АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1414/16 Справа № 191/2281/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про умовно - дострокове звільнення, -

за участю учасників провадження:

прокурора: ОСОБА_7

засудженого в режимі відеоконференції:

ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2016 року, відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно- дострокове звільнення.

Суд першої інстанції в своїй ухвалі зазначив, що засуджений відбув 2/3 призначеного судом покарання, тобто є формальні підстави для умовно- дострокового звільнення, але не можна вважати що засуджений став на шлях виправлення.
В ухвалі суд вказує, що ОСОБА_6 , засуджено за тяжкий злочин, та він відбув 2/3 призначеного покарання, але не довів що став на шлях виправлення. Комісією СВК-94 було відмовлено в застосуванні засудженому ст. 81 КК України, як такому що не довів що став на шлях виправлення.
Крім того, суд зазначає що за період відбування покарання засуджений ОСОБА_6 , має три стягнення та три заохочення, та відповідно до характеристики зарекомендував себе посередньо.
Проаналізувавши наявні матеріали суд першої інстанції дійшов висновку що засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення, та у скоєному злочині не розкаявся, тобто підстави для його звільнення відсутні.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якої просить скасувати ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, та задовольнити клопотання про його умовно дострокове звільнення.

Вказує, що висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам провадження, судом не була дана належна оцінка обставинам, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, вважає, що суд першої інстанції мав всі підстави для задоволення його клопотання.

Разом з тим зазначає, що став на шлях виправлення, про що свідчить його постійна зайнятість на промисловій зоні у виправній колонії, також вказує що не має можливості відвідувати курси реабілітації у зв`язку з постійною роботою у виправній колонії.

Вислухав суддю - доповідача, доводи засудженого ОСОБА_6 який просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати ст. 81 КК України, тобто застосувати умовно дострокове звільнення, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_6 за час перебування в Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався незадовільно, мав шесть стягнень. За час відбування покарання в Синельниківській виправній колонії з 09 липня 2014 року, характеризується посередньо, має три стягнення та три заохочення, призначене йому судом покарання за вчинення тяжкого злочину, а саме крадіжка поєднана з проникненням у житло що завдало значної шкоди потерпілому.

Відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, суд обгрунтовано виходив з того,що до засудженого за час відбуття покарання були застосовані стягнення, до виконання вимог адміністрації не завжди ставився сумлінно через особисту неорганізованість, на заходи виховного впливу які проводяться в установі, не приймав участі, вину у скоєному злочині визнає з метою отримати поблажливе ставлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції було правильно встановлено, що клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є суто формальне. Разом з тим, сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, та в свою чергу свідчить про відсутність повного виправлення з боку останнього в контексті вимог ст. 6 КВК України, так як сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, а тому рішення суду є законним та обґрунтованим.

Однак, ухвала суду має описку щодо ім`я та по батькові засудженого, оскільки у своєму клопотанні засуджений помилково зазначив ім`я та по батькові ОСОБА_8 . Суд першої інстанції теж припустився помилки та вказав « ОСОБА_9 » замість « ОСОБА_10 », однак як встановлено при апеляційному розгляді , клопотання розглядається відносно ОСОБА_6 , а тому суду першої інстанції у відповідності до ст. 379 КПК України належить виправити описку в ухвалі суду від 25 травня 2016 року.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 539 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2016 року , якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду:
---------------------- --------------------- ---------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3