"12" лютого 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт відносно:
ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
Дніпровський районний суд м. Києва розглядає обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 .
У зв`язку з закінченням строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого 15.02.2016 року, прокурор просив продовжити строк запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою на 60 днів.
Захисник та обвинувачений заперечували проти продовження строку тримання під вартою та просили змінити запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України. Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого обвинуваченому правопорушення, на даний час існують ризики того, що знаходячись на волі обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілого тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 відсутні.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує всі аспекти становища обвинуваченого, а саме, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення яке кваліфікується згідно ст. 12 КК України, як середньої тяжкості, особливі обставини пов`язані з конкретним становищем обвинуваченого, а саме не працює, не одружений, має постійне проживання в місті Києві, тому має не стійкі соціальні зв`язки, вчинив нове кримінальне правопорушення перебуваючи на іспитовому терміні, які виправдовують тримання під вартою обвинуваченого.
Крім того, при вирішенні даного питання, суд враховує такі обставини як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватими, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у обвинуваченого родини й утриманців, наявність постійного місця роботи, репутацію обвинуваченого, його майновий стан, наявність судимостей.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 48, 54, 314-316, 331 КПК України, -
у х в а л и в:
Продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в Київському СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області строком на 60 днів, тобто до 11 квітня 2016 року.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя