Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
11/0390/111/11: Кримінальні справи (до 01.01.2019); Злочини проти власності; Крадіжка.
Надіслано судом: 28.07.2016. Зареєстровано: 29.07.2016. Забезпечено надання загального доступу: 03.08.2016.
Дата набрання законної сили: 22.02.2011
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
Справа № 11/0390 /111/ 11 Головуючий у 1 інстанції Шмідт С.А.
Категорія: ч.2 ст. 185 КК України Доповідач Міліщук С.Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2011 року м. Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Міліщука С.Л.,

суддів Хлапук Л.І., Фідрі О.М.,

з участю прокурора Старчука В.М.,

потерпілого ОСОБА_1 ,

захисника-адвоката Фоміна І.Ю.,

засудженого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Турійського районного суду від 17 листопада 2010 року, яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м.Воркута Республіки Комі Російської Федерації, житель АДРЕСА_1 , непрацюючий, із базовою загальною середньою освітою, неодружений, раніше судимий вироками Турійського районного суду:

- 02 березня 2010 року за ч.3 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 3 роки;

- 10 червня 2010 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 2 (два) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Турійського районного суду Волинської області від 10 червня 2010 року, остаточне покарання ОСОБА_2 визначено у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частини невідбутого покарання за вироком Турійського районного суду Волинської області від 02 березня 2010 року 1 (один) рік 3 (три) місяці позбавлення волі, остаточно ОСОБА_2 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років і 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання засудженому постановлено рахувати з моменту постановлення вироку 17 листопада 2010 року.

В строк відбування покарання ОСОБА_2 зараховано строк відбутого покарання в період з 10 червня 2010 року по 16 листопада 2010 року за вироком Турійського районного суду Волинської області від 10 червня 2010 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили змінено в залі суду з підписки про невиїзд на уримання під вартою.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 445 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матерільної шкоди.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Згідно вироку суду ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що 11 квітня 2010 року біля 18 години, перебуваючи в одній із житлових кімнат будинку ОСОБА_1 , що в с.Годовичі Турійського району Волинської області, з метою заволодіння чужим майном, повторно таємно викрав належний останньому мобільний телефон марки "Sony-Ericsson" моделі "К 550 І" вартістю 420.00 грн. із сім-картою оператора "Діджус" вартістю 25 грн., а всього майна на загальну суму 445 грн., яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Засуджений ОСОБА_2 в своїй апеляції вважає даний вирок незаконним, просить його скасувати а справу направити для проведення додаткового розслідування. Посилається на те, що під час проведення досудового слідства було порушено його право на захист, оскільки він відмовився давати будь-які показання без участі захисника, а тому жодного разу не допитувався і будь-яких документів по справі не підписував. Телефон у ОСОБА_1 не викрадав, а останній добровільно сам передав його в якості оплати за велосипед.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляції, засудженого та його захисника, які підтримали апеляцію та просили її задовольнити, міркування прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вчинення ОСОБА_2 злочину при вказаних у вироку обставинах стверджується зібраними і дослідженими судом доказами, а саме: протоколом усної заяви про злочин та показанями ОСОБА_1 при допиті в якості потерпілого та при проведенні з ним відтворення обстановки та обставин події, із яких вбачається, що 11 квітня 2010 року саме ОСОБА_2 , перебуваючи у нього вдома, та скориставшись його тимчасовою відсутністю в кімнаті, таємно викрав належний йому мобільний телефон "Sony-Ericsson" моделі "К 550 І" із сім-картою оператора "Діджус".

Дані показання потерпілого повністю підтверджуються послідовними показаннями ОСОБА_2 , які він давав як в ході досудового слідства, будучи допитаним в якості підозрюваного, обвинуваченого, та при проведенні з ним відтворення обстановки та обставин події, так і на початку судового слідства, будучи допитаним в якості підсудного.

Згідно довідки та товарного чеку (а.с. 7, 8) вартість мобільного телефону марки "Sony-Ericsson" моделі "К 550 І", що був у вжитку, станом на 11 квітня 2010 року становить 420 грн., а вартість стартового пакету "Діджус" мобільного оператора "Київстар" становить 25 грн..

Оскільки вищенаведені докази повністю узгоджуються між собою та іншими обставинами справи, то суд першої інстанції обгрунтовано поклав їх в основу вироку.

Твердження підсудного ОСОБА_2 про те, що мобільний телефон марки "Sony-Ericsson" моделі "К 550 І" із сім-картою оператора "Діджус" потерпілий добровільно сам передав йому в якості оплати за велосипед, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються, як показаннями потерпілого, так і показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із яких вбачається, що в один із днів в квітні 2010 року ОСОБА_2 на території військової частини, що в смт.Луків Турійського району Волинської у відсутності ОСОБА_1 показував їм мобільний телефон марки "Sony-Ericsson".

Із показань свідка ОСОБА_6 вбачається, що в один із днів в квітні 2010 року він бачив у ОСОБА_2 мобільний телефон марки "Sony-Ericsson" моделі "К 550 І", який, як пояснив останній він викрав його у свого знайомого.

Враховуючи, що показання вищевказаних свідків повністю узгоджуються із показаннями потерпілого та й самого ОСОБА_2 , які він давав на досудовому слідстві та на початку судового розгляду справи, суд підставно розцінив таке твердження та зміну показань ОСОБА_2 як його намагання ухилитись від відповідальності за скоєне.

Посилання же засудженого на те, що під час проведення досудового слідства було порушено його право на захист, оскільки він відмовився давати будь-які показання без участі захисника, а тому жодного разу не допитувався і будь-яких документів по справі не підписував, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони також були ретельно перевірені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається з матеріалів справи в ході проведення досудового слідства ОСОБА_2 , як підозрюваному так і обвинуваченому, роз`яснювались його процесуальні права, а також право на захист, однак останній двічі добровільно відмовився від захисника, і ці відмови були прийняті слідчим, про що свідчать відповідні процесуальні документи наявні у справі ( 58 60, 70 73). Будь-які заяви ОСОБА_2 про відмову від дачі показань у справі відсутні.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_7 , показав, що він, будучи слідчим по кримінальній справі щодо ОСОБА_2 неодноразово викликав останнього до Турійського РВ УМВС, де допитував його в якості підозрюваного, обвинуваченого, проводив з ним відтворення обстановки та обставин події, в ході яких ОСОБА_2 добровільно давав показання про обставини скоєної ним крадіжки. Після оголошення про закінчення досудового слідства ОСОБА_2 були надані для ознайомлення всі матеріали справи, з якими останній ознайомився, про що свідчать його особисті підписи у відповідних процесуальних документах. Під час проведення досудового слідства ніхто фізичне чи психічне насильство ніхто до ОСОБА_2 не застосовував.

Дані обставини підтвердив і свідок ОСОБА_8 , яка була понятою при проведенні з ОСОБА_2 відтворення обстановки та обставин події.

З огляду на вищенаведене, суд підставно визнав ОСОБА_2 винним у таємному викраденні чужого майна вчиненому повторно, та вірно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, навівши, при цьому, у вироку переконливі мотиви чому він взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

При призначенні покарання суд у відповідності з ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, відсутність у нього обставин, які б обтяжували чи пом`якшували покарання, особу винного його молодий вік, негативну характеристику за місцем проживання, що вчинив злочин під час іспитового строку, встановленого йому за вироком Турійського районного суду Волинської області від 02 березня 2010 рокучервня 2010 року.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_2 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а тому і призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України. Враховуючи, що ОСОБА_2 раніше був судимий вироками Турійського районного суду: 02 березня 2010 року за ч.3 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 3 роки; 10 червня 2010 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі; то суд вірно призначив йому остаточне покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70 та 71 КК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.

Підстав для зміни чи скасування вироку з обставин, зазначених в апеляції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати -

у х в а л и л а :

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Турійського районного суду від 17 листопада 2010 року щодо нього без зміни.

Головуючий

Судді

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...