Ухвала
іменем україни

26 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,

встановила:

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Сумгаїт, Азербайджан, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця мешкання не має, раніше неодноразово судимого,

- засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 736,56 грн., вирішено долю речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він 13 липня 2015 року близько 22 години, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, в ході сварки з останнім, умисно наніс один удар лезом ножа в область грудної клітини ліворуч, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини з наскрізним ушкодженням діафрагми, печінки та шлунку, яке ускладнилось гострою крововтратою. Заподіяні ОСОБА_5 тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого, який від отриманих тілесних ушкоджень помер у короткий проміжок часу, близько 22 години 30 хвилин 13 липня 2015 року.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року вирок суду залишено без зміни.
Прокурор не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду просить переглянути її у касаційному порядку. Вважає, що судове рішення підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, на думку скаржника, суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив та не дав вичерпних відповідей на доводи захисника та засудженого щодо мотиву вчинення ОСОБА_4 вбивства та перекваліфікації дій ОСОБА_4 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додані до скарги судові рішення та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_4 дій, в результаті яких настала смерть ОСОБА_5 , у касаційній скарзі не оспорюються.
З вироку суду вбачається, що мету і мотив злочинних дій ОСОБА_4 встановлено судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказах у їх сукупності і взаємозв`язку.
Засуджений ОСОБА_4 під час судового розгляду свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та зазначив, що він умисно вдарив потерпілого ножем в область грудної клітини зліва, оскільки його обурив той факт, що ОСОБА_5 на пропозицію повернутися та розібратися не погодився та почав вириватися, відбив його руку і намагався вдарити.
Зазначені свідчення засудженого узгоджувалися з показаннями свідка ОСОБА_6 , який зазначив, що він дійсно в той вечір відпочивав з ОСОБА_4 в одній компанії. Вони знаходились на Театральному бульварі у м. Дніпропетровську, де пили пиво та вечеряли. Приблизно о 21 годині до них підійшли двоє хлопців, один з яких, як він потім дізнався ОСОБА_5 та в компанії виник конфлікт в який він не втручався. Він дійсно бачив як ОСОБА_4 побіг за потерпілим та повернувся приблизно через 30 хвилин, після чого засуджений повідомив що покарав ОСОБА_5 .
Досліджені судом й інші докази у провадженні, а саме: копія лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_5 № 1507, згідно з яким встановлені причини, що призвели до смерті потерпілого, а саме гостра крововтрата, множинні травми внутрішньо-черевних органів, проникаюче колото-різане поранення грудної клітини; висновок судово-медичної експертизи №1507/315Е від 30 липня 2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини з наскрізним ушкодженням діафрагми, печінки та шлунка; синців на задньо-зовнішній поверхні правого передпліччя у кількості двох, саден на задній поверхні правого плеча у нижній третині та на лівій бічній поверхні шиї у верхній третині, що виникли незадовго до настання смерті. Колото-різане поранення відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до настання смерті. Згідно даних медико-криміналістичного дослідження колото-різаного поранення, воно заподіяне сплощеним колючо-ріжучим предметом до складу якого входило залізо, з шириною клинка протягом поринулої частини не більше 20,4 мм, який мав гостре лезо та обух, товщиною близько 1,0-1,2 мм. Раньовий канал його прямує спереду назад і зверху вниз, довжиною близько 15 см.; акт судово-медичного дослідження (обстеження) №1507 від 30 липня 2015 року, відповідно до висновків якого, при дослідженні трупа ОСОБА_5 виявлено: сліпе колото-різане поранення грудної клітини з наскрізним ушкодженням діафрагми, печінки та шлунка; висновок судово-медичної експертизи №1507/348-Е від 12 серпня 2015 року, відповідно до якого враховуючи причину смерті, морфологічний характер та локалізацію тілесних ушкоджень виявлених на тілі потерпілого, не виключена можливість, що після їх отримання потерпілий міг самостійно пересуватися у будь-якому напрямку. протоколи огляду місцевості; акт застосування службового собаки від 14 липня 2015 року, який вказав можливий шлях приходу і відходу злочинця; висновок судовоцитологічної експертизи, у відповідності до якої отримані результати дослідження не виключають можливість походження слідів крові потерпілого ОСОБА_5 на клинку ножа; судово-трасологічної експертизи; речовий доказ - ніж, який є знаряддям злочину; висновок судово-психіатричної експертизи, відповідно до якого засуджений у період вчинення інкримінованого йому діяння ознак хронічного психічного захворювання або будь-якого іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; висновки судово-імунологічних експертиз про те, що на предметах вилучених у ОСОБА_4 , а саме кросівках, джинсах, жилетці та футболці виявлено сліди крові людини, змішаної з потом, в яких крім антигену Н, який властивий крові та виділенням трупа ОСОБА_5 , виявлено ще антиген В, який йому не властивий, присутність крові та поту потерпілого в вказаних слідах можлива лише в якості домішки.

Доводи прокурора про те, що умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_4 не мав є неспроможними.
Своє рішення колегія суддів районного суду обґрунтувала тим, що згідно показань ОСОБА_4 , що це саме він наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар ножем в область грудної клітини зліва і не заперечував проти того, що саме від цього удару потерпілий помер. Мотивом злочинних дій ОСОБА_4 був конфлікт з потерпілим внаслідок раптово виниклих неприязних стосунків, чого засуджений не заперечував. Той факт, що засуджений використав як знаряддя вбивства ніж, повністю усвідомлюючи свої дії, наніс один удар в життєво важливі органи потерпілого свідчать про наявність умислу у ОСОБА_4 , саме на умисне вбивство.
У вироку суд проаналізував і дав належну оцінку всім розглянутим в судовому засіданні доказам у їх сукупності та обґрунтовано дії винного кваліфікував за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне позбавлення життя. Підстав для перекваліфікації цих дій на ч. 2 ст. 121 КК України колегія суддів не вбачає.

З висновками суду першої інстанції обґрунтовано погодився і апеляційний суд, який переглянув вирок суду щодо ОСОБА_4 і виніс мотивовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з касаційної скарги, та наданих до неї судових рішень підстав для задоволення скарги не вбачається, а тому на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України колегія суддів, -

ухвалила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року щодо ОСОБА_4 .

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9