Справа № 314/7298/16-к
Провадження № 1-в/314/3493/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.11.2016 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
представника установи: ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у дистанційному засіданні подання Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Маринівка Приморського району Запорізької області., до арешту мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Раніше судимий : 20.01.2014 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст.122 ч.1, 75, 76 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік.

За даною справою засуджений: 06.11.2014 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст.ст. 307 ч.1, 69, 307 ч.2, 69, 309 ч.2, 317 ч.1, 70 ч.1, 71, 72 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі.

Початок строку: 17.12.2014 року. Кінець строку: 17.07.2018 року.

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського райсуду надійшло подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) відносно засудженого ОСОБА_5 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

У Вільнянській виправній колонії Управління ДПтС України в Запорізької області (№ 20) відбуває покарання з 15.04.2015 року. За час відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав 2 стягнення накладених правами начальника відділення СПС, які виражались у порушенні розпорядку дня та 1 стягнення накладене правами начальника колонії, яке виражалось у порушенні розпорядку дня. Одне стягнення зняте у встановленому законом порядку, інші стягнення погашені у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 1 раз заохочувався правами начальника колонії та 2 рази правами начальника відділення СПС. Працевикористовується днювальним відділення СПС №12, до праці ставиться сумлінно, поставлені перед ним завдання виконує вчасно та якісно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програм диференційного виховного впливу «Фізкультура та спорт», «Підготовка до звільнення», прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, займається самоосвітою, відвідує бібліотеку бере участь у роботі самодіяльних організацій. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування. Засуджений під час відбування покарання не перебував на профілактичному обліку.

Засуджений ОСОБА_5 та захисник підтримали клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким.

Представник адміністрації установи виконання покарань просив суд задовольнити клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким.

Прокурор проти задоволення клопотання адміністрації колонії не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши засудженого, захисника, представника адміністрації установи та прокурора, який не заперечував проти задоволення, вважає що клопотання адміністрації колонії не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Згідно ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м?яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Становлення особи на шлях виправлення - це не повне виправлення засудженого, а прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Цей елемент підстави характеризується: зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. При цьому необхідно зазначити, що висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Висновок суду про те, чи став засуджений на шлях виправлення повинен базуватися на врахуванні даних про особу засудженого, його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Як вбачається з матеріалів подання, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06.11.2014 року за ст.ст. 307 ч.1, 69, 307 ч.2, 69, 309 ч.2, 317 ч.1, 70 ч.1, 71, 72 КК України. Оскільки злочини за даним вироком вчинені в період іспитового строку за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06.11.2014 року за ч.1 ст.122, ст.75,76 КК України є більш тяжкими порівняно з попереднім злочином та направлені на порушення інших об`єктів охоронюваних кримінальним законодавством правовідносин, суд приходить до висновку про стійку направленість щодо вчинення кримінальних правопорушень в особистості засудженого.

Поведінка засудженого, за наявності за період відбування з 15.04.2015 року трьох стягнень, офіційного працевлаштування тільки у червні 2015 року, відсутності будь-яких дій з боку засудженого відносно самостійного відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення. Відсутність певних дій з боку засудженого направлених на відшкодування завданих злочином збитків, офіційного працевлаштування є лише свідченням відсутності успішності процесу виправлення.

Наявність трьох заохочень на переконання суду, за наявності вищезазначених обставин, не може свідчити про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Зазначені обставини не свідчать про те, що засудженим ОСОБА_5 здійснюється виправлення, тобто - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки (ст.6 КВК України).

Враховуючи, що метою покарання в силу ч.2 ст.50 КК України є виправлення засудженого, тобто досягнення стану самокерованої правослухняної поведінки, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 82 КК України , ст. ст. 537, 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

У подання Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) відносно засудженого ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

29.11.2016