Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
засудженогоОСОБА_5 ,
розглянула в судовому засіданні 22 вересня 2016 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Сєвєродонецького районного суду Луганської області від 02 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 28 липня 2015 року.

Вироком Сєвєродонецького районного суду Луганської області

від 02 квітня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 28 липня 2015 року,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимостей не мав,

засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за те, що він 05 березня 2008 року приблизно о 18.30 год. біля будинку АДРЕСА_1 умисно вдарив

ОСОБА_6 шлакоблоком по нозі, завдавши останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати оскаржувані судові рішення, а кримінальну справу щодо нього закрити через порушення судами норм кримінального і процесуального закону, стверджуючи про відсутність події злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, а також вказуючи на порушення судом першої інстанції правил підсудності кримінальної справи.
Заслухавши доповідача, думку засудженого, який підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги та просив залишити без зміни оскаржувані судові рішення, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги засудженого, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 398 КПК України 1960 року підставами для зміни або скасування судових рішень є лише істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Тому при касаційному розгляді кримінальної справи колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.
Як убачається з матеріалів справи, такі ж як і у касаційній скарзі твердження, засуджений висловлював у судах першої та апеляційної інстанцій. Ці суди визнали їх безпідставними. Свої висновки щодо винуватості ОСОБА_5 , з якими погоджується і колегія суддів, суди першої та апеляційної інстанцій належним чином умотивували у постановлених ними судових рішеннях. Вони підтверджені доказами, які суди ретельно перевірили та належним чином оцінили, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_6 , показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також даними протоколу огляду місця події від 17 березня 2008 року, даними протоколу відтворення обстановки та обставин події від 07 квітня 2008 року, даними висновку судово-медичної експертизи від 24 березня 2008 року № 140, даними протоколу відтворення обставин та обстановки події від 03 квітня 2008 року за участю свідка ОСОБА_8 , даними додаткового висновку судово-медичної експертизи від 10 серпня 2012 року № 179, даними протоколу повторного відтворення обставин та обстановки події від 10 серпня

2012 року за участю свідка ОСОБА_8 , даними протоколу відтворення обставин та обстановки події від 08 жовтня 2012 року за участю ОСОБА_6 , даними висновку комісійної судово-медичної експертизи від 29 серпня 2012 року № 237/309/301 м-к.
Уся сукупність зібраних по справі доказів була ретельно проаналізована судом, у тому числі й було проведено ретельний аналіз тверджень ОСОБА_5 про його непричетність до отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень і наявності у нього алібі, що дало можливість дійти обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного у вироку злочину. Виходячи зі встановлених судом фактичних обставин справи, дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України кваліфіковано правильно.

Крім того, такі ж як і в касаційній скарзі засудженого

ОСОБА_5 доводи були викладені в його апеляції, які перевірялися судом апеляційної інстанції та були визнані такими, що не відповідають матеріалам справи. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необґрунтованим чи сумнівним немає підстав.
Що стосується тверджень засудженого щодо істотного порушення судом кримінально-процесуального закону, а саме порушень правил підсудності кримінальної справи за його обвинуваченням, то вони є безпідставними.
Так, засуджений у своїй касаційній скарзі стверджує, що, оскільки інкримінований йому злочин був вчинений у м. Рубіжному, що є територією підсудності Рубіжанського районного суду Луганської області, а справа розглядалася Сєвєродонецьким районним судом Луганської області, то є підстави вважати, що вона розглянута з порушенням правил підсудності, а відтак і оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню.
Виходячи з положень ст. 38 КПК України 1960 року з метою забезпечення найбільш об`єктивного і повного розгляду справи, а також найкращого забезпечення виховної ролі судового розгляду, в окремих випадках справа може бути передана на розгляд до іншого суду.
Як видно з матеріалів кримінальної справи, 13 травня 2008 року прокурор направив до Рубіжанського районного суду Луганської області кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
В подальшому в межах цієї кримінальної справи Рубіжанським районним судом Луганської області було проведено чотири судових розгляди, унаслідок скасування його рішень щодо ОСОБА_5 та направлення справи на новий судовий розгляд чи повернуто прокуророві на додаткове розслідування.
Зокрема, як видно з матеріалів кримінальної справи ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 05 липня 2013 року було скасовано чергове (четверте) рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 (постанову Рубіжанського районного суду Луганської області від 15 квітня 2013 року, яким ОСОБА_13 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності), а матеріали кримінальної справи направлено в суд першої інстанції на новий судовий розгляд.
При цьому 29 серпня 2013 року виконуючий обов`язки голови Апеляційного суду Луганської області в порядку ст. 38 КПК України 1960 року змінив підсудність кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 та надіслав цю справу для розгляду по суті до Сєвєродонецького районного суду Луганської області (т. 3, а. с. 2).
Таким чином, з огляду на викладене, підстав вважати, що кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 була розглянута з порушенням правил підсудності, як на тому наполягає засуджений, немає, оскільки матеріали справи були передані до Сєвєродонецького районного суду Луганської області на законних підставах.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування судових рішень, по справі не виявлено.

Керуючись статтями 394 396 КПК України 1960 року та п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Сєвєродонецького районного суду Луганської області

від 02 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області

від 28 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.

Судді:

_________________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 ___________________ ОСОБА_3