Справа № 333/2222/16-к
Провадження № 1-кп/333/330/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2016 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0005300 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Запоріжжя, українки, громадянки України, яка є студенткою 1-го курсу медичного коледжу Запорізького державного медичного університету, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
30 серпня 2015 року, неповнолітня ОСОБА_4 знаходячись за місцем свого мешкання, у приміщенні однієї з кімнат квартири АДРЕСА_2 , у шафі помітила шкатулку, в якій виявила золоту монету 585 проби, вагою 7,2 грама; золоту монету 900/750 проби, вагою 7,15 грама; золотий браслет 750 проби, вагою 9,99 грама; золотий браслет 585 проби, вагою 19,7 грама; золоту каблучку 585 проби, вагою 4,3 грама; золоту монету 750 проби, вагою 8,6 грама; золоту каблучку 583 проби, вагою 7,05 грама та золоту підвіску 585 проби, вагою 15,82 грама, які належать потерпілій ОСОБА_8 , та які остання передала на тимчасове зберігання ОСОБА_5 , після чого маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, із корисливих мотивів, викрала вищевказану шкатулку із виробами та в подальшому розпорядилась викраденим на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_8 заподіяно майнову шкоду на суму 36 341 грн. 36 коп.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у таємному викраденні майна, яке належить ОСОБА_8 не визнала та пояснила, що вона дійсно викрала ювелірні вироби та в подальшому за допомогою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заклала їх до ломбарду, але вона була впевнена, що зазначені вироби належали її матері ОСОБА_5 , а не ОСОБА_8 . Крім того, обвинувачена пояснила, що вона винесла шкатулку з ювелірними виробами за один раз, а не як зазначено в обвинувальному акті за декілька разів. Так, в кінці серпня 2015 року ОСОБА_4 прибираючи за місцем свого мешкання знайшла шкатулку з батьківським золотом. Напередодні вона посварилась зі своєю матір`ю та, щоб та понервувала, вирішила забрати знайдену шкатулку, після чого передала її на зберігання ОСОБА_9 . Впродовж деякого часу відносини обвинуваченої з матір`ю не налагодились та через те, що вона не давала ОСОБА_4 кишенькові гроші, остання по мірі необхідності почала за допомогою знайомих здавати викрадені вироби у ломбард. Спочатку обвинувачена особисто звернулась до ломбарду, але їй роз`яснили, що послугами ломбарду можуть користуватись виключно повнолітні особи. Після цього вона разом зі своїм другом ОСОБА_9 звернулась до його знайомого ОСОБА_10 та за його допомогою заклали до ломбарду золоту монету. В знак вдячності за надану допомогу дали йому грошові кошти. В подальшому, після досягнення ОСОБА_9 повноліття, обвинувачена здавала викрадені прикраси та монети в ломбард за його допомогою. Точний перелік виробів, які знаходились в шкатулці та в подальшому були закладені обвинуваченою в ломбард вона точно не пам`ятає. Приблизний перелік закладених у ломбард виробів складається з трьох золотих невеликих монет, двох обручок, двох браслетів без каміння, золотого годинника та кулона. Загалом до ломбарду вони звертались приблизно сім разів. На питання ОСОБА_9 звідки у неї ювелірні вироби та монети, вона відповідала, що це її власність, оскільки дані вироби були подаровані їй батьками. Грошові кошти отримані в ломбарді обвинувачена витрачала на власний розсуд, 2000 3000 грн. перерахувала на рахунок притулку для собак, купувала одяг, витрачала кошти на розваги, а також на їжу для сім`ї ОСОБА_9 , позичала останньому кошти у розмірі 500 грн., які він їй вже повернув, та витрачала кошти на придбання наркотичних засобів для ОСОБА_9 . Обвинувачена ОСОБА_4 впевнена, що всі вироби, які вона викрала зі шафи у себе вдома та в подальшому із ОСОБА_9 заклала до ломбарду, належали її батькам, оскільки вона неодноразово бачила їх у своєї матері. Те що, прикраси можуть належати ОСОБА_8 вона навіть не припускає.

Законний представник обвинуваченої ОСОБА_5 пояснила суду, що 16.11.2015 року вона за місцем свого мешкання виявила відсутність у шкатулці ювелірних прикрас, які їй належали. Одразу ж вона запитала у своїх дітей, чи знають вони куди ділись прикраси, на що ті відповіли, що вони не знають. Після цього вона подала до поліції заяву і через деякий час її з ОСОБА_11 запросили туди для проведення допиту. Після допиту їй стало відомо, що у викрадені ювелірних виробів з її квартири підозрюється саме її донька - ОСОБА_4 . У той же день ОСОБА_12 зізналась їй, що це дійсно вона викрала вироби, які знаходились в шкатулці, але побоялась сказати правду одразу, через те, що злякалась. Як їй стало відомо від доньки, кошти отриманні в ломбарді за здані вироби вона із її другом ОСОБА_9 витрачали на придбання наркотичних засобів для останнього. До переліку викрадених донькою виробів входять дві обручки, чотири золотих монети (схожі на сувенірні, із зображенням герба, якоїсь держави), чотири каблучки з фіанітами, обручка із каменем схожим на олександрит, обручка із каменем схожим на бурштин, чоловічий годинник схожий на золотий, два браслети (чоловічий та жіночій), сережки без каменів. Всі ці прикраси зберігались вдома, в одній із шаф в коробочці круглої форми. ОСОБА_5 дуже рідко носила зазначені вище прикраси, а тому не одразу помітила їх зникнення. Щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_5 пояснила, що вони дійсно знаходились в дружніх відносинах, але вона жодного разу їй на зберігання нічого не залишала.

Потерпіла ОСОБА_8 пояснила суду, що вона в середині березня 2015 року передала ОСОБА_5 , з якою на той час перебувала у дружніх стосунках, 21 найменування ювелірних виробів, у зв`язку з тим, що їх сім`я дуже часто, але не на довгий період від`їжджала за межі міста та вважаючи що надійніше залишити прикраси у людини якій вона довіряла, ніж без нагляду у себе вдома. Вона склала перелік виробів, які були передані, один екземпляр якого зберігався у неї, а інший у ОСОБА_5 . Загалом останній було передано: золотий кулон із зображенням Божої матері 585 проби, вагою 18 грам, кулон з янтарем вагою 10 грам, 4 монети куруш Османського періоду, дві жіночі, широкі обручки, каблучка з великим каменем 19 розміру, золотий жіночій годинник «Чайка», каблучка, яка складалась із семи маленьких каблучок з`єднаних між собою, сережки, старовинні бабусині цільні браслети, браслет, який застібався як годинник, дві каблучки маленьких розмірів з діамантами, каблучка з янтарем, велика каблучка з діамантами, каблучка з перлами та чотирма фіанітами. В середині листопада 2015 року ОСОБА_8 звернулась до ОСОБА_5 із проханням повернути їй ювелірні вироби, але остання повідомила, що переданих їй виробів у неї немає, оскільки їх хтось вкрав. Пізніше потерпілій стало відомо, що прикраси та інші вироби викрала донька ОСОБА_5 - ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що у лютому 2015 року, його мати ОСОБА_8 знаходячись у дружніх відносинах з ОСОБА_5 , передала останній на зберігання свої ювелірні прикраси та золоті монети у зв`язку з тим, що їх сім`я дуже часто виїжджала за межі міста і прикраси залишились фактично без нагляду. Із того, що він пам`ятає, ОСОБА_5 на зберігання було передано ладанку із зображенням Божої матері, жіночі браслети, жіночу обручку, кільце з дорогоцінним камінням (червоне золото, зверху біле та камені), сережки, кільце з янтарем, монети османської імперії 3-4 штуки. У ОСОБА_5 ювелірні вироби зберігались впродовж року, коли ОСОБА_8 звернулась до неї з проханням повернути їх, та впродовж деякого часу знаходила причини, щоб цього не робити, казала, що забула вироби вдома та принесе їх пізніше. Через деякий час стало відомо, що вироби передані на зберігання ОСОБА_5 викрала її донька та заклала в ломбард.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що ОСОБА_4 в 2015 році принесла йому до дому невелику коробочку та попросила, щоб він зберігав її у себе. Що знаходилось в тій коробці він спочатку не знав, але згодом ОСОБА_4 почала з неї доставати поштучно ювелірні прикраси або монети та просила його здавати вироби в ломбард. Всього до ломбарду за проханням ОСОБА_4 він звертався раз десять. В перший раз вони з ОСОБА_12 за допомогою знайомого ОСОБА_10 заклали в ломбард золоту монету. Пізніше здавали інші вироби, які точно він не пам`ятає, але серед них були монети 3 шт., обручка, браслети 2 шт. На його питання звідки у Варвари ювелірні вироби та монети, вона пояснила, що вони належать їй. Отриманні кошти вони витрачали на одяг, відпочинок, солодощі для його молодших братів та сестер, а також пару разів Варя позичала йому кошти, але він їй вже все повернув. Окрім цього ОСОБА_9 пояснив, що він надав матері ОСОБА_4 ОСОБА_5 , розписку на 420 000 грн. для відшкодування вартості закладених ним у ломбард ювелірних виробів та монет.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що у серпні 2015 року ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , звернулись до нього із проханням закласти до ломбарду золоту монету, пояснюючи це тим, що у них немає паспортів, а тому вони не можуть самі туди звернутись. На питання звідки у них монета, вони пояснили, що знайшли її. Після чого свідок погодився та пішов до ломбарду, де заклав золоту монету та отримав за це приблизно 2000 грн. Гроші потім передав ОСОБА_9 та ОСОБА_4 . В знак подяки вони йому дали приблизно 200 грн. і вони розійшлись. Якою була монета та що на ній було зображено свідок не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що 16.09.2015 року в ломбард «КАПІТАЛ», де він працював експертом-оцінщиком, звернувся ОСОБА_9 , та згідно документів заклав до ломбарду золоту монету 900/750 проби, вагою 7,15 грам, без права викупу, за що отримав грошові кошти у розмірі 4225 грн.

Свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що 19.09.2015 року в ломбард «КАПІТАЛ», де він працював експертом-оцінщиком, звернувся ОСОБА_9 , та згідно документів заклав до ломбарду золотий браслет 750 проби, вагою 9,99 грам, без права викупу, за що отримав грошові кошти у розмірі 5200 грн.

Свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що 23.09.2015 року в ломбард «КАПІТАЛ», де вона працювала експертом-оцінщиком, звернувся ОСОБА_9 , та заклав до ломбарду золоту каблучку 583 проби, вагою 4,3 грам, без права викупу, за що отримав грошові кошти у розмірі 1750 грн. Додатково пояснила, що разом із ОСОБА_9 також була дівчина ОСОБА_4 , при цьому свідок відмітила, що добре їх запам`ятала, оскільки вони були в неадекватному стані, у них була загальмована реакція, у зв`язку з чим у свідка виникла підозра, що вони знаходяться у стані наркотичного або алкогольного сп`яніння. Крім того, дані особи 22.10.2015 року, знову завітали до ломбарду «КАПІТАЛ» та надали їй на оцінку медальйон. Медальйон був дуже великий, не литий, мав круглу форму, по контуру був прикрашений круглими завитками, а в середні мав зображення образу Божої матері. На той час було установлено, що медальйон вироблений із золота 585 проби та важить 15,76 грам, свідок оцінила його у 2000 грн., після чого передала ОСОБА_9 зазначену грошову суму та отримала від нього зазначений золотий медальйон з правом викупу до 12.11.2015 року. На наступний день, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 повернулись до ломбарду на повідомили свідка про те, що вони не мають наміру у майбутньому викупати закладений медальйон, після чого свідком була перерахована вартість медальйону без права викупу та доплачено ОСОБА_9 4887 грн. Всього оцінена вартість золотого медальйону склала 6887 грн.

Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що 19.10.2015 року в ломбард «КАПІТАЛ», де вона працювала експертом-оцінщиком, звернувся ОСОБА_9 , та згідно документів заклав до ломбарду золоту каблучку 583 проби, вагою 5,84 грам, без права викупу, за що отримав грошові кошти у розмірі 2552 грн. Додатково пояснила, що разом із ОСОБА_9 також була дівчина, на питання кому належить дана прикраса вони відповіли, що їм.

Свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що 21.09.2015 року в ломбард «КАПІТАЛ», де вона працювала експертом-оцінщиком, звернувся ОСОБА_9 , та надав на оцінку золотий браслет 585 проби, вагою 19,7 грам, який складався з декількох частин. Разом з ОСОБА_9 була дівчина - ОСОБА_4 , яка запевнила, що це її браслет і він більше їй не потрібен. Зазначених осіб цікавила можливість застави ювелірного виробу без права викупу. У свідка виникли сумніви та вона попросила ОСОБА_9 та ОСОБА_4 привести когось із дорослих, після чого до ломбарду завітала мати ОСОБА_9 та підтвердила, що вона не заперечує проти того, щоб її син зробив даний залог. За заставу зазначеного браслету ОСОБА_9 отримав грошові кошти у розмірі 7733 грн.

Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що 30.08.2015 року в ломбард «КАПІТАЛ», де він працював експертом-оцінщиком, звернувся ОСОБА_10 , та згідно документів заклав до ломбарду стародавню золоту монету 585 проби, вагою 7,2 грам, без права викупу, за що отримав грошові кошти у розмірі 2930 грн.

Свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що 24.09.2015 року в ломбард «ДЕМОС», де він працював експертом-оцінщиком, звернувся ОСОБА_9 , та згідно документів заклав до ломбарду брухт ювелірних виробів із золота 750 проби, вагою 8,6 грам, без права викупу, за що отримав грошові кошти у розмірі 5075 грн.

Крім того, вина обвинуваченої підтверджується наступними доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.11.2015 року, з якого вбачається, що в період часу з середини жовтня 2015 року по 16.11.2015 року невідома особа знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , таємно викрала зі шафи золоті вироби;

- протоколом огляду місця події 16.11.2015 року, з якого вбачається, що вхідні двері та замки в квартирі АДРЕСА_2 пошкоджень немає, при обробці гладких поверхонь спеціальними порошком «Малахіт», будь-яких слідів придатних для ідентифікації особи, що таємно викрала золоті вироби зі шафи не виявлено;

- специфікацією до договору про надання фінансового кредиту під заставу майна від 30.08.2015 року №157-000003884, з якого вбачається, що ОСОБА_10 передав ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард Капитал» золоту монету 585 проби, вагою 7,2 грам, за що отримав 2930 грн. та додатком, який містить фотокопію паспорта ОСОБА_10 , а також зображення закладеної монети;

- специфікацією до договору про надання фінансового кредиту під заставу майна від 16.09.2015 року №596-000002353, з якого вбачається, що ОСОБА_9 передав ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард Капитал» золоту монету 900/750 проби, вагою 7,15 грам, за що отримав 4225 грн. та додатком, який містить фотокопію паспорта ОСОБА_9 , а також зображення закладеної монети;

- специфікацією до договору про надання фінансового кредиту під заставу майна від 19.09.2015 року №162-000009855, з якого вбачається, що ОСОБА_9 передав ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард Капитал» золотий браслет 750 проби, вагою 9,99 грам, за що отримав 5204 грн. та додатком, який містить фотокопію паспорта ОСОБА_9 , а також зображення закладеного браслету;

- специфікацією до договору про надання фінансового кредиту під заставу майна від 21.09.2015 року №157-000003990, з якого вбачається, що ОСОБА_9 передав ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард Капитал» золотий браслет 585 проби, вагою 19,7 грам, за що отримав 7733 грн. та додатком, який містить фотокопію паспорта ОСОБА_9 , а також зображення закладеного браслету;

- специфікацією до договору про надання фінансового кредиту під заставу майна від 23.09.2015 року №142-000007194, з якого вбачається, що ОСОБА_9 передав ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард Капитал» золоту каблучку 585 проби, вагою 4,3 грам, за що отримав 1750 грн. та додатком, який містить фотокопію паспорта ОСОБА_9 , а також зображення закладеної каблучки;

- специфікацією до договору про надання фінансового кредиту під заставу майна від 19.10.2015 року №521-000004712, з якого вбачається, що ОСОБА_9 передав ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард Капитал» золоту каблучку 583 проби, вагою 7,05 грам, за що отримав 2552 грн. та додатком, який фотокопію паспорта паспорту ОСОБА_9 , а також зображення закладеної каблучки;

- специфікацією до договору про надання фінансового кредиту під заставу майна від 23.10.2015 року №128-000005218, з якого вбачається, що ОСОБА_9 передав ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард Капитал» золотий медальйон 585 проби, вагою 15,76 грам, за що отримав 6887 грн. та додатком, який фотокопію паспорта паспорту ОСОБА_9 , а також зображення закладеного медальйона;

- договором фінансового кредиту від 24.09.2015 року №1602/35688, з якого вбачається, що ОСОБА_9 передав ПТ «Дяченко, Скрипка, Ломбард ЮК «ДЕМОС» ювелірні вироби 750 проби, вагою 8,6 грам, за що отримав 5102,56 грн.

Аналізуючи докази суд приходить до висновку, що вони є достатніми, допустимими і повністю узгоджуються між собою. Версія обвинуваченої та її матері ОСОБА_5 про те, що викрадені ОСОБА_4 ювелірні вироби та прикраси належали не ОСОБА_8 , а їхній сім`ї - не відповідає дійсності, є надуманою та надана суду з метою уникнути відповідальності за вчинений злочин. З фотокарток наданих суду представником потерпілої вбачається, що прикраси закладені в ломбард та зображені на додатках до специфікації, задовго до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , використовувались потерпілою ОСОБА_8 та її матір`ю. Виходячи з об`єктивних обставин справи, віку ОСОБА_4 , вона як донька, яка постійно проживає з матір`ю знала, що ювелірні вироби потерпілої ОСОБА_8 відрізняються від прикрас, які носила її мати. Отже матеріали кримінального провадження, покази потерпілої, свідків повністю підтверджують вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Разом з тим, органом досудового слідства дії ОСОБА_4 щодо заволодіння майна належного потерпілій ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, однак кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України не знайшла свого підтвердження.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, із корисливих мотивів, викрала шкатулку, яка знаходилась в шафі у приміщенні однієї з кімнат за місцем її мешкання та яку ОСОБА_8 передала на тимчасове зберігання її матері - ОСОБА_5 , та в подальшому розпоряджалась вкраденими виробами, які знаходились у зазначеній шкатулці на власний розсуд.

Дані обставини доведені дослідженими доказами показаннями обвинуваченої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_9 .

Оцінюючи досліджені докази, суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_4 з ч. 2 ст. 185 на ч. 1 ст. 185 КК України.

Виходячи з вище викладеного, дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані, що характеризують особу винної, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває. Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є часткове визнання вини, вчинення злочину неповнолітньою. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не виявлені.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд приймає до уваги наступне.

У відповідності зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

20.04.2016 року ОСОБА_5 , яка є матір`ю неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 була визнана цивільним відповідачем у кримінальному провадженні №0005300.

Оскільки в судовому засіданні встановлена винуватість ОСОБА_4 у спричинені потерпілій матеріальної шкоди шляхом викрадення майна на суму 36 341,36 грн., суд вважає за необхідне стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_5 на користь потерпілої вказану суму в порядку відшкодування матеріальної шкоди.

При вирішенні цивільного позову потерпілої щодо стягнення моральної шкоди, судом встановлено, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, ОСОБА_8 було спричинено моральну шкоду, яка полягала в порушенні звичайного життєвого укладу, відчутті емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, проте, заявлена нею сума моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. є завищеною, а тому суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне в цій частині позовні вимоги задовольнити частково та визначає розмір компенсації моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. Підстав для визначення компенсації у більшому розмірі суд не вбачає.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 366-371, 373-376, 395 КПК України, ст. 102,104, КК України суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання - 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, якщо вона в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи, повідомляти кримінально-виконавчу систему про зміну місця проживання.

Стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_8 36 341 грн. 36 коп. в порядку відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_8 компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Речові докази:
- договір фінансового кредиту №1602/35688, специфікації до договорів про надання фінансових кредитів під заставу майна №157-000003884, №596-000002353, №162-000009855, №157-000003990, №142-000007194, №521-000004712, №128-000005211, №128-000005218 та фотокартки до них - залишити в матеріалах кримінального провадження;
- 96 фрагментів аркушів паперу з відтисками печаток «ЗОКЛ» та «Військовий комісаріат Комунарського району», а також трикутну печатку передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Комунарського ВП повернути ОСОБА_5 за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного
суду м. Запоріжжя ОСОБА_1