Справа № 635/9678/15-к
Провадження № 1-кп/635/365/2016
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання прокурора щодо продовження застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою та зустрічне клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну йому міри запобіжного заходу на більш м`яку, непов`язану з триманням під вартою по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст. 185 ч. 3 КК України,
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст. 185 ч. 3 КК України.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 Харківським районним судом Харківської області було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк застосування якої закінчується 10.09.2016 р.
У зв`язку із цим прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, бо, на його думку, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а ризики, які враховувались судом при обранні цієї міри запобіжного заходу не відпали і продовжують існувати, а саме вказав на можливість незаконно впливати на свідка ОСОБА_5 .
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив суд - змінити запобіжний захід на більш м`який непов`язаний з триманням під вартою, домашній арешт або особисте зобов`язання, послався на те, що він довгий час знаходиться під вартою та необхідність лікування, яке він не може отримати в умовах СІЗО, обіцяв не порушувати таку міру запобіжного заходу та з`являтися в судові засідання.
Вислухавши сторони судового провадження та дослідивши надані ними документи, суд вважає, що прокурор ОСОБА_3 , у порушення ст. 199 ч. 1, ч. 2, ст. 331 ч. 2 КК України не подав до суду письмового клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , а також не вказав в своїй усній промові будь-яких передбачених ст. 177 КПК України ризиків для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, окрім можливості обвинуваченим при зміні йому міри запобіжного заходу на більш м`яку, незаконно впливати на свідка ОСОБА_5 . Однак, після обговорення цього питання з обвинуваченим ОСОБА_4 , який пояснив, що повністю згоден з показаннями цього свідка і жодним чином не заперечує проти них, прокурор ОСОБА_3 відмовився від допиту свідка обвинувачення ОСОБА_5 до розгляду судом питання про необхідність продовження строку попереднього ув`язнення відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .
Окрім цього, розгляд питання про продовження строків утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 фактично зірвано адвокатом ОСОБА_6 , яка, будучи своєчасно повідомленою про час та місце судового засідання, достовірно знаючи, що буде розглядатись питання щодо продовження строку тримання під вартою ії підзахисного обвинуваченого ОСОБА_4 , грубо порушуючи ст. 28 ч. 4 КПК України де сказано: «Кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово», і порушила п. 7 ч. 3 Правил адвокатської етики, де вказано: «Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству та Правилам адвокатської етики», з метою унеможливлення розгляду судом питання про продовження строків тримання під вартою ії підзахисного ОСОБА_7 , в суд умисно не з`явилась.
Окрім цього, суд вважає, що у зв`язку із тим, що внаслідок безвідповідального ставлення прокурора ОСОБА_3 до виконання своїх службових обов`язків, він, у порушення ст. 23 ч. 3 КК України, на протязі 9 (дев`яти) місяців не забезпечив явку в судове засідання свідка обвинувачення ОСОБА_5 , у зв`язку із чим на даній стадії процесу відпали ризики для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , вказаної міри запобіжного заходу, прокурором ОСОБА_3 не доведено що на даний час не відпали ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою, об`єктивних даних, які б свідчили про його намір ухилитися від суду або незаконно впливати на свідка ОСОБА_5 не має.
Відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 2012 року у справі: «Зенцов і інші проти Російської Федерації»: «До визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим. Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».
Таких «істотних і достатніх» даних суду прокурором надано не було.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне у клопотанні прокурора ОСОБА_3 відмовити та можливим клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити, запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 змінити з тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, чим буде досягнуто рівновага між загальними інтересами суспільства та правами обвинуваченого передбаченими ст. 5 ч. 1 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та ст. 2 Протоколу № 4 цієї Конвенції, а також вважає, що втручання в особисту свободу обвинуваченого ОСОБА_4 , з урахуванням застосування до нього електронного засобу контролю буде пропорційно законній переслідуваній меті в демократичному суспільстві з метою забезпечення його явки в суд та виконання обов`язків покладених на нього судом.
Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 5 ч. 1, ст. 13 Загальної Декларації прав людини та ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950 р. (ратифіковану законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.),ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 33 Конституції України, ст.ст. 176-178, 181, 186, 194-196, 201, 205, 206 КПК України, суд,-
У задоволенні усного клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну йому запобіжного заходу за вказаним обвинуваченим з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити запобіжний захід у вигляді утримання під вартою на домашній арешт, звільнивши його із-під варти негайно в залі суду та заборонивши обвинуваченому ОСОБА_4 залишати його житло за адресою: АДРЕСА_1 з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. наступного дня, та зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 :
- прибувати до Харківського районного суду Харківської області за кожною вимогою суду;
-невідлучатися від населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;
-носити електронний засіб контролю;
- не залишати територію м. Харкова без дозволу суду.
Встановити строк дії ухвали 2 місяця з дня ії ухвалення, тобто до 09.11.2016 р.
Зобов`язати начальника Головного управління Національної поліції України в Харківській області забезпечити обвинуваченого ОСОБА_4 електронними засобами контролю. Контроль за виконанням обраного судом запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 доручити начальнику Індустріального відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області.
Прокурорський нагляд за виконанням цієї ухвали суду доручити прокурору ОСОБА_3 .
Копію ухвали вручити прокурору та обвинуваченому ОСОБА_4 , а також направити начальнику Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області і начальнику Індустріального відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області та начальнику Харківської установи виконання покарань управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№27) для виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1