У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарях судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
осіб, які подали скаргу ОСОБА_7 ,
та адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні 05 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 , адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на бездіяльність заступника прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_10 .
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що заступником прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_11 станом на день звернення ОСОБА_7 , адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до слідчого судді зі скаргою не було вчинено бездіяльність в розумінні положень ч. 1 ст. 303 КПК України 2012 року, якою передбачений чіткий перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні до слідчого судді, який розширеному тлумаченню не підлягає. А, отже, неприйняття прокурором певного процесуального рішення, яке не входить до переліку бездіяльності, зокрема визначеного в п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України 2012 року, не може бути предметом оскарження до слідчого судді.
Що стосується вимог скарги по поверненню тимчасово вилученого майна в ході обшуку, проведеного в 2008 році співробітниками податкової міліції ДПІ у Деснянському районі м. Києва, то, як зазначено в ухвалі, положення розділу ХІ Перехідні положення КПК України 2012 року не уповноважують слідчого суддю розглядати скарги та перевіряти правильність процесуальних рішень (дій) органу дізнання, слідчого, прокурора, у тому числі щодо проведення обшуку, вилучення майна чи накладення арешту на майно, що були вилучені ними та звернуті до виконання у відповідності до положень КПК України 1960 року.
Висвітлено в ухвалі і питання, яке порушено в скарзі ОСОБА_7 , адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо недотримання розумних строків під час досудового розслідування, з посиланням на положення ст. 308 КПК України, якою передбачено оскарження недотримання розумних строків під час досудового розслідування прокурору вищого рівня, а не до слідчого судді.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати заступника прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_12 прийняти на підставі встановленого ст. 49 КК України строку процесуальне рішення щодо подальшого розслідування кримінального провадження № 120 141 000 300 112 43 від 09.10.2014 за ч. 2 ст. 205 КК України та повернути вилучене у ОСОБА_7 майно, а саме: грошові кошти у розмірі 630.867 грн., 35.000 доларів США, а також 17.500 грн., як вилучене майно у нього - ОСОБА_7 та дружини - ОСОБА_13 , відповідно, яке є спільною сумісною власністю подружжя.
При цьому, як зазначає ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, відповідно до ст. 303 КПК України 2012 року, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність прокурора, в тому числі у виді нездійснення процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк, а тому він- ОСОБА_7 , адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і оскаржують бездіяльність заступника прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_12 , яка полягає в його бездіяльності щодо неприйняття процесуального рішення відносно подальшого розслідування кримінального провадження № 120 141 000 300 112 43 від 09.10.2014 за ч. 2 ст. 205 КК України (кримінальна справа № 52-2573), відкритого на підставі повідомлення від 19.03.2008, за яким строки давності притягнення осіб до кримінальної відповідальності закінчились 20.03.2013.
На переконання апелянта, бездіяльність прокурора полягає також у неприйнятті ним чи іншою посадовою особою Київської місцевої прокуратури № 3 з 20.03.2013 рішення щодо повернення власнику грошових коштів, вилучених під час обшуку 18.04.2008, а саме 17.500 грн. в автомобілі AKURA MDX, д.н.з. НОМЕР_1 , який належав на праві власності дружині ОСОБА_13 та 630.867 грн. і 35.000 доларів США, які зберігались в сейфі в приміщенні офісу ТОВ Вілія, що фактично належать йому та дружині.
ОСОБА_7 вказує і на те, що, замість вирішення питання про повернення йому незаконно вилучених грошових коштів на підставі його звернення, слідчим відділом районного управління до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 141 000 300 112 43 від 19.04.2014 були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 205 КК України, та розпочато досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, предметом дослідження якого, на підставі матеріалів досудового слідства кримінальної справи № 52-2573 за 2008 рік, стала діяльність невстановлених осіб, що шляхом фіктивного підприємництва, а саме створення (придбання) ТОВ АРГОН, ТОВ Зірка Надії, ЗАТ МПК, ТОВ Прем`єр - Проект А, ПП Белен Плюс, ПП Наїр консалт, ПП Мега Джамп, ТОВ Спецінвестбуд-лтд, ТОВ Лінтеко та інших товариств і підприємств для прикриття незаконної діяльності проводили безготівкові грошові кошти в готівкові.
При цьому, як вказує ОСОБА_7 , він не має ніякого відношення до діяльності цих невстановлених осіб і указаних підприємств, а грошові кошти, що вилучені працівниками податкової міліції ДПІ у Деснянському районі м. Києва 18.04.2008 - належать йому ОСОБА_7 та його дружині - ОСОБА_13 і отримані ними в ході здійснення підприємницької діяльності.
Звертає увагу, що з 2008 року в межах кримінальної справи № 52-2573 (кримінального провадження № 120 141 000 300 112 43) ОСОБА_7 та ОСОБА_13 не пред`явлено по цей час жодного обвинувачення, і з часу проведення обшуку сплинуло майже 8 років, тоді як, згідно ст.ст. 12, 49 КК України за ч. 2 ст. 205 КК України, особа може бути притягнута до кримінальної відповідальності протягом 5 років з дня вчинення кримінального правопорушення.
А тому, з огляду на вказані обставини, дане кримінальне провадження повинно бути закрито на підставі ст. 49 КК України, а майно, яке рахується за кримінальним провадженням, - повернуто законним власникам.
Заслухавши доповідь судді ОСОБА_1 , пояснення осіб, які подали скаргу, - ОСОБА_7 , адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підтримку доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 в повному обсязі, пояснення прокурора щодо безґрунтовності апеляційної скарги та законності рішення слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження за скаргою, матеріали додані до апеляційної скарги та надані матеріали кримінального провадження № 120 141 000 300 112 43 в частині, що стосується дослідження доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, до Деснянського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_14 , адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на бездіяльність заступника прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_12 , яка полягає у тому, що вказаний прокурор не прийняв процесуального рішення щодо подальшого розслідування кримінального провадження № 120 141 000 300 112 43 від 09.10.2014 за ч. 2 ст. 205 КК України у встановлений ст. 49 КК України строк та у неповерненні ним чи іншою посадовою особою Київської місцевої прокуратури № 3 з 20.03.2013 вилучених грошових коштів по кримінальній справі № 52-2573 (кримінальне провадження № 120 141 000 300 112 43): 630.867 грн. та 35.000 доларів США, що належать ОСОБА_15 , а також 17.500 грн., які вилучені в автомобілі його дружини - ОСОБА_13 , яке є спільною сумісною власністю подружжя.
Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва, за розглядом даної скарги, відмовив у відкритті провадження, за викладених у судовому рішенні від 01.03.2016 підстав, мотивувавши своє рішення.
З даними висновками погоджується і колегія суддів, оскільки ч. 1 ст. 303 КПК України 2012 року передбачений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, оскільки, як слушно зазначено в ухвалі слідчого судді, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України 2012 року, до слідчого судді може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора (прокурора у провадженні), яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений саме Кримінальним процесуальним кодексом строк.
Вказана норма закону не передбачає можливості оскарження дій прокурора заступника прокурора Київської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , у зв`язку з неприйняттям ним рішення про застосування положень ст. 49 КК України, які регламентують звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.
До якої саме особи мають бути застосовані ці нереабілітуючі підстави матеріального закону, зі скарги заявників ОСОБА_7 , адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не убачається, при тому, що, як стверджують заявники, у тому числі в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_7 та його дружина - ОСОБА_13 не мають відношення до кримінальної справи № 52-2573 чи до кримінального провадження № 120 141 000 300 112 43 від 09.10.2014 за ч. 2 ст. 205 КК України, підозра в якому жодній особі не пред`являлася.
Що стосується доводів заявників про недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування, то, за будь-яких обставин, це не може бути предметом розгляду слідчим суддею, як наголошують приписи ст. 308 КПК України 2012 року.
Але при цьому слід відмітити, що заявники не використовували положення ч. 3, згідно яких, службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.
Не ґрунтується на вимогам кримінального процесуального закону і звернення заявників до слідчого судді з проханням про повернення ОСОБА_7 та його дружині ОСОБА_13 майна, вилученого в ході обшуку в 2008 році співробітниками податкової міліції ДПІ у Деснянському районі м. Києва.
Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 5 КПК України 2012 року, процесуальна дія провадиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Допустимість доказів, як наголошується в п. 8 Розділу XI Перехідні положення КПК України 2012 року, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, до діяв до набрання ним чинності, тобто до 20.11.2012.
Також, у відповідності до п. 9 Розділу XI Перехідні положення КПК України 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Цей порядок був визначений Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року (КПК України 1960 року).
Положення розділу XI Перехідні положення КПК України 2012 року не уповноважують слідчого суддю розглядати скарги та перевіряти правильність процесуальних рішень (дій) органу дізнання, слідчого, прокурора, у тому числі щодо проведення обшуку, вилучення майна чи накладення арешту на майно, що були вчиненні ними та звернуті до виконання у відповідності до положень КПК України 1960 року.
Як видно з матеріалів кримінального провадження № 120 141 000 300 112 43 від 09.10.2014 за ч. 2 ст. 205 КК України, в межах кримінальної справи № 52-2573, на підставі подань начальника СВ ПМ ДПІ у Деснянському районі м. Києва від 24.03.2008, погоджених заступником прокурора Деснянського району м. Києва, постановами судді Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2008 у відповідності до ст. 177 КПК України 1960 року було надано дозвіл на проведення обшуку в приміщенні за адресою: м. Київ, Бессарабська площа, 9-А, напівпідвальне приміщення, яке належить Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Печерського району Печерськжитло та згідно договору № 20/306 від 06.01.2007 орендується ТОВ Вілія, та на проведення обшуку автотранспортного засобу AKURA MDX, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_13 .
З даних протоколу обшуку від 18.04.2008 в офісному приміщенні за адресою: м. Київ, Бессарабська площа, 9-А, слідує, що в присутності ОСОБА_7 , крім печаток, реєстраційних документів та документів фінансово-господарської діяльності різних ТОВ, з сейфу були вилучені 35.000 доларів США та 630.867 грн.
Під час допиту як свідка 18.04.2008 ОСОБА_7 заявив, що з вилучених в сейфі ТОВ Вілія коштів, йому особисто належить 29.449 грн., хто власник інших коштів він не знає.
Згідно з даними протоколу обшуку від 18.04.2008, в автотранспортному засобі AKURA MDX, д.н.з. НОМЕР_1 , крім документів фінансово-господарської діяльності ТОВ Вербатім Трейд, ТОВ Спецінвестбуд-ЛТД, ТОВ Прем`єр - Проект А та інших, у тому числі в папці з надписом Київ.Андрію, були виявлені кошти в сумі 17.500 грн.
При цьому, ОСОБА_7 заявив, що гроші являють собою повернутий йому борг.
Грошові кошти, які були вилучені, у тому числі за наведених вище обставин в присутності ОСОБА_7 , разом з іншими грошовими коштами постановою від 10.06.2008 були взяті на облік на депозитний рахунок УПМ ДПА в м. Києві та внесені до банківських установ до встановлення їх походження та власників, про що неодноразово повідомлявся, зокрема, ОСОБА_7 на його звернення про повернення грошових коштів.
Кримінально-процесуальний кодекс України 1960 року встановлював вичерпний перелік процесуальних рішень органу дізнання, слідчого чи прокурора, які могли бути самостійно оскаржені до суду на стадії досудового слідства.
Зазначені у скарзі заявників дії органу досудового слідства окремому оскарженню в порядку КПК України 1960 року не підлягали і могли бути предметом дослідження при попередньому розгляді справи або при розгляді її по суті у відповідності до положень ст.ст. 234, 236 КПК України 1960 року, що фактично узгоджується з приписами ч. 2 ст. 303 КПК України 2012 року, які регламентують, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які не входять в перелік ч. 1 ст. 303 КПК України 2012 року, можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст.ст. 314-316 КПК України 2012 року.
Відповідно до витягу з кримінального провадження № 120 141 000 300 112 43, до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2014 були внесені відомості про кримінальне правопорушення з фабулою: невстановлена особа шляхом фіктивного підприємництва, а саме створення (придбання) ТОВ АРГОН, ТОВ Зірка Надії, ЗАТ МПК, ТОВ Прем`єр - Проект А, ПП Белен Плюс, ПП Наїр консалт, ПП Мега Джамп, ТОВ Спецінвестбуд-лтд, ТОВ Лінтеко та інших товариств і підприємств, для прикриття незаконної діяльності проводили безготівкові грошові кошти в готівкові, з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 205 КК України.
Досудове розслідування даного кримінального провадження триває.
За наведеним, слідчий суддя, з дотриманням приписів ч. 4 ст. 304 КПК України 2012 року, ґрунтовно відмовив у відкритті провадження за скаргою заявників ОСОБА_7 , адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на бездіяльність заступника прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_12 , оскільки скарга подана на бездіяльність прокурора, що не підлягає оскарженню.
На підставі викладеного, в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_7 слід відмовити.
Прийняття даного рішення не позбавляє права заявників у інший передбачений законом спосіб захистити порушені, на їх переконання, права ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 , адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на бездіяльність заступника прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_12 - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3