілесних ушкоджень виключена; спричинення тілесних ушкоджень за обставин, про які вказав ОСОБА_6 під час слідчого експерименту можливий згідно даного висновку експерта (а.п. 101-105).
Кількість та локалізація виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень прямо свідчить про умисел ОСОБА_6 на спричинення їй саме тяжких тілесних ушкоджень, наслідком яких є смерть ОСОБА_9 .
В суді першої інстанції ОСОБА_6 не заперечував факту нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, пояснивши свої протиправні дії тяжкою образою з її боку у його сторону.
Під час слідчого експерименту обвинувачений детально показав, де, коли та в який спосіб наносив потерпілій множинні удари по різним частинам тіла, в тому числі й в голову та область живота (а.п. 88-92).
Апеляційний суд не вважає обґрунтованими доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_6 щодо вчинення ним умисного вбивства потерпілої в стані сильного душевного хвилювання, викликаного тяжкою образою з боку останньої, оскільки такі не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та спростовуються наведеним вище висновком судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_9 щодо певного проміжку часу між нанесенням їй зазначених тілесних ушкоджень та її смертю (що виключає її умисне вбивство), а також висновком судової психіатричної експертизи щодо обвинуваченого, яким не зафіксовано такого стану винного (а.п. 94-97).
Обставина, на яку в апеляційній скарзі посилається ОСОБА_6 щодо його тяжкої образи з боку ОСОБА_10 не спростована жодним доказом та визнається, як пом`якшуюча його покарання за ч.2 ст.121 КК України, а не як підстава для перекваліфікації його дій на ст.116 КК України.
Обставина вчинення ОСОБА_6 вказаного злочину у стані алкогольного сп`яніння стверджується протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоктивної речовини та стану сп`яніння від 11.08.2015 (а.п.93).
Отже, посилання обвинуваченого на відсутність обтяжуючої його покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння також не відповідає матеріалам справи; з наданих самим же ОСОБА_6 показань слідує, що напередодні вчинення злочину, він вживав алкогольні напої розпили пляшку горілки разом з потерпілою, те саме він повідомив і під час слідчого експерименту не пам`ятає механізму нанесення потерпілій ударів, оскільки перебував у стані сп`яніння (а.п. 88-92).
Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
З роз`яснень, які містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 вбачається, що при призначенні покарання слід додержувати вимоги п.1 ч.1 ст.65 КК України. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Призначаючи покарання з обранням його виду і міри сім років позбавлення волі, що є мінімальним, передбаченим ч.2 ст.121 КК України, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання (а.п.125), обставину, що пом`якшує покарання щире каяття. Фактично ОСОБА_6 активно сприяв розкриттю злочину, що вбачається з його показань, в яких він визнавав свою вину у вчиненому, про що показав як на слідчому експерименті, так і в суді.
З цих підстав суд правомірно призначив ОСОБА_6 покарання, в межах санкції ч.2 ст.121 КК України, оскільки таке буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів в умовах ізоляції від суспільства.
З огляду на викладене, твердження прокурора про порушення судом першої інстанції вимог ст.65 КК України також є безпідставними, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для зміни/скасування оскарженого сторонами вироку місцевого суду щодо ОСОБА_6 .
Керуючись ст.ст. 404,405,407,418,419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора залишити без задоволення, а ухвалений щодо ОСОБА_6 вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2015 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, що перебуває під вартою в той самий строк з дні отримання ним копії даної ухвали.

Судді: