АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 05 жовтня 2016 року апеляційну скаргу Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року, щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Житомир, громадянин України, з вищою освітою, неодружений, фізична особа-підприємець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000103 від 06 липня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначає про відсутність обґрунтованої підозри, пред`явленої ОСОБА_6 , та ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року та ухвалити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю.
Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є такою, яка не відповідає висновкам суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, прокурор зазначає про наявність доказів, які в сукупності є належними та допустимими і свідчать про вагомість ризиків у контексті повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 197-1 КК України і свідчать про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Також, автор апеляційної скарги стверджує, що дії, які полягають у самовільному зайнятті ФОП ОСОБА_6 земельної ділянки тривають і на даний час, що підтверджується протоколами огляду місця події від 11 квітня, 16 червня, 27 та 29 липня 2016 року.
Одночасно, сторона обвинувачення звертає увагу на те, що ОСОБА_6 за викликами слідчого для проведення дій, будучи належним чином повідомлений про дату і час проведення слідчої дії, до Державної інспекції сільського господарства України не з`являвся, що свідчить про умисне ухилення від явки до правоохоронних та контролюючих органів та не сприяє додержання розумних строків досудового розслідування.
Таким чином, на думку прокурора, підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, перешкоджати розслідуванню у кримінальному провадженні та впливати на свідків, а тому є необхідність застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисника, які не погодилися з доводами прокурора та просили залишити в силі рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокуратури Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого внесенні 06 липня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000103, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.
29 липня 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, а саме самовільне зайняття земельної ділянки особливо цінних земель.
Того ж дня, слідчий Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 було відмовлено.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
З ухвали суду вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя прийшов до вірного висновку, з чим погоджується і колегія суддів, про відсутність достатніх доказів, які дають підстави вважати, що підозра є обґрунтованою.
За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, А, № 182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Разом з тим, частиною 2 цієї статті передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті
На підставі вище викладеного, слідчий суддя обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання слідчого, з чим також і погоджується колегія суддів, оскільки стороною обвинувачення, не доведено існування обґрунтованої підозри та ризиків неправомірної процесуальної поведінки ОСОБА_6 .
Доводи автора апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, перешкоджати розслідуванню у кримінальному провадженні та впливати на свідків, є непереконливими, оскільки базуються лише на припущеннях сторони обвинувачення, без наведення доказів на підтвердження зазначених дій.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_6 за викликами слідчого для проведення дій, будучи належним чином повідомлений про дату і час проведення слідчої дії, до Державної інспекції сільського господарства України не з`являвся, колегія суддів вважає голослівним, з огляду на те, що апелянтом вказані твердження нічим не підтвердженні.
Враховуючи вище викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 376, 379, 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000103 від 06 липня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/3289/2016 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1