Провадження 11-кп/792/424/16
Справа № 676/6149/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.ст. 185 ч. 2, 289 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження № 0000476 за апеляційними скаргами прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 6 квітня 2016 року, -
В с т а н о в и л а :
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 6 квітня 2016 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда третьої групи, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого:
- 7 червня 2005 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки;

- 29 вересня 2006 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом за ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 186 ч. 2, 70, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 289 ч. 2 КК України та призначено покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, що є у його власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки без конфіскації майна, що є у його власності.

Запобіжний захід ОСОБА_8 обрано тримання під вартою та взято його під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту взяття під варту.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в сумі 294 грн. 62 коп.

Закрито провадження в частині цивільного позову про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 заподіяної матеріальної шкоди в сумі 4960 грн. та моральної шкоди в сумі 20 000 грн., у зв`язку з відмовою потерпілої від позовних вимог.

Питання речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за скоєння злочинів проти власності, 9 червня 2015 року біля 20 год. 40 хв., перебуваючи в приміщенні свого будинку АДРЕСА_2 , в якому також за запрошенням останнього знаходилась ОСОБА_10 , скориставшись тим, що ОСОБА_10 лягла спати, з корисливих мотивів, умисно, таємно, повторно викрав з сумки потерпілої, яка знаходилась в кімнаті на столі грошові кошти в сумі 960 грн., спричинивши таким чином потерпілій ОСОБА_10 матеріальні збитки на вказану суму.

Крім того, 9 червня 2015 року близько 20 год. 50 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні свого будинку АДРЕСА_2 , з метою повторного незаконного заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «DAEWOO Lanos TF 69Y», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , скориставшись тим, що власник автомобіля ОСОБА_10 заснула в одній із кімнат його будинку, взяв із сумки останньої ключ від автомобіля та вийшов на подвір`я вищевказаного домоволодіння, де знаходився автомобіль. Діючи відповідно до цієї мети ОСОБА_8 сів за його кермо, після чого за допомогою викраденого ключа завів двигун автомобіля та не маючи права на керування даним автомобілем, без належного на те дозволу власника ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки «DAEWOO Lanos TF 69Y», д.р.н. НОМЕР_1 , вартістю 83845 грн., повторно незаконно заволодів транспортним засобом ОСОБА_10 , на якому поїхав в м. Кам`янець-Подільський, спричинивши таким чином матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 83845 грн.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначення покарання тяжкості злочину і особі обвинуваченого скасувати. Ухвалити свій вирок, яким за сукупністю злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 289 ч. 2 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.
Вказує, що судом в достатній мірі не враховано особу обвинуваченого, який вчинив умисні корисливі злочини, один із яких є тяжким, раніше неодноразово судимий, відбувши покарання належних висновків не зробив та вчинив нові умисні злочини, за місцем проживання характеризується негативно, що свідчить про суспільну небезпечність останнього та його небажання стати на шлях виправлення.
При цьому просить виключити із мотивувальної частини вироку посилання суду на спричинення ОСОБА_8 матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_10 на суму 83845 грн. внаслідок заволодіння транспортним засобом, оскільки зазначена сума є лише вартістю автомобіля і не може вважатися збитками завданими внаслідок скоєння злочину.
Акцентує увагу, що місцевий суд, призначивши ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, в резолютивній частині вироку не зробив посилання на ст. 69 КК України, як те вимагає чинне законодавство.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на суворість призначеного ОСОБА_8 покарання, просить вирок суду змінити та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. На думку захисника судом не враховано те, що ОСОБА_8 повернув власниці автомобіль в технічно справному стані, добровільно повідомив про вчинення ним злочину правоохоронним органам, від його дій не наступило негативних наслідків, повністю відшкодував потерпілій матеріальну та моральну шкоду, з якою знайшов порозуміння, внаслідок чого вона просила суворо його не карати.
В той же час, посилаючись на порушення органами досудового розслідування права обвинуваченого на захист під час його допиту в якості підозрюваного та проведення слідчого експерименту просить визнати ці докази недопустимими.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, прокурора, який просить відхилити апеляційну скаргу захисника, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого та його захисника, які вважають, що законні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні, провівши з`ясування обставин провадження та перевірки їх доказами в частині дослідження даних, що характеризують особу обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами судом проведено з дотриманням вимог процесуального закону, таких порушень закону, які були б істотними і тягли за собою безумовне скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами судом проведено упереджено, без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.
Зокрема, в процесі судового та апеляційних розглядів обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, ствердивши час, місце і спосіб викрадення майна та заволодіння транспортним засобом потерпілої, їх кількість та вартість, в своїх діях каявся.
Показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка прямо вказала на обвинуваченого ОСОБА_8 , як на особу, яка у вечірню пору 9 червня 2015 року в с. Велика Слобідка Кам`янець-Подільського району, поза її волею, незаконно заволоділа належними їй коштами та транспортним засобом.
Аналогічними показаннями свідка ОСОБА_11 , який ствердив обставини викрадення обвинуваченим на початку червня 2015 року належних потерпілій грошових коштів та транспортного засобу.
Крім того, факт вчинення ОСОБА_12 кримінальних правопорушень об`єктивно стверджується даними протоколів огляду місця події з фото-таблицями та планом схемою до нього, з яких вбачається місце вчинення злочинів, саме те, на яке вказують обвинувачений, потерпіла та свідок (а.п. 12-17, 68-72, т. 1).
Належність автомобіля «DAEWOO Lanos TF 69Y», д/н - НОМЕР_1 , який був предметом злочинних дій, саме потерпілій ОСОБА_10 стверджується правовстановлюючими документами на транспортний засіб (а.п. 79, т. 1).
Із змісту протоколу проведення слідчого експерименту з фото-таблицями, вбачається, що ОСОБА_8 в присутності понятих та з застосуванням фотозйомки, що виключало вчинення на нього будь-якого тиску, в деталях, вказав місце та спосіб заволодіння майном потерпілої, в тому числі належним їй транспортним засобом (а.п. 142-146, т. 1).
Змісту висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 540 від 7 вересня 2015 року вбачається, що ОСОБА_8 хронічно-протікаючими душевними захворюваннями або недоумством, на момент вчинення інкримінованих йому злочинів, не страждав, не страждає такими і на теперішній час, а тому міг та може усвідомлювати значення своїх дій. При цьому, обвинувачений в період вчинення злочинів, в стані тимчасового розладу душевної діяльності, іншого психічного розладу, в стані фізіологічного афекту, фрустрації, психологічного стресу, паталогічного сп`яніння не знаходився, а тому міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.п. 209-212, т. 1).
За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що відносно скоєного і на теперішній час ОСОБА_8 є осудним.
Кількість та вартість викраденого майна стверджується послідовними показами обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_10 , висновком експерта № 18а від 15.06.2015 року з таблицями ілюстрацій та жодним учасником кримінального провадження, в тому числі стороною захисту не оспорюється (а.п. 48-57, т. 1).
Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про необґрунтованість порушення кримінального провадження та засудження ОСОБА_8 .
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченим, ні його захисником не надано.
Більше того, дані твердження ОСОБА_8 та його захисника були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.
За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочинів ОСОБА_8 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.
В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 та свідків заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях ОСОБА_8 та його захисника, які є прямо зацікавленими особами, їх роздумах щодо процесів в державі, діяльності правоохоронних органів, звинуваченнях органів досудового розслідування та суду в упередженості та необ`єктивності, вільному тлумаченні кримінального закону та особи потерпілої, що не можна визнати допустимими доказами.
При цьому, в матеріалах провадження не встановлено доказів, щоб ОСОБА_8 чи його захисники звертались із заявами та скаргами до прокурора Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників міліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.
Злочини, в яких визнаний винним ОСОБА_8 , ні його особа, в силу ст. 52 КПК України, не передбачають обов`язкової участі захисника.
Як стверджується даними технічних засобів фіксування кримінального провадження, ОСОБА_8 , вільно володіє та виключно користується українською мовою, нею ж давав пояснення в процесі апеляційного розгляду. Ствердив, що був ознайомлений зі своїми правами в процесі досудового розслідування, що ствердив власноручними підписами, отримав пам`ятку про права в процесі судового розгляду та з ними повністю ознайомлений (а.п. 61-62, 64, 130-132, 133, 214-216, 217, т. 1).
ОСОБА_8 з малолітства проживає в с. В. Слобідка, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, там же закінчив україномовну загальноосвітню шкоду та здобув базову середню освіту.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_8 є осудним, будь-яких відхилень не виявляв та не виявляє, відсутність у нього професійного захисника в процесі досудового розслідування, під час проведення слідчого експерименту, з огляду на те, що обвинувачений від участі захисника відмовився, не утворює порушення прав та законних інтересів останнього та не тягне за собою визнання цих доказів недопустимими, в чому намагається переконати колегію суддів захисник (а.п. 140, т. 1).
З аналогічних підстав не може бути безумовною підставою для скасування судового рішення посилання сторони захисту на ті обставини, що оскільки захисник ОСОБА_8 ОСОБА_13 , який приймав участь у провадженні за угодою з обвинуваченим, а не за призначенням здійснював його захист в процесі досудового розслідування не внесений до ЄРАУ, то вказані обставини є істотним порушенням вимог процесуального і є підставою для скасування судового рішення. Оскільки, жодних доказів, які були зібрані органами досудового розслідування за участю захисника ОСОБА_13 , в основу доведення вини та обвинувального вироку судом покладено не було (а.п. 135, т. 1).
Суд ухвалив обвинувальний вирок виключно на доказах досліджених в процесі судового розгляду, протокол допиту обвинуваченого ОСОБА_8 ні органами досудового розслідування, ні судом в основу доведеності вини останнього покладені не були, а тому законні підстави для визнання його недопустимим доказом, як те вимагає сторона захисту, відсутні.
При цьому колегія суддів враховує, що навіть без даних, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту з обвинуваченим, допустимість якого оспорює сторона захисту, в провадженні зібрано достатньо належних, об`єктивних і допустимих доказів, які стверджують обставини вчинення ОСОБА_8 ряду злочинів, а ті розбіжності, на які посилаються апелянт, є не суттєвими та такими, що впливають на встановлення істини у справі, ґрунтуються на вільному тлумаченні показів потерпілої, свідка та матеріалів провадження.

Таким чином, ОСОБА_8 , в тому числі в процесі досудового розслідування, повністю забезпечені права, передбачені законами та Конституцією України, в тому числі право користуватися допомогою захисника, давати пояснення, подавати докази, тощо.
Ставлячи питання про скасування вироку, захисник ОСОБА_7 , конкретних фактів порушення прав та законних інтересів ОСОБА_8 органами досудового розслідування та судом не навів, а виключно обмежився перерахунком та декларуванням норм міжнародного права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.
Колегія суддів відхиляє твердження захисника обвинуваченого в тій частині, що ОСОБА_8 до вчинення злочинів не причетний, оскільки вони є не послідовними, суперечливими, не відповідають фактичним обставинам провадження та спростовуються дослідженими в судовому засіданні, вищенаведеними доказами.
Зокрема, вказані твердження повністю спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , показання яких повністю узгоджуються з показаннями самого обвинуваченого, що свідчить про їх належність та послідовність та з яких вбачається, що ОСОБА_8 , поза волею власника, таємно, незаконно заволодів належними їй коштами та транспортним засобом.
В матеріалах провадження відсутні належні дані, які б викликали сумніви в щирості та достовірності послідовних показань потерпілої та свідка.

У зв`язку з цим, підстав вважати, що потерпіла ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 , оговорюють ОСОБА_8 , враховуючи їх виключно дружні відносини, не має.

Більше того, вказані твердження названих осіб повністю узгоджуються з вищенаведеними, дослідженими судом доказами та твердженнями самого обвинуваченого, згідно яких він не заперечує обставин заволодіння майном потерпілої, однак викладає свою версію подій.

Не може погодитися колегія суддів і з твердженнями сторони захисту, що обвинувачення ОСОБА_8 ґрунтується виключно на показаннях потерпілої. Оскільки його вина у вчиненні злочинів доведена на підставі вищенаведених, здобутих органами досудового розслідування, досліджених та перевірених судом доказах у їх сукупності, в тому числі даних протоколів слідчих дій, висновках експертів, які підтверджують показання потерпілої та спростовують твердження обвинуваченого і його захисника.
Не змінює факту вчинення злочину, не впливає на кваліфікацію дій та не звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності твердження останнього та його захисника, що ОСОБА_8 раніше, з дозволу потерпілої, вже користувався належним їй автомобілем. Оскільки, саме 9 червня 2015 року, ОСОБА_8 заволодів автомобілем потерпілої незаконно, поза її волею, не отримавши на це її згоди.
При цьому, не можуть бути підставами для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 289 КК України, ті обставини, що він добровільно повернув належний потерпілій автомобіль та відшкодував спричинені збитки. Оскільки, це він зробив вже будучи викритим у вчиненні злочинів, із зізнанням до правоохоронних органів, яке те вимагає чинне законодавство не з`явився. А тому, законні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності відсутні.
Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 289 ч. 2 КК України.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи, правильно, встановивши фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 незаконного заволодіння транспортним засобом, суд першої інстанції, формулюючи обвинувачення визнане доведеним, помилково інкримінував обвинуваченому спричинення потерпілій внаслідок вчинення злочину матеріальної шкоди на загальну суму 83845 грн., оскільки саме така вартість викраденого ОСОБА_8 автомобіля.
В той же час, відповідно до вимог чинного законодавства шкоду слід визнавати спричиненою у разі заподіяння реальних збитків. Якщо ж транспортний засіб не зазнав ніяких пошкоджень унаслідок незаконного заволодіння, його технічний стан не погіршився і

відновлення він не потребує або сума відповідних витрат менша від

зазначеної у п. 3 примітки до ст. 289 КК України, така

кваліфікуюча ознака, як заподіяння шкоди, відсутня.

Аналогічні висновки містяться і в Постанові Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Як вбачається з матеріалів провадження, внаслідок незаконного заволодіння транспортним засобом обвинуваченим, автомобіль потерпілої не зазнав жодних пошкоджень, його технічний стан не погіршився і

відновлення він не потребує.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що з судового рішення підлягає виключенню висновки суду про спричинення потерпілій внаслідок незаконного заволодіння транспортним засобом матеріальної шкоди на суму 83845 грн., а апеляційна скарга прокурора в цій частині до задоволення.
Призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Зокрема, судом при призначенні ОСОБА_8 покарання взято до уваги суспільну небезпечність вчинених кримінальних правопорушень, частина з яких є тяжкими, який раніше неодноразово судимий, з попередніх судимостей жодних висновків не зробив, нові, умисні правопорушення вчинив після звільнення з місць позбавлення волі, де відбував тривалий строк покарання, беручи до уваги те, що ОСОБА_8 негативно характеризується за місцем проживання, систематичність вчинення кримінально-карних діянь, правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі реально фактично в мінімальному розмірі.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_8 , при даних конкретних обставинах провадження та особі обвинуваченого є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.
При цьому, судом були враховані ті обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі сторони захисту.

А тому, колегія суддів не може погодитись з твердженнями захисника про призначення явно несправедливого покарання ОСОБА_8 внаслідок його суворості.
Ті обставини, що ОСОБА_8 визнав вину, сприяв розкриттю злочину та є інвалідом третьої групи, в даному випадку не є підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки це не спростовує встановлених судом обставин і висновків та не дає підстав вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання.
Тому, застосування до нього ст. 75 КК України колегія суддів вважає безпідставним.

Разом з тим, враховуючи пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_8 обставини, якими є повне відшкодування спричинених збитків, визнання вини, наявність групи інвалідності, досягнення порозуміння з потерпілою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 за вчинення злочину, передбаченого ст. 289 КК України положення ст. 69 КК України, обравши таке нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією названої статті КК України, оскільки місцевий суд, дійшовши до аналогічних висновків, вмотивувавши своє рішення, в резолютивній частині судового рішення, призначаючи обвинуваченому покарання, названі вимоги кримінального закону не застосував.
При цьому, колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_8 , при даних конкретних обставинах провадження та особі обвинуваченого є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, тобто ґрунтується на вимогах закону.
Сама по собі та обставина, що ОСОБА_8 раніше судимий та тяжкість вчинених злочинів, в даному випадку не може слугувати підставою для призначення йому більш суворого покарання, на чому наголошує прокурор.
З урахуванням наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в цій частині не вбачається.
Керуючись ст. ст. 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 6 квітня 2016 року змінити: призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України із застосування ст. 69 КК України покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна, що є у його власності.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за сукупністю злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 289 ч. 2, 70 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі без конфіскації майна, що є у його власності.
Виключити з мотивувальної частини вироку Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 6 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 посилання суду на спричинення потерпілій ОСОБА_10 внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України матеріальної шкоди на загальну суму 83845 грн.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, період перебування на стаціонарній судово-психіатричній експертизі у даному провадженні з 14 серпня по 8 вересня 2015 року включно та строк перебування під вартою з 6 квітня по 2 червня 2016 року включно.
В решті вирок суду залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .