599/633/16-к
УХВАЛА
Іменем України
13 червня 2016 року Зборівський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чортків Тернопільської обл., проживає: АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, освіта середня, заміжня, на утриманні двоє малолітніх дітей, місце роботи: страша медична сестра Зборівської центральної районної лікарні, депутатом не являється, раніше не судима,
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
04 березня 2016 року, близько 21 год. 30 хв., обвинувачена ОСОБА_5 , керувала технічно справним автомобілем ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без пасажирів, не маючи полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та рухалася вулицею Тернопільською в напрямку до вулиці Богдана Хмельницького у місті Зборові Тернопільської області зі швидкістю близько 60 км/год.
При цьому, в порушення вимог п.1.5 ч.1, п.п.2.1«ґ», 2.3«б», 12.1. Правил дорожнього руху України, ОСОБА_5 не була уважною, не стежила за дорожніми умовами, дорожньою обстановкою та відповідно не реагувала на їх зміну, не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним і своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, не загрожувати життю чи здоров`ю громадян, не завдати матеріальних збитків. В результаті цього, під час руху у вказаному напрямку, ОСОБА_5 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , що рухалися проїзною частиною дороги, а саме смугою для руху до центру м. Зборова у попутному напрямку, відповідно до вимог пунктів 1.10. (в частині визначення поняття «перешкода для руху» і виконання його вимог), 12.3. ПДР України, виявивши перешкоду для свого руху, тобто зміну дорожньої обстановки - появу об`єкту, що рухається попутно в межах цієї смуги, негайно не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, хоча повинна була вжити заходів до застосування екстреного гальмування, до моменту контактування з пішоходами, знизити швидкість транспортного засобу до швидкості руху пішоходів і тим самим уникнути наїзду на останніх, а продовжила рух.
Внаслідок порушення вказаних пунктів ПДР України, ОСОБА_5 не забезпечила безпеку дорожнього руху та під час руху вчинила наїзд передньою правою частиною керованого автомобіля «ВАЗ-2101» на пішоходів ОСОБА_4 , спричинивши йому перелом правої малогомілкової кістки на рівні її середньої третини, який належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, та ОСОБА_6 , спричинивши йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 , в порушення вимог пункту 2.10. (а, б, в, г, д, е) ПДР України, негайно не зупинила керований нею автомобіль «ВАЗ-2101» на місці ДТП, не увімкнула аварійну сигналізацію і не встановила знак аварійної зупинки, не вжила заходів для надання першої медичної допомоги ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , не викликала швидку медичну допомогу, не повідомила про вчинення ДТП підзрозділ поліції, не вжила усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, а залишила місце ДТП поїхавши на пошкодженому автомобілі «ВАЗ- 2101» до Зборівського райавтодору.
Допитана обвинувачена ОСОБА_5 надала показання про те, що 27 травня 2016 року, близько 21 год. 30 хв. вона їхала автомобілем ВАЗ 2101, номер НОМЕР_1 , вулицею Тернопільською в напрямку до вулиці Богдана Хмельницького у місті Зборові. Прямувала до подруги, яка попросила приїхати до хворої дитини. Вона своєчасно не помітила людей, які йшли по проїзній частині, не зорієнтувалася, подумала, що зможе їх обминути і допустила на них наїзд. Коли вона оглянулася назад, то побачила, що пішоходи підвелися, а тому подумала, що нічого серйозного не трапилося і продовжила рух. Однак пізніше вона добровільно з`явилися в поліцію із зізнанням.
Обвинувачено у вчиненому розкалася, просила врахувати, що збитки потерпілому вона відшкодувала повністю.
Обвинувачена у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті, не заперечувала фактичних обставин справи.
Прокурор, інші особи не оспорюють фактичних обставини провадження. Тому суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники провадження не заперечують проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України і судом встановлено, що учасники, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції.
Враховуючи викладене, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення є доведеною.
Підходячи до кваліфікації дій ОСОБА_5 , суд вважає, що її дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Обвинувачена ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності за дієвим каяттям.
Прокурор заперечень не має.
Потерпілий ОСОБА_4 претензій до обвинуваченої не має, збитки йому відшкодовано, не заперечує щодо звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності і закриття справи за дієвим каяттям.
Відповідно до ст.45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Кримінельне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Обвинувачена, щиро розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, з`явилася до поліції із зізнанням, відшкодувала потерпілому збитки.
Суд враховує особу потерпілої, яка раніше не судима; за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Тому суд приходить до висновку, що каяття обвинуваченої є дієвим і її слід звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України.
Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Керуючись п.1 ч.2 ст.284 КПК України, ст.45 КК України, суд-
Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України в зв`язку із дієвим каяттям.
Зтяти арешт з автомобіля ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений, згідно ухвали слідчого судді Зборівського районного суду від 09 березня 2016 року.
Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Тернопільської області через Зборівський районний суд на протязі 7 діб з дня її проголошення.
Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору, потерпілому.
Суддя підпис З оригіналом згідно:
Суддя Зборівського
районного суду ОСОБА_1