Справа №698/402/15-к
1-кп/705/72/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.05.2016 обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.07.2016 включно.
На даний час судовий розгляд кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 судом не завершено, а строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 15.07.2016.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою зазначивши, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду (ризик переховування), впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник вважали недоцільним продовження строку тримання його під вартою з тих підстав, що на час проведення судового засідання відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України та просили суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я обвинуваченого.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка,іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії викладені вище.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам , передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Варто також зазначити, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.18 листа від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 звернув увагу судів на те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК). Суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року-2).
При вирішенні клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , про обґрунтованість доводів прокурора, суд враховує вимоги вказаних вище норм права та матеріали судового провадження.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу, судом враховано обставини передбачені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, яке йому загрожує згідно з санкцією статті Кримінального кодексу України, за злочини, що йому інкримінуються, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років; молодий вік обвинуваченого, обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації у в с.Мокра Калигірка Катеринопільського району Черкаської області, а також стан здоров`я обвинуваченого, який відповідно до листа адміністрації Катеринопільської ЦРЛ перебуває на диспансерному обліку в поліклінічному відділенні Катеринопільської ЦРЛ з діагнозом: стійкі залишкові зміни перенесеної спинальної травми на шийному рівні (забій спинного мозку-07.04.2011) з правобічним геміпарезом, з порушенням функцій ходи). Обвинувачений є інвалідом другої групи загального захворювання (інвалідність встановлена на строк до 01.11.2015 та продовжена не було у зв`язку із триманням останнього під вартою).
Доводи прокурора про те, що обвинувачений усвідомлюючи неминучість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним, може ухилятись від суду не доведені. Не надані також прокурором докази того, що обвинувачений порушував раніше обрані відносно нього запобіжні заходи.
Прокурор не довів належним чином недостатність застосування судом більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним прокурором у судовому засіданні.
Крім того, у суду відсутні докази та такі не надані стороною обвинувачення, на підтвердження наявності вказаних ризиків. Відсутні докази на підтвердження наявного ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду.
Варто також зазначити, що у рішенні від 10.02.2011 року прийнятому у справі Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин про які йдеться в рішеннях національних судів, рівня переконливості аргументів заявника, викладених в його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Крім того, у п. 80 вказаного рішення зазначається, що згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.
За таких обставин, оцінивши в сукупності всі обставини в тому числі відповідно до ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, враховуючи, що обвинувачений на даний час утримуються під вартою більше року, з метою забезпечення обвинуваченому адекватного захисту від свавілля, який є важливим елементом «законності» тримання під вартою в розумінні п. 1 ст. 5 Конвенції, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , який може запобігти ризикам визначеним нормами КПК, а відтак клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби підлягає до задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, Рішенням Європейського суду з прав людини від 10.02.2011р. справа "Харченко проти України", ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України, колегія суддів
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12.02.2015 на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби - задовольнити.
Змінити міру запобіжного заходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю с.Мокра Калигірка Катеринопільського району Черкаської області, з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 17 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. до двох місяців, а саме датою закінчення домашнього арешту є 10 вересня 2016 року, та покласти на нього такі обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатись із району, в якому він проживає, без дозволу суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в України;
- носити електронний засіб контролю.
Визначити строк дії ухвали по 10 вересня 2016 року включно.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через прокурора для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.
Виконання даної ухвали доручити начальнику Катеринопільського відділення поліції ГУНП в Черкаській області.
Контроль за виконання даної ухвали покласти на прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 .
Ухвала окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3