Справа № 197/237/16-к
Номер провадження № 1-кп/197/61/16

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2016 року Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Широке Широківського району Дніпропетровській області кримінальне провадження № 1-кп/197/61/16, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000592, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радевичево Широківського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, освіта повна середня, неодруженого, раніше судимого: 25.07.2002 р. за ч.1 ст. 185, ст. 75, 76 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки ; 03.06.2004 р. за ч.3 ст. 185 , ч.2 ст. 185 , ст.70 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі ; 02.06.2009 р. за ч.2 ст. 289 , ч.2 ст. 186 , ст.70 КК України на 5 років і 3 місяця позбавлення волі без конфіскації майна , звільнений 07.09.2013 року по відбуттю строку покарання, 28.05.2014 р. за ч.2 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.05.2014 року був засуджений Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст.125 ч.2 КК України до 150 годин громадських робіт.
Відповідно до підписки наданої в Широківському районному суді 28.05.2014 року засуджений ОСОБА_6 зобов`язувався з`явитися до КВІ Широківського району для постановки на облік протягом 3 діб з моменту проголошення вироку, але не зважаючи на дану підписку ОСОБА_6 до КВІ Широківського району не з`явився, чим розпочав ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. Крім того з 10.06.2014 року ОСОБА_6 , змінив своє місце проживання не повідомивши про це кримінально-виконавчу інспекцію. Таким чином ОСОБА_6 порушив вимоги ст. 37 КВК України, що виразилось у не повідомленні кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та не додержанні особою засудженої до покарання у виді громадських робіт порядку і умов відбування покарання.
11.07.2014 року на підставі вироку Широківського районного суду від 28.05.2014 року ОСОБА_6 був узятий на облік до Широківського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції Управління державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області.
11.07.2014 року засуджений ОСОБА_6 був викликаний до КВІ Широківського району на 21.07.2014 року, але за даним викликом не з`явився без поважних причин і таким чином порушив вимоги ст. 37 КВК України що виразилось у не явці за викликом до кримінально-виконавчої інспекції.
18.09.2014 року засуджений ОСОБА_6 з`явився до КВІ Широківського району де йому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт і попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 389 ч.2 КК України у разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, а також видано направлення для відбування покарання у виді громадських робіт до Широківської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області.
19.09.2014 року Розпорядженням селищного голови Широківської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області №94 від 19.09.2014 року ОСОБА_6 був прийнятий для відпрацювання громадських робіт та закріплений за техніком Широківської селищної ради з благоустрою ОСОБА_7 .
З 19.09.2014 року по 08.10.2014 року згідно з табелем виходів на громадські роботи, засуджений ОСОБА_6 не приступив до виконання покарання у виді громадських робіт.
09.10.2014 року, засуджений ОСОБА_6 приступив до виконання покарання у виді громадських робіт, відпрацювавши 4 години з 150 годин. Проте з 10.10.2014 року без поважних причин до громадських робіт не приступив і надалі відбувати призначене йому судом покарання у вигляді громадських робіт відмовився.
Всього з 19.09.2014 року по теперішній час із встановлених вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області до відпрацювання 150 годин громадських робіт ОСОБА_6 без поважних причини і виправдовуючих документів умисно не відпрацював 146 годин, тобто здійснив невихід більше 2 разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, що відповідно до ч.3 ст.40 КВК України є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, а саме, ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
В порядку ст. 474 КПК України до суду надійшов обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою про визнання винуватості. В підготовчому судовому засіданні сторони просять суд затвердити угоду про визнання винуватості.
Судом встановлено, що 11.02.2016 року між прокурором Широківського відділу Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , з одного боку, та ОСОБА_6 , з іншого боку, укладено угоду про визнання винуватості на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України з такими умовами.

Обвинувачений ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 389 КК України, та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_6 за ч.2 ст. 389 КК України у вигляді 1 (одного) місяцю арешту.

Обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснено та він розуміє, що наслідками укладання та затвердження означеної угоди для сторін є обмеження права на оскарження вироку відповідно до ст.473 КПК України; йому роз`яснено та він розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснено, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості прокурор у відповідності до ст.476 КПК України має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 -1 КК України.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник та прокурор вищезазначену угоду про визнання винуватості підтримали. Обвинувачений зазначив, що угоду він уклав добровільно, наслідки розуміє, беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши угоду про визнання винуватості укладену сторонами кримінального провадження 11.02.2016 року, приходить до висновку, що вона підлягає затвердженню з таких підстав.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ст.469 КПК України угода може бути укладена щодо злочинів невеликої, середньої тяжкості та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин за ч. 2 ст. 389 КК України належить до категорії злочинів невеликої тяжкості. Даним злочином завдана шкода лише суспільним інтересам.
Права обвинуваченого ОСОБА_6 при складанні угоди повністю дотримані, останній визнав себе винуватим у вчиненні вищевказаного злочину. Угода була підписана сторонами добровільно і відсутні будь-які підстави вважати, що при цьому було застосовано насильство, примус, погрози чи обіцянки.
Таким чином, надана суду угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.
Суд вважає правильною правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 389 КК України за ознаками ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання., і приходить до висновку, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України. Крім того, вказані умови не порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб чи держави, відповідають інтересам суспільства.
Також суд вважає, що виконання обвинуваченим ОСОБА_6 чем взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим.
На виконання вимог ст.474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також суд переконався, що укладення угоди є добровільним.
Таким чином, судом не встановлено підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, для відмови в затвердженні угоди.
Приписами ч.1ст.475 КПК України передбачено, що якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Обвинувачений раніше неодноразово судимий, не працює, офіційно не одружений, зі слів перебуває в цивільному шлюбі, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває. Пом`якшувальною обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. Обтяжуючою обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді 1 місяця арешту відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим ст.ст.65-67 КК України, в межах санкції ч.2 ст. 389 КК України, та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження нових злочинів.. Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання необхідно частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2014 року.
В ході досудового розслідування запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався. Прокурор клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не заявляв. Оскільки прокурор не знаходить підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , суд з цим погоджується.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, стст.374, 474 475 КПК, суд
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 11 лютого 2016 року, укладену між прокурором Широківського відділу Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , з одного боку, та ОСОБА_6 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Визнати ОСОБА_6 винуватим за ч.2 ст. 389 КК України, і призначити йому узгоджене стронами покарання у вигляді 1 місяця арешту.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_6 покарання приєднати частково покарання, не відбуте ним за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 28.05.2014 р., (відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, де одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт) та остаточно ОСОБА_6 визначити покарання у вигляді 1 (одного) місяця 3(трьох) днів арешту.
Строк покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту затримання.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику кримінального провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Дніпропетровської області через Широківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1