АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/5950/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/80/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Тернопільської області матеріали за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 09 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2016 року клопотання заступника начальника відділу СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області, погоджене із прокурором відділу прокуратури Тернопільської області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхньодніпровська Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , судимого вироком судової палати по кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2005 року із змінами, внесеними ухвалою Верховного Суду України від 29 листопада 2005 року, - за ч.3 ст.142 КК України в редакції 1960 р., ч.ч.3,4 ст.187, ст.14- ч.3 ст.187, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263, ч.3 ст.357, ст.42 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільненого ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 28 серпня 2015 року на підставі ст.81 КК України умовно-достроково на невідбутий термін покарання 2 роки 4 місяці 28 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, задоволено та застосовано запобіжний захід - тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалено рахувати строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою з моменту його затримання, тобто з 22 год. 00 хв. 08 червня 2016 року.

Датою закінчення строку дії ухвали вважати 18 год. 50 хв. 06 серпня 2016 року.

Як убачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, групою слідчих СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000082 від 27 травня 2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

У клопотанні зазначено, що 20 травня 2016 року в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області ОСОБА_7 вступив у злочинну змову із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , жителю АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 21 травня 2016 року ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 автомобілем Шевроле Еванда з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 прибули в м. Тернопіль та поселилися в орендованих квартирах. Надалі, для створення належних умов для вчинення злочину та забезпечення співучасників автотранспортом, ОСОБА_7 на автомобільному ринку в м. Тернопіль купив у ОСОБА_14 за 1550 доларів США автомобіль марки Ауді 80 бежевого кольору, з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 .

Після цього з 24 травня 2016 року ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на вищевказаному автомобілі прибули в м. Кременець, де вивчали спосіб життя та маршрути руху ОСОБА_13

26 травня 2016 року в обідню пору доби ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , згідно домовленості, перебували в АДРЕСА_3 , у якому ОСОБА_13 вів підсобне господарство, і, коли останній прибув за вказаною адресою, близько 22 год., реалізовуючи свій умисел, спрямований на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, накинулися на нього і деревяними палицями нанесли йому ряд ударів в різні частини тіла, чим спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді політравми, закритої черепно-мозкової травми, внутрішньочерепної гематоми, закритої травми грудної клітки, забою грудної клітки, забійних ран тімяної та потиличної ділянки голови, забійних гематом верхньої правої повіки, обох колінних суглобів, лівої гомілки, церебральну кому, травматичний шок 3-ї ступені, після чого з місця події втекли.

Цього ж дня ОСОБА_13 було доставлено у відділення інтенсивної терапії Кременецької ЦРКЛ, де ІНФОРМАЦІЯ_2 о 02 год. 05 хв. він від отриманих тілесних ушкоджень помер.

07 червня 2016 року ОСОБА_7 у встановленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Задовольняючи клопотання заступника начальника відділу СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області, погоджене із прокурором відділу прокуратури Тернопільської області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя виходив з того, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, раніше судимий за вчинення ряду злочинів, у тому числі особливо тяжких, вчинив злочин під час дії терміну умовно-дострокового звільнення.

Вищевказані обставини, на думку суду, давали йому підстави вважати, що з урахуванням особи ОСОБА_7 та його поведінки, тієї обставини, що місце перебування іншого можливого співучасника кримінального правопорушення на час розгляду клопотання слідчого не встановлено, існують ризики, що у випадку незастосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваний зможе і надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник подали апеляційні скарги, в яких вважають ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 09 червня 2016 року щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою необгрунтованою. Просять зазначену ухвалу змінити, обравши ОСОБА_7 більш мякий запобіжний захід.

В обгрунтування своїх апеляційних вимог зазначають, що докази, зібрані досудовим слідством ґрунтуються на припущеннях та висунута ОСОБА_7 підозра у скоєнні інкримінованого йому злочину є необгрунтованою, крім того звертають увагу, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу прокурором не було доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Посилаються на те, що ухвала слідчого судді не містить жодних обставин та обґрунтувань прокурора, які б надали слідчому судді підстави для висновку про існування ризику, що у випадку незастосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваний зможе і надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих. Таким чином, в цій частині ухвала слідчого судді є також необгрунтованою та невмотивованою.

Вважає, що відсутність достатньої обґрунтованості підозри, відсутність доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, не підтвердження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, міцні соціальні зв`язки підозрюваного, наявність у нього родини та утриманців, виключають необхідність ізоляції ОСОБА_7 від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити їхні апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів справи, в провадженні заступника начальника відділу СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000325 від 27 травня 2016 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

08 червня 2016 р. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

09 червня 2016 року ОСОБА_7 - повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

08 червня 2016 року заступник начальника СУ ГУНП в Тернопільській області звернувся до слідчого судді Тернопільського районного суду із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому з метою виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні його під час досудового розслідування належить утримувати під вартою.

09 червня 2016 р. ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду вказане клопотання задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави до 06 серпня 2016 року включно.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Лабіта проти Італії № 26772/95).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді взяття під варту, суд перевірив, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів не викликає.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , та відомості про його особу.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, не визначив підозрюваному розмір застави, врахувавши як встановлені під час розгляду клопотання ризики, так і те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, який спричинив смерть потерпілого, а тому обґрунтовано на підставі п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 цього Кодексу визнав неможливим визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що, враховуючи значну суспільну небезпеку вчиненого злочину, на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про вчинення ОСОБА_7 будь-яких кримінальних правопорушень та слідчий суддя, постановляючи ухвалу, не взяв до уваги вимоги ст. 178 КПК України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі захисника про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах судового провадження доказам, долученим до клопотання прокурора, достатнім на даній стадії досудового розслідування, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

За таких обставин ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, про що йдеться в апеляційних скаргах підозрюваного та його захисника, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів Апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційних скарг підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від від 09 червня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №000082 від 27 травня 2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, якою клопотання заступника начальника відділу СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області, погоджене із прокурором відділу прокуратури Тернопільської області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , задоволено та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 серпня 2016 року без визначення застави, який постановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 22 год. 00 хв. 08 червня 2016 року, - залишити без змін.

Апеляційні скарги захисника, який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2