Справа № 352/1133/16-к
Провадження № 11-сс/779/149/2016
Категорія ст. 181 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 , матеріали кримінального провадження № 0000275 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Тисменицького районного суду від 10 серпня 2016 року відносно підозрюваного ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України,-

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду від 10 серпня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_8 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що досудовим розслідуванням недоведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, оскільки не надано доказів на підтвердження існування таких ризиків, а саме: ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, ризику незаконного впливу на потерпілого і свідків та ризику вчинення іншого злочину.

ОСОБА_8 підозрюється в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого, а саме у тому що 23.06.2016 р. близько 09.00 год. він, перебуваючи з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на території житлового господарства ОСОБА_14 по АДРЕСА_1 , де мали здійснювати ландшафтні роботи, у ході конфлікту з ОСОБА_15 з приводу підозри у пошкодженні його автомобіля марки «Пежо Партнер», діючи умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, зі значною силою наніс ОСОБА_15 руками та ногами удари по голові і тілу, від яких останній впав на бетонну доріжку, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи та склепіння черепа, раною в лівій тім`яній ділянці, забоєм головного мозку, пошкодженням твердої мозкової оболонки, епі- та субдуральною гематомами, крововиливами під м`яку мозкову оболонку та в речовину головного мозку і мозочка, що ускладнилося набряком головного мозку, закритої тупої травми грудної клітки з переломом дев`ятого ребра і крововиливом в мякі тканини та під легеневу плевру в місці перелому, яка ускладнилася розвитком двобічного пневмотораксу, крововиливу в жирову капсулу правої нирки, синця в лівій навколоочній ділянці, садна в ділянці лівого кута рота. Після спричинення тілесних ушкоджень 23.06.2016 р. ОСОБА_15 було доставлено в Івано-Франківську обласну клінічну лікарню, де ІНФОРМАЦІЯ_2 він від отриманих травм помер.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу слідчого судді прийняту з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, оскільки рішення неналежним чином є обґрунтоване, а також вказує, що висновки зазначені в ухвалі слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В доповненні до апеляційної скарги, прокурор вважає, що слідчий суддя наперед визнав встановленими обставинами, які підлягають доказуванню в ході досудового розслідування, а також визнав необґрунтованими посилання слідчого і прокурора про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу слідчого судді, думку підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, які вважають апеляційну скаргу безпідставною, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.194 ч.1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ст.194 ч.2 КПК України слідчий суддя, суд зобовязаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 цієї статті.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м,яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Як вбачається із ухвали, судом враховано вище зазначені обставини при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_8 .

Відповідно до ст.177 ч.1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч.2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 183 ч.2 п.5 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється, або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Ці вимоги закону слідчим суддею були дотримані в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, підозрюваний ОСОБА_8 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимий.

Посилання прокурора в своїй апеляційній скарзі про те, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості, то у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази з цього приводу.

Враховуючи вимоги ст.5 п.п. 3,4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У зв`язку з вищенаведеним, відповідно до ст. 177 КПК України прокурор не зміг довести існування ризиків, що підозрюваний може переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливати на потерпілого і свідків та вчиняти інший злочин.

Твердження апелянта про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді та існування достатніх ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, то вони є непереконливими та не підтверджені жодними доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що такий запобіжний захід, як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в суді.

Таким чином, підстав для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тисменицького районного суду від 10 серпня 2016 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_2