№ 642/599/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевелівка Балаклійського району Харківської області, громадянина України, який неодружений, не працює, з середньою освітою, інвалід 2-ї групи з дитинства, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (без постійного місця проживання), раніше не судимого,
-за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Зирянка Республіки Якутія, який неодружений, не працює, з середньою освітою, проживає без офіційної реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1)25.05.2001 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2, 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі;
2)26.07.2002 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 6 років позбавлення волі;
3)16.02.2011 року Київським районним судом м. Харкова ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
4)30.04.2013 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст. 395, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, 03.09.2014 року звільнений після відбуття строку покарання,
за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
в с т а н о в и в:
Так, 02 листопада 2014 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 , 1994 р.н., перебуваючи біля буд. №10 по вул. Дарвіна в м. Харкові, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, із застосуванням фізичного насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, особи а саме штовхнув потерпілу ОСОБА_5 в спину, в результаті чого остання впала на землю та отримала крововиливи на ногах, які згідно висновку судово-медичної експертизи №3653-ая/14 відносяться до легких тілесних ушкоджень. В подальшому, скориставшись безпорадним станом потерпілої, шляхом ривку, з руки, відкрито заволодів сумкою, в якій знаходилось майно, яке належить гр. ОСОБА_5 , а саме: грошима в сумі 300 гривен, мобільним телефоном «IPhonе 5S», корпус білого кольору, вартістю згідно судово-товарознавчої експертизи №337 від 26.01.2015 року - 6568, 00 гривен.
Після чого ОСОБА_9 з місця події втік, звернувши викрадене на свою користь і розпорядився ним на свій розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, 25.12.2014 близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 знаходився в кафе «У Галини», що розташоване по вул. Полтавський Шлях, 60 в м. Харкові. В приміщенні даного кафе вони побачили малознайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який користувався мобільним телефоном торгівельної марки «НТС» моделі «Sensation Z710e», і у них виник спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення даного мобільного телефону.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_6 , дочекались, доки він вийде з приміщення кафе та запропонували йому пройти разом з ними. Потерпілий, помиляючись відносно істинних мотивів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , пройшов з ними на сходи, що ведуть на проїзну частину вул. Полтавський Шлях.

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна потерпілого, поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, діючи із корисливих спонукань, відкрито, з метою незаконного збагачення, почали вимагати у потерпілого віддати їм належний ОСОБА_6 мобільний телефон, при цьому ОСОБА_9 два рази вдарив кулаками потерпілого у ділянку спини, а ОСОБА_10 вдарив потерпілого кулаками два рази по обличчю, таким чином зламавши волю ОСОБА_6 до супротиву.

Після цього, ОСОБА_10 витягнув з кишені штанів потерпілого мобільний телефон торгівельної марки «НТС» моделі «Sensation Z710e», від`єднав навушники та передав їх ОСОБА_9 . Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заволоділи майном ОСОБА_6 та залишили місце вчинення злочину.

Злочинними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_6 було заподіяно, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 174 від 29.12.2014, матеріальну шкоду на суму 1690 гривень 00 копійок.

Злочинними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_6 було заподіяно, згідно висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ № 4073-ая/14 від 29.12.2014, садно на голові та садна на правій руці, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за епізодом від 02.11.2014 року так і за епізодом від 25.12.2014 року не визнав та пояснив що, дійсно, 02 листопада він прямував за дівчиною в районі вул. Дарвіна, біля студентської поліклініки, однак коли остання повернула та зайшла за кут будинку він втратив її з поля зору, а сумочку з телефоном побачив на вікні поліклініки, яку забрав із собою. Потерпілу він не штовхав.

По епізоду від 25.12.2014 року ОСОБА_9 пояснив, що конфлікт виник з приводу жінки, яка знаходилась біля вокзалу з дитячим візком з дитиною, за яку вони вступилися разом із ОСОБА_11 , коли підійшли до малознайомого ОСОБА_12 , що був в стані алкогольного сп`яніння, який ліз до дитини та потім висловлювався нецензурною лайкою в їх адресу. З потерпілим він не бився, оскільки ОСОБА_11 не дав йому зачепити останнього, проте сам вдарив ОСОБА_12 один раз в обличчя, і по спині один раз.

ОСОБА_10 пояснив, що в ході незначної ситуації, яка була викликана попереднім конфліктом, у нього відбулась сутичка з ОСОБА_12 , однак, телефон він знайшов з навушниками біля банкомату.

Незважаючи на те, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 свою вину не визнали, їх вина підтверджується наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що молодий чоловік штовхнув її в спину, від поштовху вона впала, а він в цю мить відкрито заволодів її майном. Цю особу, яку вона впізнала, в судовому засіданні, та на досудовому розслідуванні, вважає такою, що заволоділа її сумочкою з телефоном.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_9 намагався познайомитися з дівчиною, та прямував за нею, а він в свою чергу спостерігав за такою подією, чекав коли повернеться ОСОБА_9 .

Протоколом слідчого експерименту від 13.02.2015 року, в ході якого ОСОБА_9 дав пояснення про скоєння злочину, в присутності свого захисника ОСОБА_7 , зокрема, щодо фактичних обставин епізоду, біля кафе по вул. Сумській, 19 в м. Харкові, де він побачив потерпілу ОСОБА_5 , яка направлялась в бік вул. Дарвіна, коли він її наздогнав, та штовхнув її рукою в спину, від чого вона впала на землю, а вирвав в неї з рук сумку і побіг у зворотному напрямку до перехрестя з вул. Пушкінській, де його чекав ОСОБА_14

(т. 1 арк. кр. пр. 236-242);

Протоколом огляду предметів та пред`явлення речей для впізнання від 13.02.2015 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала свій мобільний телефон «IPhonе 5S», яким заволодів невідомий чоловік по АДРЕСА_3 .

(т. 3 арк. кр. пр. 1-4)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 30.01.2015 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала серед пред`явлених осіб, чоловіка, який на неї напав.

(т.3 арк. кр. пр.25-27)

Висновком судової товарознавчої експертизи №337 від 26.01.2015 року, згідно якого ринкова вартість телефону «IPhonе 5S», склала 6 568 грн. 00 коп.
(т.3 арк. кр. пр.30-31)

Протоколом слідчого експерименту від 19.11.2014 року, в ході якого ОСОБА_5 пояснила, що невідомий чоловік штовхнув її в спину рукою, коли вона впала, він нахилився та вихватив з рук сумку.

(т.3 арк. кр. пр.32-36)

Висновком судової-медичної експертизи №3653ас/14 від 11.11.2015 року, який свідчить про те, що у потерпілої ОСОБА_5 мали місце легкі тілесні ушкодження.

(т.3 арк. кр. пр.37-38)

Протоколом огляду місця події від 02.11.2014 року, в ході якого була оглянута місцевість прилеглої території за адресою : м. Харків, вул. Дарвіна, 10.

(т. 1 арк. кр. пр. 42-44)

Потерпілий ОСОБА_6 , пояснив, що в ході конфлікту він отримав кілька ударів, один з нападаючих його душив, а інший намагався бити, однак він різко вирвався, проте навушники у нього забрали з мобільним телефоном. Того, хто заволодів його телефоном він добре запам`ятав, той був без пальця, тобто це є ОСОБА_15 , якого звуть ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що в ході скандального інциденту, начебто телефон в потерпілого випав, зі слів ОСОБА_11 , який передав його, оскільки не знав, що з ним робити, та той був у нього три доби, поки не вилучили працівники міліції.

Протоколом огляду місця події від 26.12.2014 р., з якого, та з пояснень ОСОБА_9 вбачається, що він добровільно видав навушники, які разом зі своїм знайомим ОСОБА_11 обидва забрали, разом з мобільним телефоном, що знаходився в останнього.

(т.3 арк.пр.73-76)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 26.12.2014 р., в ході якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав чоловіка, що заволодів його майном.

(т.3. арк.пр.78-81)

Протоколом огляду місця події від 29.12.2014 р., в ході якого ОСОБА_16 пояснив, що мобільний телефон «НТС» він отримав в ніч на 26.12.2014 р. від малознайомого чоловіка, на ім`я ОСОБА_11 .

(т.3. арк.пр.82-83)

Висновком експерта № 4073-ая/14 від 26.12.2014 р., який свідчить, що у потерпілого ОСОБА_6 мали місце легкі тілесні ушкодження.

(т.3. арк.пр.84-85)

Протоколом огляду предметів від 29.12.2014 р., мобільного телефону «НТС» моделі «Z710e Sensation» разом з навушниками «gorsun», які визнані речовими доказами.

(т.3. арк.пр.86-87)

Висновком судової товарознавчої експертизи №174 від 29.12.2014 року, згідно якого ринкова вартість вказаного телефону, склала 1 690 грн. 00 коп. (т.3 арк. кр. пр.89)

Протоколом одночасного допиту від 30.12.2014 р., в ході якого ОСОБА_9 підтвердив показання потерпілого ОСОБА_6 про обставини заволодіння майном останнього за участі, зокрема і ОСОБА_17

(т.3 арк. кр.пр.89-92)

Протоколом одночасного допиту від 30.12.2014 р., в ході якого ОСОБА_10 підтвердив показання потерпілого ОСОБА_6 про обставини заволодіння майном останнього за участі ОСОБА_9

(т.3 арк. кр.пр.93-95)

Протоколом слідчого експерименту від 09.01.2015 року, в ході якого ОСОБА_9 шляхом відтворення обстановки і обставин подій, пояснив про вчинення відкритого викрадення чужого майна.

(т.3 арк.кр.пр.96-97,98)

Протоколом слідчого експерименту від 09.01.2015 року, в ході якого ОСОБА_10 шляхом відтворення обстановки і обставин подій, пояснив і показав місце пограбування ОСОБА_6

(т.3 арк.кр.пр.99-101)

Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 про визнання доказів недопустимими, як таких, що здобуті органами досудового слідства всупереч вимогам ч.2 ст.52 КПК України, з порушенням права обвинуваченого на захист, слід виходити з того, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти проведення процесуальної дії за відсутності захисника, проведення процесуальної дії відкладається або для її проведення залучається захисник у порядку, передбаченому статтею 53 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.52 КПК України чітко передбачено обов`язкову участь захисника у кримінальному провадженні, а саме: п.3) щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.
Крім того, п.5) містить положення, щодо осіб стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, - з моменту встановлення факту наявності в особи психічного захворювання або інших відомостей, які викликають сумнів щодо її осудності.
Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_16 в тій частині, що йому відомі обставини про те, що ОСОБА_9 з ОСОБА_10 знайшли телефон, тобто в них не було заволодіння майном, то в цій частині показання свідка спрямовані на те, щоб з причини допомоги з підстав товариських стосунків з обвинуваченими, з якими він познайомився на вокзалі, та вживав з останніми спиртні напої, надати можливість уникнути від відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.
Судом проаналізовані твердження обвинуваченого ОСОБА_9 щодо обставин події, своєї поведінки, її морального обліку, способу життя тощо, так само як і твердження обвинуваченого відносно ОСОБА_10 , його конкретної ролі. Ці відомості суд вважає такими, що не виправдовують дій обвинуваченого відносно потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , насамперед, характеризують його особистість.
Суд вважає, що зміна обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 своїх первинних показань під час судового слідства, а також, в цілому, їх позиція спрямована на уникнення від відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення та має мету ввести суд в оману та розцінюється судом як лінія захисту.
Суд вважає, що дії ОСОБА_9 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна, враховуючи вчинення кримінального правопорушення 25 грудня 2014 року, правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, тобто грабіж (відкрите викрадення чужого майна), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_10 , суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, тобто грабіж (відкрите викрадення чужого майна), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винних й обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання, відсутність претензій з боку потерпілих.
З дослідження даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 вбачається, що він громадянин України, раніше не судимий, однак притягувався до кримінальної відповідальності за злочин проти власності та був від неї звільнений на підставі ч.6 ст.94 КК України та переданий під піклування матері з обов`язковим лікарським наглядом. На обліку у лікаря-нарколога не перебуває, але перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 02.10.2000 р. з діагнозом F 71,0, інвалід другої групи з дитинства, за місцем проживання зарекомендував себе з посереднього боку.
Як особа, що характеризується ОСОБА_10 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, за час відбування покарань зарекомендував себе негативно.

З висновку судово-психіатричної експертизи №135 від 11.06.2015 року ОСОБА_9 хронічним душевним захворюванням на теперішній час не страждає. В даний час за своїм психічним станом він не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. У разі засудження рекомендовано застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання згідно ч.2 ст.20 КК України та Постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 03.06.2005 року (т.1 а.с.123-127).
До висновку судово-психіатричної експертизи №229 від 08.10.2015 року ОСОБА_9 в період часу до інкримінованому йому діяння, виявляв легку розумову відсталість з порушенням емоцій і поведінки, судорожними припадками. За своїм психічним станом, в період часу до інкримінованому йому діяння, він не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. У разі засудження рекомендовано застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання згідно ч.2 ст.20 КК України та Постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 03.06.2005 року (т. 1 а.с.160-164).
Відповідно до вимог ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд визнає психічний стан обвинуваченого, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд вважає, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Відповідно до ч. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 року № 7, особа, яка визнана обмежено осудною, підлягає кримінальної відповідальності. Якщо злочин вчинено в стані обмеженої осудності особою, яка внаслідок загострення наявного у неї психічного розладу потребує застосування примусових заходів медичного характеру, суд постановляє обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання враховує його психічний стан як пом`якшуючу покарання обставину з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.
Суд, з урахуванням особи винного, його ставлення до скоєного, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, вважає за необхідне при призначенні покарання ОСОБА_9 застосувати положення ст.69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання у виді реального позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.186 КК України нижче від найнижчої межі, згідно із положеннями ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки.
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки та шість місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 30.12.2014 року.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати, з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 30.12.2014 року.
У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 перебування в установі попереднього ув`язнення з 30 грудня 2014 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (з урахуванням змін, що набрали чинності згідно із Законом України від 26.11.2015 року №838-VIIІ "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання").
Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- мобільний телефон торгівельної марки «НТС» моделі «Sensation Z710e» ІМЕІ: НОМЕР_1 , навушники «gorsun», передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити у останнього.

- мобільний телефон «IPhonе 5S», імеі № НОМЕР_2 , в корпусі білого кольору переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити у її володінні.
Витрати за судово-товарознавчу експертизу № 337 від 26.01.2015р. в сумі 195,6 грн. стягнути з ОСОБА_9 в дохід держави (т.3 а.пр. 29-31).
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1