АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/2318/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/99/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.125 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1500 гривень.

Згідно з вироком 23 травня 2015 року близько 15 год. 00 хв., між потерпілою та обвинуваченим, які перебували на подвір`ї останнього, в селі Новий Олексенець Кременецького району, та які на протягом тривалого часу перебувають в неприязних стосунках, виникла словесна суперечка. Під час даної суперечки обвинувачений реалізував свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, сперечаючись з потерпілою, обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до потерпілої ОСОБА_9 на близьку відстань та наніс кулаком правої руки удар в перенісся потерпілої, від якого остання, втративши рівновагу, впала на асфальтне покриття подвір`я, вдарившись тильною частиною голови об асфальт, втративши при цьому короткочасну свідомість. Внаслідок неправомірних дій обвинуваченого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, синця, садна і забою м`яких тканин носа та струсу головного мозку, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я і перебувають в причинно наслідковому зв`язку з отриманим ударом.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати внаслідок м`якості призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700 гривень.

Прокурор вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає вимогам ст.65 КК України, оскільки вини своєї у вчиненні злочину він не визнав. Окрім того, прокурор вважає, що суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, оскільки покарання в виді штрафу мало бути призначено в кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а не в твердій грошовій сумі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення. Апелянт вважає, що вирок суду не відповідає критеріям, передбаченим в ст.370 КПК України і при постановленні вироку судом було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки його його вина мотивується лише показаннями потерпілої, з якою він перебуває у неприязних стосунках і яка дала неправдиві показання щодо обставин провадження. Вважає, що потерпіла оговорює його про те, що він спричинив їй тілесні ушкодження. Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не були очевидцями конфлікту і про обставини провадження їм стало відомо із слів потерпілої. Очевидцем його розмови з потерпілою є свідок ОСОБА_16 , яка бачила як під час розмови з ним на сходах біля літньої кухні потерпіла хотіла вдарити його та зачепилася за резиновий килимок біля сходів і впала на асфальт. Суд, мотивуючи тим, що цей свідок є його дружиною, безпідставно оцінив її показання критично. Також апелянт вважає, що висновки експертизи №708 від 26 травня 2015 р. не можуть бути доказами його вини, оскільки вони не дають відповідь про причинно-наслідковий зв`язок між його діями та виявленими у потерпілої тілесними ушкодженнями і вони є суперечливими. Даних про перелом кісток носа в першому висновку експерта немає, а лише в другому і апелянт, вважає його неналежним та недопустимим доказом. Також апелянт вважає, що судом допущено порушення вимог кримінального закону, оскільки йому визначено покарання в сумі 1500 грн. і не зазначено кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, як це передбачено законом.

В запереченні на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 просять вирок суду скасувати внаслідок м`якості призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.125 КК України в виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. Потерпіла та її представник підтримують апеляційну скаргу прокурора, яку просять задовольнити і не згідні з апеляційною скаргою обвинуваченого, в задоволенні якої просять відмовити. Доводи обвинуваченого, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, потерпіла та її представник вважають надуманими і неправдоподібними.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та думку його захисника Сідорової , які підтримали свою апеляційну скаргу і вважають , що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, подану прокурором в кримінальному провадженні і вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, пояснення потерпілої ОСОБА_9 , думку її представника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора і вважають , що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, що вони мотивували в запереченні на апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , що спричинило короткочасний розлад її здоров`я за обставин, наведених у вироку, та кваліфікація його дій за ч.2 ст.125 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні докази і є правильними.

Обвинувачений ОСОБА_7 нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 заперечує, але сам факт конфлікту в цей день з потерпілою в дворі його господарства визнав і дав конкретні показання з приводу причин виникнення та обставин, за яких він відбувався.

Не дивлячись на те, що обвинувачений не визнав своєї вини в умисному спричинені легких тілесних ушкоджень потерпілій із короткочасним розладом її здоров`я, його вина у цьому доводиться доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні стверджувала, що тілесні ушкодження вона отримала внаслідок того, що ОСОБА_7 умисно наніс їй удар кулаком в обличчя.

Показання потерпілої ОСОБА_9 щодо спричинення їй тілесних ушкоджень є послідовними, переконливими і вони узгоджуються з іншими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стверджування обвинуваченого в апеляційній скарзі пр о те, що потерпіла оговорює його, нічим не підтверджені, а тому колегією суддів до уваги не беруться.

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , які безпосередньо після конфлікту доставляли в акушерський пульт і оглядали потерпілу в суді, пояснили, що вона говорила, що її побив ОСОБА_7 , нанісши удар кулаком в обличчя.

Вказані свідки про обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілій розказали з її слів, але за змістом ст.97 КПК України їх показання є належними і допустимими доказами, а тому сумніви з цього приводу, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, не ґрунтуються на вимогах закону.

Разом з тим, вказані свідки в судовому засіданні показали не тільки про те, що їм говорила потерпіла, але й про те, що вони бачили на її тілі тілесні ушкодження. В цій частині вони були очевидцями скоєного і суд правомірно послався на їх показання, як на докази в кримінальному провадженні.

Згідно висновку експерта №709 від 27.05.2015 року у ОСОБА_9 при судово-медичній експертизі та згідно із вивченими медичними документами, виявлені синець і садно на тлі забою м`яких тканин носа.

Зазначені ушкодження виникли від дії тупих предметів незадовго до звернення за медичною допомогою, що підтверджується їх характером і властивостями.

Встановлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження відносяться до легких.

Виставлений ОСОБА_9 діагноз струс головного мозку, не може бути підданий експертній оцінці, оскільки одноразово відмічені певні неврологічні зміни не можуть слугувати підтвердженням такого виду черепно-мозкової травми. Діагноз перелом кісток носа також не може підлягати експертній оцінці, оскільки не підтверджений рентгенологічними даними.

Утворення зазначених вище ушкоджень від удару рукою, що зазначено у поданих матеріалах, не виключається.

Вказане вище ушкодження не властиве для ушкодження при падінні з висоти власного росту ( на площині).

Згідно висновку експерта №838 від 14.07.2015 року у ОСОБА_9 , згідно із вивченими медичними документами та даними її судово-медичної експертизи 26.05.2015 року були виявлені синець і садно на тлі забою м`яких тканин носа та закритий перелом носових кісток, підтверджений даними комп`ютерної томографії (КТ) від 10.06.2015 р. Травма голови у ОСОБА_9 супроводжувалася струсом головного мозку, про що свідчать неврологічні зміни і їх перебіг, що були виявлені при обстеженні 25.05.2015 р. лікарем неврологом та наступному стаціонарному лікуванні з 29.05. по 04.06.2015 року у неврологічному відділенні Почаївської районної комунальної лікарні.

Зазначені вище ушкодження виникли від дії тупих предметів незадовго до звернення за медичною допомогою, що підтверджується їх характером, властивостями описаним у медичних документах перебігом черепно-мозкової травми та виразністю ознак зрощення перелому кісток носа на момент проведення КТ.

Утворення вказаних вище ушкоджень за обставин, на які посилається ОСОБА_9 у своїх показаннях, не виключається.

Виявлені у ОСОБА_9 травма голови з переломом носових кісток, синцем, садном і забоєм м`яких тканин носа та струсом головного мозку належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.

Наведені вище ушкодження не властиві для утворення при падінні з висоти власного росту (на площині).

Обидві вказані експертизи за клопотанням прокурора повторно були досліджені в суді апеляційної інстанції.

В процесі дослідження жодних суперечностей в вказаних експертизах, як про це заявляється в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегією суддів не виявлено.

Обидві експертизи проведені одним і тим же судово-медичним експертом, який науково- обґрунтовано мотивував свої висновки, а тому жодних сумнівів щодо їх об`єктивності не виникає.

В першій експертизі експерт не підтверджував даних щодо струсу головного мозку та перелому кісток носа, не тому, що такого не було, як заявляє обвинувачений в апеляційній скарзі, а тому, що одноразово відмічені певні неврологічні зміни не можуть слугувати підтвердженням такого виду черепно-мозкової травми і перелом кісток не був підтверджений рентгенологічними даними.

Коли на другу експертизу такі рентгенологічні дані було надано, то експертом було зроблено однозначний висновок про наявність тілесних ушкоджень в потерпілої, відповідно до цих даних.

Підстав визнавати висновок експерта №838 від 14.07.2015 року неналежним і недопустимим доказом, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Стверджування обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що потерпіла могла отримати тілесні ушкодження після конфлікту з ним нічим не підтверджені і не відповідають матеріалам провадження. Зокрема, згідно висновку експерта №838 виявлені в потерпілої ушкодження виникли незадовго до її звернення за медичною допомогою.

Алібі обвинуваченого про те, що потерпіла впала сама перечепившись за килимок, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження, в суді підтвердила свідок ОСОБА_16 .

Суд критично оцінив показання цього свідка не тільки тому, що вона є дружиною обвинуваченого, як це ним стверджується в апеляційній скарзі, але й тому, що ці показання свідка не відповідають іншим доказом, які були досліджені в судовому засіданні.

Зокрема, згідно висновку судово-медичного експерта утворення виявлених на тілі потерпілої ушкоджень за обставин, на які посилається ОСОБА_9 у своїх показаннях, не виключається і вказані ушкодження не властиві для утворення при падінні з висоти власного росту.

Таким чином, з урахуванням показань потерпілої, свідків, висновків експерта суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого переконання про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення і правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.125 КК України.

В силу наведених обставин , підстав скасовувати вирок суду і закривати кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, як про це ним ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Тому в цій частині апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Також в частині призначеного покарання обвинуваченому колегія суддів не вважає вирок суду занадто м`яким, а тому не вбачає підстав скасовувати його і постановляти новий вирок, як про це просить прокурор в апеляційній скарзі.

Тому в цій частині апеляційна скарга прокурору також задоволенню не підлягає.

Щодо призначеного ОСОБА_7 покарання, то виходячи із обставин кримінального провадження, тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та даних про його особу, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість застосування до винного покарання у виді штрафу.

Разом з тим, визначаючи розмір штрафу, суд не врахував , що відповідно до ч.2 ст.53 КК України покарання у виді штрафу призначається не у твердій сумі, а у ставках неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлених Законодавством України на момент постановлення вироку.

Відповідно до п.5, підрозділу 1, розділу ХХ Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн.

Між тим, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в сумі 1 500 грн., не визначивши його у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, або у сумі кратній йому.

Тому, вирок суду щодо ОСОБА_7 в цій частині підлягає зміні шляхом зменшення суми штрафу до 88 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1496 грн.

Тому в цій частині апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора в кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2015 року в частині призначення покарання ОСОБА_7 - змінити.

На підставі ст.53 КК України зменшити розмір призначеного Діхтяру покарання у виді штрафу до 88 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 496 грн.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 88 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 496 грн.

В решті вказаний вирок суду залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ - три підписи:
З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2