АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/850/16 Справа № 703/1145/16-к Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_9 в інтересах особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_7 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 липня 2016 року, якою вирішено щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інта Республіка Комі, РФ, жителя АДРЕСА_1 ,україня, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину не працюючого, не судимого,

який вчинив у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.

16.02.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за № 0000457 про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, та повідомленням про підозру у його вчиненні ОСОБА_7 , який, як це було встановлено за висновком судово-психіатричної експертизи №125 від 18.03.2016 року, - на період вчинення суспільно небезпечних діянь та на час дослідження виявляв ознаки хронічного психічного захворювання, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, у зв`язку з чим слідчий Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 надіслав до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 липня 2016 року це клопотання слідчого задоволено і вирішено застосувати щодо ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду на підставі висновку судово-психіатричної експертизи №125 від 18.03.2016 по те, що на період вчинення суспільно небезпечного діяння та на теперішній час (на час дослідження) ОСОБА_7 виявляв і виявляє ознаки психічного захворювання, що позбавляло та позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, а також, про наявність у ОСОБА_7 клінічних ознак пасивного типу суспільної небезпеки, що може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру, передбачені ст.. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду від 07.07.2016 року про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру та відмовити в задоволенні клопотання прокурора Смілянської міської прокуратури ОСОБА_11 з цього питання, мотивуючи, що суд першої інстанції поверхово дослідив відомості про особу обвинувачуваного та обставини справи. Не вжив заходи щодо перевірки показань заінтересованих учасників провадження, що покладені в основу судового рішення. Не було з`ясовано причини істотних протиріч у доказах, висновки суду побудовано на припущеннях. Також обмежено право ОСОБА_12 брати участь в судовому засідання та давати пояснення по обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення клопотання. Вказує, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №125 від 18 березня 2016 року, хвороба ОСОБА_13 не прогресує та сам висновок носить рекомендаційний характер. Комісія зазначила, що можливо застосувати до ОСОБА_14 примусове лікування, а не потрібно обов`язково його лікувати. А коментарі експерта, що він може в майбутньому бути небезпечним ( на потім, на всяк випадок) є недоречними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, пояснення прокурора, на думку якого ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції з підстав порушення судом права особи на захист у зв`язку з розглядом провадження за відсутності ОСОБА_7 , як особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК.

Статтею 513 КПК передбачається, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Ці та інші вимоги процесуального закону при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції залишились не виконаними повною мірою та не були враховані при постановленні ухвали, про що насамперед свідчить факт розгляду провадження в суді без участі ОСОБА_7 , як особи як особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, права якого передбачено ст. 506 КПК України, а саме правами підозрюваного чи обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, зокрема право брати участь у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст.506 КПК України рішення про проведення процесуальних дій без участі такої особи суд має право прийняти, якщо характер розладу психічної діяльності чи психічного захворювання перешкоджає проведенню процесуальних дій за участі такої особи або її участі в судовому засіданні.

З матеріалів провадження і ухвали суду вбачається, що такого рішення судом прийнято не було. Судовий розгляд провадження здійснено без участі ОСОБА_7 , як особи як особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру і, - як стверджує в апеляційному суді сам ОСОБА_7 , без повідомлення йому про час і місце розгляду кримінального провадження щодо нього., хоча він бажав брати участь в судовому засіданні, оскільки не визнає своєї причетності до нібито виявленої за його місцем проживання психотропної речовини, заявляючи про вчинення щодо нього тиску та погроз з боку оперативних працівників міліції.

Крім того, судом не мотивовано відхилення доводів і доказів, наданих стороною захисту стосовно наявності підстав для відмови в застосуванні примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , належно не перевірив достатність мотивації експертів щодо небезпечності хворого ОСОБА_7 як для себе так і для оточуючих, а також ризиків вчинення останнім суспільно небезпечних діянь, тобто - не належно дослідив обставини, на які прямо наголошується у ч. 4 ст. 503 КПК України, стосовно застосування таких заходів лише до осіб, які є суспільно небезпечними, а також - у ч. 3 ст. 513 КПК України, про те, що коли буде встановлено, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила у стані неосудності, а на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Таким чином колегія суддів знаходить обґрунтованими доводи сторони захисту що неналежне дотримання прав особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що фактично позбавило можливості повноцінно реалізовувати своє право на захист, судом не було забезпечено право ОСОБА_7 на справедливий судовий розгляд провадження у суді першої інстанції, та відповідно до вимог ст. 409, ч. 1, п. ч. 2 ст. 412, 415 КПК України є безумовною підставою для скасування ухваленого за таких обставин рішення суду і призначення нового судового розгляду цього кримінального провадження в суді першої інстанції з підстав істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону, про що заявив в засіданні апеляційного суду прокурор та не заперечували ОСОБА_7 і його захисник.

За наявності безумовної підстави для скасування вироку та призначенні нового судового розгляду відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України, інші доводи, викладені в апеляційних скаргах, апеляційна інстанція не перевіряє, оскільки, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність вчинення суспільно небезпечного діяння особою, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність. У зв`язку з чим під час нового розгляду суду необхідно врахувати зазначене та повно і всебічно перевірити доводи, які зазначені апеляційній скарзі захисника, зокрема щодо обґрунтованості висновку експертизи і, що на момент судового розгляду внаслідок змін у стані здоров`я ОСОБА_7 відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, з перевіркою усіх матеріалів провадження в їх сукупності, а також перевірки заяв ОСОБА_7 про застосування щодо нього недозволених методів досудового розслідування, після чого ухвалити законне, обґрунтоване і належним чином вмотивоване рішення.

Керуючись ст.404, 407, 409, 412, 415 КПК України, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 , як особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, задовольнити частково.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 липня 2016 стосовно застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду щодо ОСОБА_7 , скасувати.

Призначити новий судовий розгляд цього провадження в тому ж суді першої інстанції в іншому складі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишити попередній.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :