АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/3468/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/49/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжні заходи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
з участю підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Раково Перечинського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, що зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- 22.08.2013 року Перечинським районним судом, Закарпатської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України із застосуванням ст.70,71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці,

що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 20 год. 35 хв. 29 травня 2016 року.

Строк тримання під вартою зараховано з моменту затримання, а саме з 20 год. 35 хв. 30 березня 2016 року.

Ухвалою також визначено ОСОБА_7 розмір застави в сумі 26 000 (двадцять шість тисяч) гривень для внесення на депозитний рахунок Управління ТУ ДСА України у Тернопільській області.

У випадку внесення застави покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження;утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні та особами причетними до кримінального правопорушення, здати на зберігання до органів внутрішніх справ України свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

В задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 про застосування відносно ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою відмовлено.

Як слідує з оскаржуваної ухвали слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_7 .
Клопотання мотивоване тим, що 30 березня 2016 року, близько 02:40 год. ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку №4 на бульв. Д. Галицького в м. Тернополі, незаконно заволодів автомобілем марки ИЖ-27175, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 26 000 гривень.
30 березня 2016 року відомості за даним фактом слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області внесено в ЄРДР за №0001163 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно.
30 березня 2016 року о 20 год. 35 хв. ОСОБА_7 затримано відповідно до ст.208 КК України.

30 березня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, не працює та не має постійного джерела доходу, будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, знову вчинив умисний корисливий злочин, тому суд прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, заперечуючи свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині, просить ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2016 року про застосування запобіжного заходу щодо нього у вигляді тримання під вартою скасувати та обрати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт за місцем проживання його матері ОСОБА_11 в АДРЕСА_2 , а також перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.289 КК України на ч.1 ст.162 КК України.
Свої доводи мотивує тим, що слідчим суддею не взято до уваги, що даний злочин є незакінченим, крім того у нього відсутній мотив, він не вміє керувати автомобілем і ніхто не бачив, що саме він був за кермом вказаного транспортного засобу, а один слід пальця руки не може підтверджувати його вину.
Суд врахував лише ті обставини, що можуть доводити вину підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому порушення, а саме наявність судимості, відсутність постійного джерела доходу, а також думку слідчого, що ОСОБА_7 може перешкоджати слідству, впливати на потерпілого, а також переховуватись від органів досудового розслідування.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2016 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою скасувати та ухвалити нову якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам даного провадження.
Вважає, що судом не в повній мірі було враховано обставини, що передбачені ст.178 КПК України, зокрема вік підозрюваного, його матеріальний стан, те, що у нього є постійне місце проживання, і він може перебувати під домашнім арештом за місцем проживання своєї матері.
Зазначає, що сторона обвинувачення не може обґрунтовувати своє клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою тим, що підозрюваний був раніше судимий, оскільки за вчинений раніше злочин він повністю поніс покарання. Також на місці події, де знаходився автомобіль, ОСОБА_7 не було, тому немає підстав вважати, що саме він незаконно заволодів транспортним засобом та продовжуватиме злочинну діяльність.
Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного, який підтримав апеляційні скарги та просить постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, доводи прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляції такими, що не підлягають до задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , про рішення апеляційного оскарження її підзахисним ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2016 року вона дізналась лише 06 квітня 2016 року від родичів ОСОБА_7 , тому у неї не було можливості вчасно підготувати та подати апеляційну скаргу у визначений КПК України строк.
З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Щодо самої оскаржуваної ухвали, то відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених, ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_7 дійсно обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання вказували також про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення, що свідчить про існування ризику,? що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та інших учасників у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак, перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

Таким чином, колегія суддів погоджується із доводами слідчого, викладеними у клопотанні про те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду чи незаконно впливати на учасників провадження.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що характер поведінки підозрюваного свідчить про його схильність до вчинення умисних корисливих злочинів, який звільнений з місць позбавлення волі 29.01.2016 року та обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового умисного корисливого злочину, який мав місце 30.03.2016 року.

Враховуючи викладене, доводи апеляційних скарг щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до переконання, що вони не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Крім того, питання кваліфікації дій та оцінки доказів, з точки зору їх належності та допустимості, належить вирішувати суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_12 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 179, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :
Поновити строк на апеляційне оскарження захиснику підозрюваного ОСОБА_7 - адвокату ОСОБА_8 .

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 01 квітня 2016 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської областіОСОБА_2