Провадження № 1-кп/185/723/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2015 року м.Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження від 02.03.2015 року за № 0000544 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, машиніста бурових установок ш. «ім.Сташкова» ВСП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого в кв. АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , має військове звання старший солдат, з 21 травня 2013 року зарахований у військовий запас, та поставлений на облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 як військовозобов`язаний.

14 січня 2015 року Верховною Радою України затверджений Указ Президента України № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», згідно з яким оголошено призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної Гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України здійснити обсяг, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.

18 лютого 2015 року військовозобов`язаний ОСОБА_4 , на виконання Указу Президента України № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» для проходження медичного огляду прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

За висновком медичного огляду військовозобов`язаний ОСОБА_4 був визнаним придатним до військової служби та того ж дня 18.02.2015 року о 12.15 год. у приміщенні службового кабінету № 309 ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаному ОСОБА_4 працівником військомату було вручено повістку на 19.02.2015 року на 07.30 год. для відправлення по команді № НОМЕР_1 за військово-обліковою спеціальністю № 837037 для проходження служби за мобілізацією.

Однак, ОСОБА_4 від отримання повістки відмовився, про що був складений акт про відмову в отриманні повістки по призову за мобілізацією.

В зв`язку з чим, працівником військомату ОСОБА_6 в присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 доведено до відома військовозобов`язаному ОСОБА_4 , про те що він зарахований до команди № НОМЕР_2 за військово-обліковою спеціальністю № 837037 для проходження служби за мобілізацією. В зв`язку з чим, йому потрібно прибути до пункту відправлення для призову за мобілізацією о 07.30 год. 19.02.2015 року за адресою: АДРЕСА_2 , каб. № 309.

Також, військовозобов`язаному ОСОБА_4 було роз`яснено матеріальне забезпечення для осіб які призиваються за мобілізацією.

Крім того, ОСОБА_4 було повідомлено про кримінальну відповідальність в разі його ухилення від призову за мобілізацією.

Однак, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, заздалегідь попередженим про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 на 07.30 год. 19.02.2015 року, достовірно знаючи про час та місце відправлення у війська в зв`язку з призовом за частковою мобілізацією, але маючи на меті злочинний умисел, направлений на ухилення від призову за мобілізацію, порушуючи вимоги ст.65 Конституції України, ст.ст.1,22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», порядок комплектування Збройних Сил України, керуючись небажанням бути призваним для несення служби в рядах Збройних Сил України, військовозобов`язаний ОСОБА_4 умисно ухилився від призову за мобілізацією, не з явившись у визначений час до Павлоградського ОМВК.

Дії ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ст.336 КК України як ухилення від призову за мобілізацією.

03 грудня 2015 року, під час досудового розслідування, між прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості , у відповідності до вимог ст.468, 469, 472 КПК України.

Зазначена угода сторонами була надана суду з клопотанням про її затвердження.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно та в повному обсязі визнає себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому покарання за ст.336 КК України у вигляді позбавлення волі строком два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, з іспитовим терміном один рік, поклавши на ОСОБА_4 , відповідно до п.п.2,3, 4 ст.76 КК України, обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Згідно п.2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.

У відповідності до ст.469 ч.4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, який відповідно до ч.3 ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому в судовому засіданні судом з`ясовано, що прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджені в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене покарання, при цьому беззастережно визнав себе виннним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки угода повністю відповідає вимогам закону.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості, відповідає санкції ст.336 КК України.

Суд в судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи обвинуваченої, яка повністю визнала свою провину у скоєному злочині, суд вважає, що є всі підстави для затвердження даної угоди від 03 грудня 2015 року між прокурором та обвинуваченою про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 03 грудня 2015 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

ОСОБА_4 призначити узгоджене сторонами покарання за ст.336 КК України у вигляді позбавлення волі строком два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, з іспитовим терміном один рік, застосувавши до ОСОБА_4 , відповідно до п.п.2,3, 4 ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком чинності не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

СУДДЯ ОСОБА_9 .