Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 12 вересня 2016 року касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року,
в с т а н о в и л а:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі ВССУ) від 04 серпня 2016 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 5 ст. 427 КПК та надано йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії вказаної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
У межах наданого строку засуджений повторно звернувся з касаційними скаргами від 20 та 26 серпня 2016 року, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі ВССУ, в повному обсязі не усунув.
Зокрема, засуджений, як і попереднього разу, оскаржуючи ухвали, постановлені за результатами розгляду його заяви про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами, у резолютивній частині касаційної скарги від 26 серпня 2016 року ставить вимоги не тільки про скасування зазначених ухвал, але і про скасування вироку Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 23 січня 2013 року, ухвали Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 09 липня 2013 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2014 року щодо нього, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції.
Крім того, зазначене свідчить про неузгодженість між частинами касаційної скарги засудженого від 26 серпня 2016 року та перешкоджає суду касаційної інстанції визначитися з предметом перевірки у касаційному порядку.
До того ж, як убачається зі змісту касаційних скарг засудженого від 20 та 26 серпня 2016 року, вони містять різні вимоги, що також свідчить про неузгодженість позиції засудженого.
Окрім вказаного, засуджений у касаційній скарзі від 26 серпня 2016 року, як і попереднього разу, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та вказує на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Згідно ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Таким чином, засудженим не були виконанні вимоги попередньої ухвали, а тому його касаційні скарги підлягають поверненню.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційні скарги на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року з усіма доданими до них матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3