справа № 488/2248/16-к
провадження № 1-кп/488/211/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.06.2016 року Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участю
секретаря:ОСОБА_2
прокурора:ОСОБА_3
обвинуваченої:ОСОБА_4
потерпілого:ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні угоду про примирення сторін по кримінальному провадженню за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Миколаєва, громадянка України, не одружена, має на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
12.04.2016 року приблизно о 10:00 годині обвинувачена ОСОБА_4 , яка разом з потерпілим ОСОБА_5 , знаходилися поблизу адміністративної будівлі державної адміністрації Корабельного району міста Миколаєва, розташованої по проспекту Богоявленському, 314 в місті Миколаєві, керуючись корисливим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, під приводом здійснення телефонного дзвінка, користуючись довірливими стосунками, що склалися між нею та потерпілим, попросила у останнього належний тому мобільний телефон марки Lenovo A6010, вартістю 5.000,00 гривень, з сім-картою мобільного оператора life, яка не має матеріальної цінності для потерпілого, пообіцявши повернути його впродовж години. Потерпілий погодився та передав обвинуваченій вищевказаний мобільний телефон. Однак після цього обвинувачена з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись мобільним телефоном на власний розсуд, а саме, заклавши мобільний телефон марки Lenovo A6010 до ломбардної установи, спричинивши тим самим потерпілому матеріальну шкоду у вказаному розмірі.
Дії обвинуваченої органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 статті 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
25.05.2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 була укладена угода про примирення на наступних умовах:
- матеріальна шкода потерпілому відшкодована повністю, шляхом повернення викраденого майна, і потерпілий не має до підозрюваної претензій матеріального характеру;
- викрадене майно підлягає залишенню потерпілому, як власнику;
- обвинуваченій ОСОБА_4 має бути призначене покарання за частиною 1 статті 190 КК України у вигляді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.
Відповідно до вимог частини 5 статті 474 КПК України обвинуваченій було роз`яснено:

що вона має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, а вона має такі права:
-мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;
-мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;
-допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК України;
характер обвинувачення;
вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
У потерпілого судом з`ясовано, що йому відомі та зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України.
Обвинуваченій було роз`яснено, що в разі невиконання нею угоди про примирення потерпілий у відповідності до статті 476 КПК України має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Суд, вислухавши думку учасників процесу та вивчивши угоду про примирення від 25.05.2016 року, приходить до висновку, що вона підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам статті 471 КПК України, була підписана сторонами добровільно і відсутні будь-які підстави вважати, що при цьому було застосовано насильство, примус, погрози чи обіцянки, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, держави.

Будь-які скарги обвинуваченою впродовж досудового розслідування не подавалися.

Суд вважає правильною правову кваліфікацію дій обвинуваченої за частиною 1 статті 190 КК Українита вважає можливим виконання обвинуваченоювзятих на себе за угодою зобов`язань, в тому числі, щодо сплати вказаної суми штрафу.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченій узгоджену сторонами угоди міру покарання.
На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 25.05.2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 1 статті 190 КК Українита призначити узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень, що складає 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Речові докази по справі:
- мобільний телефон марки Lenovo A6010 з сім-картою мобільного оператора life залишити за належністю власнику ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною 3 статті 394 КПК України:

-обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

-потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

-прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1