Справа № 646/4205/15-к
Провадження № 1-кп/646/21/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.06.16 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001995 від 18.06.2013 року за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Донецької області, Волноваського району смт.Новотроїцьке, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, маючого малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого: 30.07.2013 року Дзержинським районним судом міста Харкова за ч.1ст.186 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень, 10.11.2014 року Комінтернівським районним судом міста Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, відповідно до ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням терміном на 1 рік. Звільнений від відбуття призначеного судом покарання в зв`язку з застосуванням ЗУ «Про амністію у 2014року», 24.03.2016 року Комінтернівським районним судом міста Харкова за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

встановив:

17 червня 2013 року, близько 18:00 години ОСОБА_4 за попередньою змовою, в групі з ОСОБА_6 , матеріали кримінального провадження відносно якого були виділені в окреме провадження, відповідно до ухвали Червонозаводського районного суду міста Харкова від 28.04.2016 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи спільний намір на таємне викрадення майна ОСОБА_7 , знаходячись на пляжі Комсомольського озера, розташованого по вулиці Достоєвського у місті Харкові, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно викрали, взявши з під футболки ОСОБА_7 його банківську кредитну картку № НОМЕР_1 . Після чого зняли з неї за допомогою банкомату «ПриватБанк», розташованого по проспекту Гагаріна, 167, у місті Харкові гроші у сумі 3894 гривні 73 копійки, які поділили між собою і витратили на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення та в ході допиту надав суду показання як це викладено у даному вироку.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів в межах висунутого обвинувачення, його показання в судовому засіданні відповідають фактичним обставин справи, положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо фактичних обставин вчинення злочину, які сторонами кримінального провадження не оспорювались і судом було допитано обвинуваченого, досліджено матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого.

Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_4 допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, а саме викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність обставин, що пом`якшують покарання.

ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, є раніше неодноразово судимою особою, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває за місцем мешкання характеризується посередньо. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті Закону, що передбачає відповідальність за скоєне у виді позбавлення волі, з урахуванням вироку Комінтернівського районного суду міста Харкова від 24.03.2016 року.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілим не заявлявся.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369 - 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд
У Х ВА Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину передбаченого частиною 2 статті 185 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до частини 4 статті 70 КК України визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеним вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 24.03.2016 року більш суворим покаранням.

Термін відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 23.02.2016 року, як це зазначено у вироку Комінтернівського районного суду міста Харкова від 24.03.2016 року.

Речові докази:

DVD-R диск з фотографіями з банкомату «ПриватБанк», розташованому по пр.Гагаріна, 167 в м.Харкові, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1