Провадження № 1-кп/200/282/16
Справа № 200/4769/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у

складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_5

ОСОБА_6

законних представників

неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження №0000038, за обвинуваченням:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з повною середньою освітою, студента Дніпропетровського Індустріального Педагогічного технікуму, неодруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19 лютого 2015 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст. 289, 75,104 КК України до п`яти років позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком на два роки, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України;

-27 липня 2015 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.289, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, без конфіскації особистого майна. Відповідно до ст.75,104 КК України звільнений від відбуття покарання протягом іспитового строку на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ст. 76 КК України,-

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з повною середньою освітою, що навчається на першому курсі Державного регіонального центру професійно-технічної освіти, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Так, неповнолітній ОСОБА_5 , маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиняючи злочин повторно, в невстановлений час та в невстановленому місці, вступив в попередню змову з раніше знайомим неповнолітнім ОСОБА_6 , розподіливши між собою ролі у скоєнні злочину.

Після чого, близько 03.00 год. 26.01.2016 року неповнолітній ОСОБА_5 разом із співучасником злочину неповнолітнім ОСОБА_6 , прибули до будинку АДРЕСА_3 , де побачили автомобіль марки «Шевроле Авео» державний номерний знак НОМЕР_1 2005 року випуску, який зареєстрований за ОСОБА_14 , законним користувачем якого на підставі довіреності є ОСОБА_4 , та реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, з корисливих мотивів, а ОСОБА_5 , скоюючи злочин повторно, за допомогою заздалегідь приготовленого слюсарного інструменту, відкрили капот вказаного автомобіля, після чого зняли клему акумулятора з метою уникнення спрацювання сигналізації.

Далі, ОСОБА_5 , разом із співучасником злочину ОСОБА_6 , шляхом зламу дверної ручки, проникли в салон вказаного автомобіля, після чого відштовхнули зазначений автомобіль вниз по схилу двору будинку АДРЕСА_3 , покинувши його первинне місцезнаходження. Прокотивши зазначений автомобіль на відстань близько 500 метрів, неповнолітній ОСОБА_5 , згідно відведеної йому ролі у скоєнні злочину, зняв проводи блоку сигналізації, накинув клеми акумулятора і спробував, шляхом під`єднання проводів контактної групи запускача двигуна, завести його, однак у нього нічого не вийшло.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, неповнолітній ОСОБА_5 , діючи узгоджено в групі із співучасником злочину неповнолітнім ОСОБА_6 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, під`єднав буксировочний канат до раніше замовленого таксі марки «НЕКСІА» державний номерний знак НОМЕР_2 , та вирушили у бік вул.Запорізьке шосе в м.Дніпропетровську.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_5 , що діяв повторно, та неповнолітній ОСОБА_6 незаконно заволоділи транспортним засобом, який зареєстрований за ОСОБА_14 , законним користувачем якого на підставі довіреності є ОСОБА_4 , а саме автомобілем марки «Шевроле Авео» державний номерний знак НОМЕР_1 2005 року випуску, вартістю 75240 гривень.

Вищевказані умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України.

Вищевказані умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні пояснив, що йому на підставі генеральної довіреності належить на праві користування автомобіль марки «Шевроле Авео» державний номерний знак НОМЕР_1 2005 року випуску.

25 січня 2016 року десь о 23.00 годині на вказаному автомобілі він приїхав за місцем свого мешкання, до будинку АДРЕСА_3 , та залишив припаркованим даний автомобіль біля під`їзду. На автомобілі була встановлена сигналізація.

Близько о 09.00 год. 26 січня 2016 року, він виявив відсутність свого автомобіля біля будинку, після чого одразу викликав поліцію. Після чого в цей же день йому передзвонили та повідомили, що знайшли його автомобіль.

На автомобілі малися пошкодження: на решітці капоту, також була зламана дверна ручка зі сторони водія, розібраний мобілайзер, транспортний засіб не заводився, був зламаний замок запалювання.

Показами законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 , яка в суді вказала, що обвинувачений ОСОБА_5 її син. Вона виховує його одна, в сім`ї ще молодша донька.

Її син цікавиться автомобілями, ремонтує їх та мотоцикли, завжди допомогав їй по господарству, характеризує його виключно з позитивної сторони.

Показами законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_8 , яка в суді пояснила, що обвинувачений ОСОБА_6 її син.

ОСОБА_6 після скоєного злочину, все усвідомив, попрохав в неї пробачення, допомагає у всьому, характеризує його виключно з позитивної сторони.

Показами представника служби у справах дітей ОСОБА_11 про те, що обвинувачений ОСОБА_6 на обліку не перебуває. Неповнолітній ОСОБА_5 був поставлений на облік після скоєного ним злочину.

Показами свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні пояснила, що ввечері 25 січня 2016 року вона знаходилась у ОСОБА_5 вдома. На телефон ОСОБА_5 хтось подзвонив, й той вийшов, щоб поговорити по телефону. Про що йшла розмова, вона не чула. Коли ОСОБА_5 повернувся, сказав, що йому потрібно поїхати у справах, куди та по яких саме справах, не сказав, й вона вирішила поїхати разом з ОСОБА_5 .

Коли вони вийшли із будинку, було десь 00.00 год., стояв автомобіль таксі «Деу Нексія», вони сіли до салону та поїхали. По дорозі до них підсів ОСОБА_6 . Вони їхали в напрямку житлових масивів Тополя, катались біля часу півтора, а потім зупинилися біля одного з будинків. З автомобіля вийшли водій таксі, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вона залишилась в салоні.

Через деякий час, до салону повернувся водій таксі, сів за кермо. В цей час вона побачила, як зі схилу котиться автомобіль «Шевроле», чорного кольору, в салоні якого, як вона потім побачила, знаходились ОСОБА_5 та ОСОБА_16 . Потім з автомобіля таксі, вийшов водій, підійшов до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які теж на той час залишити салон автомобіля «Шевроле», вони під`єднали трос до автомобіля таксі. Після чого, водій таксі сів знову до салону авто «Деу Нексія», а ОСОБА_5 та Фурделяс до авто «Шевроле Авео», й вони поїхали по вул.Запорізьке шосе. Проїхавши деяку відстань, їх зупинили працівники поліції.

Свої покази свідок ОСОБА_15 підтвердила під час одночасного допиту з обвинуваченим ОСОБА_5 ( том 1 а.с. 208-210)

Показами свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні пояснив, що він працює таксистом. В січні 2016 року, вночі, точної дати та часу не пам`ятає, він був викликаний ОСОБА_5 в селище Краснопілля. Він прибув на замовлену адресу, до нього в салон сіли обвинувачений ОСОБА_5 з дівчиною ОСОБА_15 . Вказав, що обвинувачених та ОСОБА_15 він до цих подій вже возив на своєму таксі, тому їх добре пам`ятає, вони йому добре платили.

Приїхавши за адресою виклику, до автомобіля сіли обвинувачений ОСОБА_5 з дівчиною ОСОБА_15 . Проїхавши деяку відстань, через пару вулиць, до них підсів хлопець - обвинувачений ОСОБА_6 . Хлопці сказали їхали по місту, а потім повідомили, що потрібно їхати на житловий масив Тополя. Прибувши на житловий масив, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вийшли із автомобіля, ОСОБА_15 залишилася в салоні. Вони підійшли до якогось хлопця та стали з ним спілкуватися. Цей хлопець показував на автомобіль «Шевроле Авео», після чого поїхав. Самого хлопця він не розгледів, бачив тільки силует, що той був одягнений в чорний одяг. Потім ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зателефонувала ОСОБА_15 й ті попрохали, щоб вони під`їхали до автомобіля. Він виконав прохання обвинуваченого, під`їхав до автомобіля «Шевроле Авео», в салоні якого знаходились ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Потім хтось з них попросив причепити буксировочний трос до таксі. Він причепив трос з одного боку до автомобіля таксі, а з іншого боку хтось з обвинувачених причепив трос до автомобіля «Шевроле».

Далі обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сіли до салону «Шевроле Авео», а ОСОБА_15 залишилася з ним в таксі та вони почали рух в сторону Запорізського шоссе, ОСОБА_15 по телефону говорили куди їхати. По дорозі їх зупинили співробітники поліції та затримали.

Показами свідка ОСОБА_18 , яка в судовому засіданні пояснила, що по даному кримінальному провадженню стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вона входила до складу слідчої групи та займалась досудовим розслідуванням. Вказала, що по даному кримінальному провадженню нею призначалась дактилоскопічна експертиза по виявленим речам в ході огляду місця події. В постанові про призначення експертизи нею помилково було вказано, що речі вилучені з автомобілю «Део Нексія», в дійсності, речі, які направлялись на експертизу було вилучено з автомобіля «Шевроле Авео», як вказано в протоколі огляду місця події від 26 січня 2016 року.

А також дослідженими письмовими доказами по справі:
Протоколом огляду від 26 січня 2016 року, відповідно до якого об`єктом огляду є ділянка місцевості, розташована біля під`їзду №2 корпусу №1 будинку АДРЕСА_3 , в ході якого нічого не вилучено ( том 1 а.с.15).

Протоколом огляду від 26 січня 2016 року, згідно до якого оглянутий автомобіль марки «Деу Нексія» зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , на даху якого знаходиться шашка таксі з номером « НОМЕР_4 ». За даним автомобілем виявлений автомобіль марки «Шевроле Авео» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 . Вищевказані автомобілі зв`язані між собою буксировочним тросом жовтого кольору, знаходяться між собою на відстані 1,5м. В ході огляду автомобіля марки «Шеврое Авео» встановлено, що пластикова ручка на передніх лівій дверцятах має пошкодження у вигляді сколу на зовнішній поверхні праворуч в районі замка, замок цих дверцят вивернутий в лівий бік, має подряпини та вм`ятини від дії стороннього предмету та знаходиться у непрацюючому стані. Під час огляду вилучені автомобілі марки «Шевроле Авео» державний номерний знак НОМЕР_1 , який визнано речовим доказом та передано розпискою потерпілому ОСОБА_4 ( том 1 а.с.123-124), з салону якого також вилучено запальничку та мікрочастиці з поверхні керма та водійського сидіння, два сліди пальців рук, а також вилучений автомобіль «Деу Нексія» державний номерний знак НОМЕР_3 , який передано розпискою ОСОБА_17 ( том 1 а.с. 19-21, а.с.23-26, том 1 а.с.22).

Протоколом огляду від 26 січня 2016 року з фототаблицею, яким оглянута ділянка місцевості, розташована поблизу під`їзду №3 будинку №21, де зі слів потерпілого ОСОБА_4 , був припаркований автомобіль марки «Шевроле Авео» державний номерний знак НОМЕР_1 ( том 1 а.с.27-30).

Протоколом огляду від 26 січня 2016 року, під час якого оглянутий мобільний телефон марки «FlyIQ 456» imei НОМЕР_5 , imei 2 НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_5 й добровільно виданий обвинуваченим ОСОБА_6 . Згідно протоколу картки мобільного зв`язку у зламаному стані ( том 1 а.с.70-71), й визнані речовим доказом ( том 1 а.с. 72-73) й переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпропетровського відділу поліції за квитанцією №000475 (том 1 а.с. 74)
Даними висновку експерта №08/02 від 11 лютого 2016 року, відповідно до якого, ринкова ((дійсна) вартість автомобіля марки «Шевроле Авео», ідентифікаційний номер НОМЕР_7 на момент скоєння злочину 26.01.2016 року без урахування технічного стану транспортного засобу складає 75 240 гривень ( том 1 а.с.107-120).

Даними висновку судової трасологічної експертизи №11/4.6-267 від 21 березня 2016 року, відповідно до якого, на зовнішніх повернях запальнички, яка була вилучена 26 січня 2016 року в автомобіля «Деу Нексія» державний номерний знак НОМЕР_3 , слідів рук не виявлено.
Два сліди розмірами 12х19 мм та 15х21 мм, вилучені 26.01.2016 року в ході огляду автомобіля придатні для ідентифікації особи (осіб), що їх залишила.
Слід пальця руки розміром 12х19 мм, вилучений 26.01.2016 року в ході огляду автомобіля, залишений вказівним пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , слід пальця руки розміром 15х21 мм, вилучений там же, залишений вказівним пальцем правої руко особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( том 1 а.с.174-182).

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України й вину обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України повністю встановленою та доведеною, оскільки досліджені вищевказані докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 289 КК України визнав повністю та пояснив, що в січні 2016 року ввечері, точного часу не пам`ятає, йому зателефонував ОСОБА_5 та запропонував покататися, на що він погодився, й ОСОБА_5 сказав йому куди підійти. Він вийшов з місця мешкання та йшов по вулиці, де проживає ОСОБА_5 , назустріч йому їхало таксі автомобіль марки «Нексіа» білого кольору. Він сів до цього таксі, там вже перебували ОСОБА_5 на передньому пасажирському сидінні та ОСОБА_15 на задньому пасажирському сидінні. В процесі руху він заснув й прокинувся від того, що таксі зупинилося. Із розмов він зрозумів, що вони знаходяться на житловому масиві Тополя. ОСОБА_5 попрохав його вийти разом із таксі, а водій таксі та ОСОБА_15 залишилися в автомобілі. Також, ОСОБА_5 взяв із собою інструменти. Вони відійшли від таксі десь на 20-30 метрів, побачив автомобіль марки «Шевроле» біля під`їзду, ОСОБА_5 підійшов до цього автомобіля. Хвилин через 3-5 його покликав ОСОБА_5 та попрохав потримати капот, який був вже відкритий. Він став тримати капот, що в цей момент робив ОСОБА_5 , він сказати не може. Потім на хвилин 10 він відійшов до під`їзду, після чого ОСОБА_5 знов його покликав та попрохав штовхнути цей автомобіль, й вони стали штовхати на метрів 5, після чого автомобіль поїхав вниз. Потім вони під`єднали буксировочний канат, який взяли в таксиста, він разом з ОСОБА_5 сів до салону автомобіля «Шевроле Авео», він на пасажирське сидінні, ОСОБА_5 - на водійське й вони розпочали рух, виїхали з двору й направились в сторону Запорізького шосе. Через деякий час, їх автомобіль зупинили на вул.Запорізьке шосе, хтось став кричати, він злякався та втік.

Вказав, що ніякого чоловіка поряд із автомобілем «Шевроле» він не бачив.

Про те, що він разом з ОСОБА_5 заволоділи автомобілем «Шевроле Авео», він зрозумів, коли сів до салону цього авто та побачив розібрані частини автомобіля під кермом. Дозволу на керуванням цим авто, в нього не було, також такий дозвіл був відсутній і у ОСОБА_5 . Водійського посвідчення він не має, й не знає, чи є таке у ОСОБА_5 . В його присутності дозволу на керуванням цим транспортним засобом ОСОБА_5 ніхто не давав. Раніше в користуванні ОСОБА_5 , автомобіль «Шевроле Авео», він не бачив. З ОСОБА_19 та ОСОБА_20 він особисто не знайомий, ніяких стосунків з ними не підтримує.

Він мав можливість покинути місце злочину, але не став.

В скоєному щиросердно покаявся.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 289 КК України не визнав та пояснив, що точної дати не пам`ятає, десь в денний час, біля 12.00 год. йому зателефонував ОСОБА_21 та попрохав перегнати автомобіль та подивитися його. Але він йому відмовив, оскільки був зайнятий. Десь о 21.00-21.30 год. до нього знову зателефонував ОСОБА_21 , попрохав про допомогу, він погодився й ОСОБА_21 сказав, що дасть його номер мобільного телефону знайомому ОСОБА_22 . На це він сказав ОСОБА_21 , щоб йому оплатили таксі.

Далі десь о 22.00 год. він зателефонував ОСОБА_6 та попрохав поїхати з ним, потім викликав таксі. Коли приїхало таксі, він із знайомою ОСОБА_23 сіли до салону, по дорозі на вулиці забрали ОСОБА_6 . Куди їхати по телефону таксисту ОСОБА_24 розповідав ОСОБА_22 .

Приїхавши на житловий масив Тополя о 23.00 год., зупинилися біля кінотеатру «Січ», звідки подзвонив ОСОБА_22 . Коли приїхав ОСОБА_22 , він вийшов із таксі, в цей час ОСОБА_6 та ОСОБА_25 спали. Чи бачив ОСОБА_6 . ОСОБА_22 , він не знає.

Далі він підійшов до автомобіля «Шевроле», який був відчинений, ключі знаходилися в замку запалення, під кермом знята пластина й відірвані дроти. Також, побачив в автомобілі документи по страховці, а документів на сам автомобіль він не бачив та йому їх не давали. Денис сказав, що це машина «Шевроле», у якої не заводиться двигун, попрохав її відремонтувати, а якщо не вийде, то відбуксирувати десь внизу пр.Кірова. Оскільки ОСОБА_22 поспішав, залишив номер телефону людини, якому потрібно було транспортувати цей автомобіль. При Денисові він набрав цей номер телефону, все з`ясував, після чого ОСОБА_22 пішов.

Після чого він пішов до таксі, де розбудив ОСОБА_6 , попрохав йому допомогти. Підійшовши до автомобіля, ОСОБА_26 увімкнув на своєму телефоні ліхтарик, відкрив капот, далі ОСОБА_6 тримав капот, а він намагався відключити мобілайзер. Автомобіль все одно не заводився і тоді хтось з них покликав таксиста та попросили підштовхнути автомобіль. Таксист і ОСОБА_6 штовхали автомобіль ззаду, а він збоку. «Шевроле Авео» проїхало повз автомобіль таксі та зупинилось, двигун так і не завівся. Він ( ОСОБА_5 попросив таксиста причепити буксировочний трос, той сказав їм доплатити, на що вони погодилися, й вони з`єднали автомобілі буксировочним тросом. Далі таксист ОСОБА_24 сів за кермо таксі, він та ОСОБА_6 до салону автомобіля «Шевроле» й поїхали. Виїхавши на вул.Запорізьке шосе, їх обігнав автомобіль марки «Шевроле Авео», перекрив дорогу, після чого їх затримали.

Таку позицію обвинуваченого ОСОБА_5 , суд розцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності, оскільки вина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю знайшла своє підтвердження, а доводи обвинуваченого ОСОБА_5 спростовуються дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами щодо встановлених судом фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення.
Так, під час судового розгляду встановлено, що саме обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за попередньою змовою 26 січня 2016 року незаконно заволоділи автомобілем марки «Шевроле Авео» державний номерний знак НОМЕР_1 , законним користувачем якого за довіреністю є потерпілий ОСОБА_4 .

Про дані обставини свідчать покази допитаної у суді свідка ОСОБА_15 , яка вказала, що за присутності її та водія таксі ОСОБА_17 , 26 січня 2016 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , знаходячись на житловому масиві Тополя-3 в м.Дніпропетровську, скотили автомобіль марки «Шевроле», приєднали його буксировочним канатом до автомобіля таксі, та стали їхати, де по дорозі їх зупинили робітники поліції.

Так само, допитаний у суді свідок ОСОБА_17 підтвердив, що 26 січня 2016 року в його присутності та ОСОБА_27 , обвинувачені підігнали автомобіль марки «Шевроле Авео», приєднали його буксировочним канатом до автомобіля таксі, самі залишились в салоні цього автомобіля й рушили. По дорозі їх затримали співробітники поліції.

Крім того, факт заволодіння транспортним засобом потерпілого підтверджується висновками судової трасологічної експертизи №11/4.6-267 від 21 березня 2016 року, відповідно до яких слід пальця руки розміром 12х19 мм, слід пальця руки розміром 15х21 мм, вилучені 26.01.2016 року в ході огляду автомобіля «Шевроле Авео» державний номерний знак НОМЕР_1 , залишений вказівним пальцем лівої руки особи ОСОБА_5 . ( том 1 а.с.174-182).

З приводу зазначення в експертизі щодо виявлення вказаних вище слідів пальців рук в автомобілі «Нексіа» державний номерний знак НОМЕР_2 , судом допитана слідчий ОСОБА_18 , яка вказала, що всі виявлені сліди вилучені саме з автомобіля «Шевроле Авео», як вказано це в протоколі огляду й саме ці сліди пальців рук були направлені для проведення трасологічної експертизи.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та позицію захисту про відсутність умислу на заволодіння транспортним засобом не знайшли свого підтвердження, з наступних підстав.
Відповідно до норм чинного законодавства під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинене умисне, з будь якою метою протиправне вилучення його у власника або законного користувача всупереч їх волі шляхом запуску двигуна, буксирування , тощо. При цьому, закінченим цей злочин є з моменту початку руху транспортного засобу з допомогою двигуна чи буксирування.
Як було встановлено під час судового розгляду, що підтвердив допитаний потерпілий ОСОБА_4 , він право управління своїм транспортним засобом «Шевроле Авео» обвинуваченим не передавав.
Покази потерпілого не викликають у суду будь-яких сумнівів у їх достовірності, оскільки судом не встановлено будь-які підстави у потерпілого обмовляти обвинувачених.
При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 сам вказував, що у нього дозволу на керування автомобілем потерпілого «Шевроле Авео» не було, не знає, чи був такий дозвіл у ОСОБА_5 , прав на керування транспортними засобами, також він не має, й не чув, щоб хтось надавав ОСОБА_5 дозвіл на керування даним транспортним засобом.
Так само, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що не мав прав на керування транспортним засобом « Шевроле Авео», держномер НОМЕР_1 , в нього було відсутнє й водійське посвідчення.
Допитані в якості свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_15 підтвердили ту обставину, що саме в їх присутності обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за допомогою буксирування здійснювали рух на автомобілі «Шевроле Авео» держномер НОМЕР_1 . При цьому, вони не були свідками того, що хтось надав дозвіл на транспортування даного автомобіля, такий дозвіл, або водійське посвідчення ні ОСОБА_5 , ані ОСОБА_6 , не пред`являлось.
Свої покази свідок ОСОБА_15 підтвердила під час проведення одночасного допиту з обвинуваченим ОСОБА_5 ( том 1 а.с.208-210) .
На переконання суду, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мали саме прямий умисел на заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_4 .
В той же час, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що транспортувати та по можливості відремонтувати автомобіль «Шевроле Авео» його попрохав раніше незнайомий ОСОБА_22 , що є знайомим ОСОБА_21 . Зазначив, що ніяких документів на даний автомобіль він не бачив та йому таких документів не давали, але ОСОБА_22 відкрив даний автомобіль, а ще один ключ він побачив у замку запалення. Цей ОСОБА_22 повідомив йому, що поспішає та залишив біля цього авто.
Суд вважає дану заяву обвинуваченого ОСОБА_5 надуманою, оскільки вона не знайшла свого підтвердження. Так, потерпілий ОСОБА_4 вказував, що дозволу на транспортування автомобіля він нікому не давав та нікого не просив відбуксирувати автомобіль, коли він залишав автомобіль Шевроле біля під`їзду, ніяких пошкоджень на автомобілі не було, він був у робочому стані.
В той же час, 26 січня 2016 року під час огляду транспортного засобу «Шевроле Авео», встановлені механічні пошкодження даного автомобіля у вигляді сколу на зовнішній поверхні праворуч в районі замка, замок цих дверцят вивернутий в лівий бік, має подряпини та вм`ятини від дії стороннього предмету та знаходиться в непрацюючому стані ( том 1 а.с. 19-21), тобто дані пошкодження є очевидними й були вчинені саме обвинуваченими, шляхом зламу дверної ручки, щоб потрапити до салону.
Також, слід зазначити, що подія інкримінованого обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 злочину відбулась в нічний час, у січні місяці та ніякої терміновості не представляла. Зі слів обвинуваченого ОСОБА_5 цей ОСОБА_22 не є його знайомим, контактний телефон для спілкування надав малознайомий ОСОБА_21 , який на той час знаходився в умовах СІЗО м.Дніпропетровська.
Ані ОСОБА_5 , ані ОСОБА_6 дозволу на керування, технічних документів на цей транспортний засіб не мали, хоча про наявність таких документів вони достеменно знали, що підтвердили під час судового розгляду.
Також, використання певного транспортного засобу в сфері руху припустимо лише тими, хто має на це право, а обвинуваченіі водійських посвідчень не мали і не могли мати, оскільки є неповнолітніми.
Тобто, при вищенаведених обставинах, дії обвинувачених свідчать саме про скоєння умисного злочину щодо заволодіння транспортним засобом, а не про виконання прохання незнайомого чоловіка щодо транспортування для ремонту о третій годині ночі транспортного засобу без документів.
Крім того, судом встановлено, що під час скоєння зазначено злочину, кожний із співучасників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виконував свою роль. Так встановлено, що обвинувачені добре знають один одного, місце проживання, зустрілись вночі й поїхали на таксі в напрямку житлового масиву Тополя, де побачили автомобіль марки «Шевроле Авео». ОСОБА_6 тримав капот вказаного автомобіля, а ОСОБА_5 намагався його завезти, потім ОСОБА_5 зламав дверну ручку, й вони проникли до салону цього авто, далі разом відштовхали даний авто з місця первинної стоянки на певну відстань, де намагались запустити двигун, а потім під`єднав буксировочний трос до таксі, поїхали з місця скоєння злочину.
Суд вважає, що така узгодженість, послідовність дій учасників даного злочину свідчить про наявність у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 попередньої змови на вчинення даного злочину з розподілом ролей .
Таким чином, суд вважає, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , всупереч волі потерпілого ОСОБА_4 , не маючи на автомобіль ані дійсного, ані передбачуваного права, саме умисно заволоділи транспортним засобом «Шевроле Авео», держномер НОМЕР_1 , й для досягнення свого злочинного наміру, оскільки в інший спосіб заволодіти авто не могли, виконали всі дії для досягнення саме цієї мети.
Судом не приймається до уваги покази обвинувачених про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_28 спали в автомобілі коли ОСОБА_5 зустрічався з ОСОБА_22 , оскільки дані доводи спростовуються вищенаведеним, а допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_17 пояснили, що коли вони приїхали на житловий масив ОСОБА_29 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відразу ж вийшли вдвох.
Також, під час судового розгляду, судом допитані в якості свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_21 , на яких посилався обвинувачений ОСОБА_5 , як осіб, які, перебуваючи в умовах СІЗО, телефонували й просили допомоги для транспортування автомобілю.
Так, допитаний в якості свідка ОСОБА_30 пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_5 бачив пару разів до моменту свого затримання, обмінявся з ним телефонами.

Вказав, що десь в кінці січня середини лютого 2016 року, вночі його співкамерник в СІЗО ОСОБА_21 попрохав у нього мобільний телефон, щоб здійснити дзвінок. Він дав йому телефон та чув, як ОСОБА_21 комусь подзвонив та розмовляв про якийсь автомобіль, що його треба перегнати. Потім він бачив із списку дзвінків, що ОСОБА_21 дзвонив ОСОБА_5 .

Допитаний як свідок ОСОБА_21 пояснив про те, що обвинуваченого ОСОБА_5 знає з 2014 року, відносини товариські. Обвинуваченого ОСОБА_6 не знає.

На січень 2016 року він відбував покарання у виправній колонії №89, у нього був свій мобільний телефон.

ОСОБА_31 він знає, оскільки в грудні 2015 року знаходився з ним в одній камері в СІЗО м.Дніпропетровська.

26-27 січня 2016 року до нього звернувся знайомий та попрохав терміново транспортувати автомобіль марки «Шевроле» на станцію технічного обслуговування. Вказав, що це автомобіль брата й всі документи на цей автомобіль є. Яка сама поломка була в цього авто, він не знає, але автомобіль не могли завезти. Останній знав, що в нього є знайомі на станції технічного обслуговування. Він став телефонувати своїм знайомим, в тому числі і ОСОБА_5 , попрохав його подивитися яка саме поломка автомобіля, але останній сказав, що зайнятий. Він став дзвонити іншим знайомим, але нікого не знайшов. Потім знов подзвонив ОСОБА_5 і той повідомив, що вже вільний, він попрохав ОСОБА_5 транспортувати автомобіль на СТО. Ввечері йому зателефонував знайомий та запитав, чи знайшов він когось, він розповів йому про ОСОБА_5 й дав номер телефону. Через деякий час ОСОБА_5 перестав виходити на зв`язок, він зателефонував його дівчині, яка повідомила, що ОСОБА_5 в міліції.

Також повідомив, що, знаходячись в СІЗО з приводу транспортування автомобіля, він з телефона ОСОБА_32 . ОСОБА_5 не дзвонив. З цього приводу він дзвонив ОСОБА_5 вже коли відбував покарання в ВК -89 в січні 2016 року. З телефона ОСОБА_33 звонив лише, щоб домовитися відремонтувати мотоцикл ОСОБА_32 .

Суд вважає, що покази даних свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_21 не є підставою, що виключають причетність обвинуваченого ОСОБА_5 до інкримінованого злочину за ч.2 ст. 289 КК України, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, також само по собі містять протиріччя. Так, ОСОБА_21 заявляв, що дзвонив ОСОБА_5 зі свого телефону в січні 2016 року, коли вже відбував покарання в колонії, а не в умовах СІЗО. В той же час, ОСОБА_34 стверджував, що той начебто дзвонив ОСОБА_5 саме з його телефону, коли вони перебували в одній камері СІЗО. Потім, ОСОБА_21 стверджував, що ніколи не дзвонив з телефону ОСОБА_33 щодо транспортування для ремонту автомобіля ОСОБА_22 , а лише дзвонив з приводу ремонту мотоцикла ОСОБА_32 . В той же час. ОСОБА_30 не повідомляв суду. звідкіля ОСОБА_21 знав про існування саме в нього ( ОСОБА_33 ) такого знайомого як ОСОБА_5 та номеру його контакту

Крім того, ані ОСОБА_30 , ані ОСОБА_21 не повідомляли суду про те, що особисто бачили документи на автомобіль «Шевроле Авео», держномер АТ 9347 АТ й, тим самим, знали про законність й правомірність вимог щодо можливого транспортування цього авто.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, та обставини його скоєння, особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, скоїв злочин у віці 16 років, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем навчання, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень інтелектуального і вольового розвитку та інші особливості неповнолітнього щодо ставлення до суспільних цінностей і існуючих у суспільстві вимог щодо правил поведінки, готовність до їх сприйняття і коригування своєї поведінки, здатність до самооцінки свого поступку.

У відповідності до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину неповнолітнім.
У відповідності до ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відносить рецидив злочину.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає на необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі без конфіскації особистого майна з відбуттям покарання у спеціальній виховній установі, оскільки останнім було вчинено злочин в період невідбутого покарання за вироком Бабушкінського районно суду м.Дніпропетровська від 27 липня 2015 року .

Суд вважає, що таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 69 КК України та статтей 75, 76 КК України суд не вбачає, оскільки процесуальна поведінка обвинуваченого та його покази у суді щодо обставин вчинення злочину не можуть розцінюватись як щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 , крім того інкримінований ОСОБА_5 злочин, вчинений ним в період іспитового терміну, встановленого за попереднім вироком Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська від 27 липня 2015 року.

Крім того, суд вважає повністю доведеним обвинувачення ОСОБА_6 , оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
Таким чином, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_16 , суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини його вчинення, його роль, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є неповнолітнім, скоїв злочин у віці 15 років, вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем мешкання та навчання, його відношення до скоєного, стан здоров`я, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень інтелектуального і вольового розвитку та інші особливості неповнолітнього щодо ставлення до суспільних цінностей і існуючих у суспільстві вимог щодо правил поведінки, готовність до їх сприйняття і коригування своєї поведінки, здатність до самооцінки свого поступку.

У відповідності до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття, вчинення злочину в неповнолітньому віці, сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину.

У відповідності до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.
Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, вчинення ним злочину в неповнолітньому віці, вперше, виключно позитивні характеристики з місця навчання та мешкання, його вiдношення до вчиненого, щире каяття, стан здоров`я, усвідомлення обвинуваченим ОСОБА_6 вчиненного, зроблення ним вiдповiдних висновкiв, надання ним належної оцінки своїй поведінці, готовність нести передбачену законом відповідальність, обставини скоєного злочину, роль обвинувачено ОСОБА_6 у вчиненні злочину, а також те, що згiдно ст.50 КК України покарання має на метi не тiльки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає можливим призначення обвинуваченому ОСОБА_6 , на підставі ч.1 ст.69 КК України, основного покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.289 КК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі без конфіскації особистого майна із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75, 104 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України, як таке, що буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 368, 370- 371, 374, 376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації особистого майна.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 липня 2015 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та 3 (три) місяці без конфіскації особистого майна з відбуттям покарання у спеціальній виховній установі.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з 26 січня 2016 року.

Відповідно до ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 26 січня 2016 року по 12 жовтня 2016 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.289 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та 6 (шість) місяців без конфіскації особистого майна.

На підставі ст.ст.75,104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років випробувального терміну не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 , у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Речові докази мобільний телефон марки «Fly» ІМЕІ НОМЕР_5 , який знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Дніпропетровського відділу поліції (том 1 а.с.72-73) повернути законному представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 , автомобіль марки «Шевроле Авео» державний номерний знак НОМЕР_1 вважати повернутим власнику потерпілому ОСОБА_4 ( том 1 а.с.123-124).

Стягнути солідарно з неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а у разі відсутності самостійного заробітку або доходу з законних представників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати при проведення експертизи №11/4.6-267 від 21.03.2016 року у сумі 615,72 грн., перерахувавши вказану суму на розрахунковий рахунок 0004, МФО 805012, , отримувач УДКСУ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1