Дата документу Справа № 317/3830/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1062/16
Єдиний унікальний № 317/3830/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали об`єднаних кримінальних проваджень, які внесені до ЄРДР за № 0001468 та № 0005617, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 18 квітня 2016 року (з урахуванням виправлених в ньому описок, згідно до ухвали від 28.04.2016 року), яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не зареєстрованого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.06.2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком на 2 роки;
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 395, ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання: за ст. 395 КК України у вигляді 1 (одного) місяця арешту; за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2015 року та остаточно призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишено у вгляді тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з 19.11.2015 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 у строк відбування покарання зараховано строк перебування у слідчому ізолятора з 19.11.2015 року по час ухвалення вироку 18.04.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково і ухвалено стягнути на користь останньої з ОСОБА_7 3 265 грн. 57 коп. матеріальної шкоди та 500 грн. моральної шкоди.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 16 грудня 2014 року Вільнянським районним судом Запорізької області була винесена постанова про встановлення відносно ОСОБА_7 адміністративного нагляду строком на 1 рік, якою щодо останнього застосовано наступні обмеження: заборона виходу із будинку (квартири) в період с 21 години 00 хвилин до 05 годин 00 хвилин наступного дня; заборона виїзду за межі району( міста) за місцем проживання на строк більше, ніж 2 доби; реєстрація в міліції 4 рази на місяць.
06 січня 2015 року, засуджений ОСОБА_7 під особистий підпис, був ознайомлений з умовами адміністративного нагляду та встановленими йому обмеженнями, в той же час йому були роз`яснені обов`язки передбачені ст. 9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», а саме: - прибути та зареєструватися у триденний строк в Ленінському РВ ЗМУ ГУМВС Україні в Запорізькій області, відповідно обраного ним місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому ОСОБА_7 був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від виконання покладених на нього обов`язків та порушення правил адміністративного нагляду.
Однак, після ознайомлення з вказаними обмеженнями і встановлення адміністративного нагляду, ОСОБА_7 після звільнення з місць позбавлення волі у триденний строк на облік до Ленінський РВ ЗМУ ГУВМС України в Запорізькій області не встав.
21.01.2015 року, інспектором СДІМ Ленінського РВ ЗМУ була проведена бесіда із ОСОБА_7 під час якої, останньому знову було оголошено постанову про встановлення адміністративного нагляду від 07.01.2015 року строком на 12 місяців наступних обмежень: заборона виходу з дому з 21 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин наступного дня; заборона відвідувати ресторани, готелі, гуртожитки, вокзали, ринки, кафе і бари, де продаються спиртні напої, кіоски з метою покупки спиртних напоїв, магазини і спецвідділи по продажу вино-горілчаних виробів; заборона виїзду за межі населеного пункту (місця проживання) з особистих справ без дозволу посадових осіб, які здійснюють адміністративний нагляд і зобов`язати повідомляти цих осіб при виїзді за межі населеного пункту по службовим справам; зобов`язати явкою на реєстрацію до РВ (за місцем проживання) в призначений день тижня чотири рази в місяць з 09 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин на протязі строку адміністративного нагляду; прибувати до виклику міліції у вказаний строк і давати усні та письмові пояснення з питань пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду.
У період часу з 21.01.2015 року по 07.10.2015 року ОСОБА_7 своєчасно прибував та відмічався у Ленінського РВ ЗМУ, про що свідчить особистий підпис останнього у листі реєстрації. Однак на наступну дату реєстрації, а саме 14.10.2015 року ОСОБА_7 не з`явився, не прибув за викликом міліції, усних та письмових пояснень не надавав, за місцем мешкання не з`явився, самовільно залишив місце мешкання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Крім того 05.08.2015 приблизно о 18.00 годині ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом зламу металевої віконної решітки та зламу металопластикового вікна, проник до приміщення дачного будинку АДРЕСА_2 , звідки викрав майно потерпілої ОСОБА_9 на загальну суму 5 382 грн. 24 коп.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилаючись на незаконність вироку через невідповідність призначеного покарання даним про його особистість, зазначає, що суд не надав уваги обставинам, які підштовхнули його до вчинення правопорушень, зокрема неможливість заробити гроші для існування законним шляхом, а також даним про стан його здоров`я та у зв`язку з цим, потреби у медичній допомозі. Тому просить вирок змінити та призначити йому покарання, яке відповідає його особистості.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, який підтримав апеляційну скаргу, захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги, прокурора, який вважав, що судове рішення слід залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції не досліджує і не перевіряє вирок суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину, за який він засуджений, а також щодо кваліфікації його дій, оскільки питання про це в апеляційній скарзі не порушується.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ст. 395, ч. 3 ст.185 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 мінімальне покарання, передбачене санкціями статей обвинувачення, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані, що характеризують особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Суд апеляційної інстанції вважає, що обране обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та таким, що відповідає тяжкості скоєного. Колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для задоволення апеляційної скарги і зміни вироку. Оскільки апелянт не навів жодних аргументів, які б не були враховані судом першої інстанції.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, суд апеляційної інстанції зараховує в строк покарання ОСОБА_7 термін попереднього ув`язнення з 19.11.2015 року по 31.08.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 18 квітня 2016 року (з урахуванням виправлених в ньому описок, згідно до ухвали від 28.04.2016 року) відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 термін попереднього ув`язнення з 19.11.2015 року по 31.08.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4