Справа №639 /6463/16-к
Провадження №1-в/639/1872/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, не замужній, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова з Міністерства юстиції України надійшло клопотання про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 Міністерство юстиції України ставить питання про визначення статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винною вироком Гагарінського районного суду м. Москви від 05.02.2014. Визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженою ОСОБА_4 на підставі вироку Гагарінського районного суду м. Москви від 05.02.2014 року.
Клопотання обґрунтоване тим, що 25 липня 2016 р. наказом №2276/5 Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженої вироком російського суду громадянки України ОСОБА_4 , керуючись ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 р., та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 06 травня 2016 р. за №06-50823/16. ОСОБА_4 засуджено вироком Гагарінського районного суду м. Москви від 05.02.2014 року до покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів у значному розмірі), що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність. ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія №2 УФСВП Росії по Ніжегородській області», кінець відбуття строку покарання 07.07.2021 р. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні це АДРЕСА_1 .
Міністерство юстиції України надало суду заяву, в якій зазначили, що підтримують своє клопотання про приведення вироку суду РФ відповідно до законодавства України відносно ОСОБА_5 та просять розглянути клопотання без участі представника міністерства.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч.1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Матеріали провадження містять заяву засудженої ОСОБА_4 про її направлення для подальшого відбуття покарання до республіки Україна, так як вона є громадянкою України.
Визначаючи підсудність клопотання, суд виходить із вимог ст. 603 КПК України. В цій нормі зазначено, що клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави розглядається судом в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місце проживання чи останнє відоме місце проживання засудженої особи, або перебування майна такої особи.
Судом встановлено, що останнє місце проживання ОСОБА_4 на території України є АДРЕСА_1 , а тому Міністерством юстиції України та судом дотримані всі вимоги, які регулюють підсудність клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» 1983 р., компетентні органи держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положенням ст. 11 Конвенції, яка передбачає у разі зміни вироку застосовувати процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є громадянкою України, вирок Російської Федерації, яким вона засуджена набрав законної сили, строк який має відбувати засуджена більше шести місяців, надано згоду на передачу засудженої в Україну для подальшого відбування покарання, злочини, внаслідок вчинення яких було ухвалено вирок, є злочинами, згідно із законодавством України, суд вбачає підстави для проведення вироку у відповідність із законодавством України.
Матеріалами справи встановлено.
25 липня 2016 р. наказом №2276/5 Міністерства юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженої вироком російського суду громадянки України ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 засуджено вироком Гагарінського районного суду м. Москви від 05.02.2014 року до покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ (замах на незаконний збут наркотичних засобів у значному розмірі), що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність. Вирок набрав законної сили та направлений до виконання 30 липня 2014 р.
На теперішній час ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія №2 УФСВП Росії по Ніжегородській області», кінець відбуття строку покарання 07.07.2021 р. Станом на 18.03.2016 вона відбула 3 роки 01 місяць 10 днів.
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .
Згідно з ч. 3 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України, суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, яким передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку іноземної держави.
Вказаний злочин - є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
Кримінальним кодексом України визначена стаття, якою передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винною.
Статтею 15 КК України - замах на злочин. Частина 3 статті 15 КК України замах на вчинення злочину є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
Стаття 307 КК України-незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. Частина 2 ст. 307 КК України ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ст. 308-310, 312,314, 315, 317 КК України, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини.
Оскільки ОСОБА_4 засуджена до покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна, а ч. 2 ст. 307 КК України встановлено покарання із обов`язковою конфіскацією майна, суд вважає за необхідне застосувати в цій частині ч. 2 ст. 69 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд також враховує полодження ч. 3 ст. 68 КК України, а саме за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Окільки ОСОБА_4 засуджена з причин, що не залежали від її волі, не вчинила всіх дій, які вважала необхіними для ддоведення злочину до кінця, тоюто наявний незакінчений замах.
Згідно санкції ч. 2 ст. 307 КК України максимальний розмір покарання передбачає позбавлення волі до 10 років, суд не може призначити розмір покарання більше двох третин, що дорівнює 6 рокам 8 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 11 Конвенції, при застосуванні процедури заміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального Кодексу України та визначає покарання. За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковим жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.
Виходячи з наведеного вище, клопотання про приведення вироку Гагарінського районного суду м. Москви від 05.02.2014 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню.
На підставі ст. 9-12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» ст. 602, 610 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Колопотання Міністерства Юстиції України - задовольнити.
Вирок Гагарінського районного суду м. Москви від 05.02.2014 року, яким ОСОБА_4 визнано винною за ч.3 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ та призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців - привести у відповідність із законодавством України.
ОСОБА_4 вважати засудженою за ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ст.68, ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 місяців без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 08.02.2013року.
Зарахувати в строк відбуття покарання період знаходження ОСОБА_4 під вартою з 08.02.2013 р. по 30.07.2014 р. включно на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити тримання під вартою.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом семи днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1