Справа № 185/5990/16-к
Провадження № 1-кп/185/362/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2016 року м.Павлоград
Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у м.Павлограді Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000125 від 16.01.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нове Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, проживаючого в буд. АДРЕСА_1 , зареєстрованого в буд. АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, в тому числі останній раз:

04 квітня 2007 року Амур-Ниньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.263, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ст.70 КК України до семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Звільнений 02.08.2013 року на підставі ухвали Синельниківського міського суду Дніпропетровської області від 25.07.2013 року умовно достроково на один рік два місяці дев`ять днів позбавлення волі:

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.153, ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В :
16.01.2016 року приблизно о 07.50 годині ОСОБА_5 , будучи вдягненим у камуфляжний одяг та балаклаву, перебуваючи біля трансформаторної будки поблизу Павлоградської загальноосвітньої середньої школи №4 в районі вулиці Тельмана м.Павлоград, побачив раніше незнайому йому жінку ОСОБА_4 .

В цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства.

Реалізуючи свій вищезазначений злочинний умисел, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_4 та спитав чи хоче остання жити, після чого схопив її за ліву руку та почав тягти в бік бомбосховища, яке розташоване за занедбаним туалетом, неподалік від школи.

ОСОБА_4 стала опиратися та звати на допомогу, після чого ОСОБА_5 наніс їй один удар кулаком правої руки в ділянку правого ока, дістав з карману ніж з рукояткою чорної кольору, яким став замахуватися на неї при цьому наказавши останній, щоб вона закрила рот та не кричала бо він її вб`є.

Після цього ОСОБА_5 сказав ОСОБА_4 , щоб вона зробила йому укол.

В свою чергу ОСОБА_4 попросила його щоб він віддав їй ножа, він це зробив, однак відразу ж ОСОБА_5 сказав, що у нього є пістолет, і що він застосує зброю відносно неї у тому випадку якщо вона не буде робити те, що він скаже.

Після цього ОСОБА_5 повів ОСОБА_4 до бомбосховища, де наказав їй спустилася вниз у приміщення бомбосховища, на що вона не погодилась в зв`язку з чим ОСОБА_5 наніс їй один удар рукою в область правого ока та штовхнув її у бомбосховище, де підійшов до неї, та знову штовхнув ОСОБА_4 у грудну клітину.

Від поштовху вона впала на покришку від транспортного засобу, підвелась та в цей час ОСОБА_5 міцно її схопив, прижав до себе своєю правою рукою, а лівою рукою дістав свій статевий член та сказав, щоб ОСОБА_4 взяла його статевий член своєю рукою і водила нею по ньому.

ОСОБА_4 побоюючись за своє життя та здоров`я, усвідомлюючи можливість застосовування проти неї фізичного насильства, проти власної волі, під психологічним примусом погодилась виконувати наказ ОСОБА_5 та водити рукою по його статевому члену від чого у ОСОБА_5 відбулося сім`я виверження на лежачу в бомбосховищі покришку транспортного засобу.

Окрім цього, одразу ж після зазначеної події ОСОБА_4 вибігла з вказаного бомбосховища та намагалася втекти від ОСОБА_5 , який наздогнав її, вдарив в спину в наслідок чого ОСОБА_4 впала на землю, стала знову кричати про допомогу на що ОСОБА_5 наніс їй удар рукою в ділянку правого ока та забравши свій ніж, який випав з пакету потерпілої коли остання впала на землю, став від неї уходити в сторону.

В той час коли ОСОБА_5 відходив від потерпілої у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, в той же час та в тому ж місці ОСОБА_5 вимовивши: «а стоп», повернувся до ОСОБА_4 , та наказав віддати йому її мобільний телефон.

В свою чергу ОСОБА_4 , побоюючись за своє життя та здоров`я, з метою уникнення подальшого застосування до неї фізичного насильства, виконала вимогу останнього, віддавши свій мобільний телефон марки «LG Е -612», вартість якого згідно висновку судово товарознавчої експертизи №1646-16 від 28.03.2016 року станом на 16.01.2016 року становила 454,65 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 разом з відкрито викраденим майном покинув місце злочину.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав частково, зазначаючи про визнання своєї вини лише за ч.2 ст.186 КК України.

При цьому показав, що статевий злочин відносно потерпілої ОСОБА_7 він не вчиняв.

16.01.2016 року приблизно о 07.50 годині він дійсно був вдягненим у камуфляжний одяг та балаклаву, перебував біля трансформаторної будки поблизу Павлоградської загальноосвітньої середньої школи №4 в районі вулиці Тельмана м.Павлоград.

В зазначеному місці він побачив раніше незнайому йому потерпілу, у якої він відкрито викрав мобільний телефон «ЛЖ», з яким втік з місця вчинення злочину.

Додав, що інших злочинів відносно потерпілої ОСОБА_7 він не вчиняв, а відкрито викрадений телефон залишив своїй пристарілій матері, який згодом вилучили працівники поліції.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про свою невинуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.153 України спростовуються, а його провина у вчинені інкримінованих злочинів у повному обсязі підтверджується показаннями, даними у судовому засіданні потерпілою, та доказами, дослідженими судом під час судового розгляду справи.
Так, в судовому засіданні потерпіла в повному об`ємі підтримала обвинувачення за ч.1 ст.153 та ч.2 ст. 186 КК України змінене під час судового розгляду прокурором, та відмовилася підтримувати обвинувачення в старій редакції, зокрема, за ч.2 ст.187 КК України та дала показання відповідно до яких 16.01.2016 року приблизно о 07.50год., коли вона йшла на роботу по вул.Тельмана в м.Павлограді зустріла раніше не знайомого ОСОБА_5 .

Останній був вдягненим у камуфляжний одяг та балаклаву, та перебував біля трансформаторної будки поблизу Павлоградської загальноосвітньої середньої школи №4.

Він підійшов до неї та спитав чи хоче остання жити, після чого схопив її за ліву руку та почав тягти в бік бомбосховища, яке було розташоване за занедбаним туалетом, неподалік від школи.

Вона стала опиратися та звати на допомогу, зазначаючи що в неї є діти, після чого ОСОБА_5 наніс їй один удар кулаком правої руки в ділянку правого ока, дістав з карману ніж з рукояткою чорної кольору, яким став замахуватися на неї при цьому наказавши їй, щоб вона закрила рот та не кричала, інакше він її вб`є.

Після цього ОСОБА_5 сказав їй, щоб вона зробила йому укол. Вона погодилася, була налякана, та в свою чергу попросила обвинуваченого, аби він віддав їй ножа.

Обвинувачений віддав їй ножа, однак відразу ж ОСОБА_5 сказав, що у нього є пістолет, і що він застосує зброю відносно неї у тому випадку, якщо вона не буде робити те, що він скаже.

Після цього ОСОБА_5 повів її насильно до бомбосховища, де наказав їй спустилася вниз у приміщення бомбосховища, на що вона не погодилась, в зв`язку з чим ОСОБА_5 наніс їй один удар рукою в область правого ока, та штовхнув її у бомбосховище, де підійшов до неї, та знову штовхнув її у грудну клітину.

Від поштовху вона впала на покришку від транспортного засобу, підвелася, та в цей час ОСОБА_5 міцно схопив її, прижав до себе своєю правою рукою, а лівою рукою дістав свій статевий член та сказав, щоб вона взяла його статевий член своєю рукою і водила рукою по ньому.

Вона, побоюючись за своє життя та здоров`я, усвідомлюючи можливість застосовування проти неї фізичного насильства, проти власної волі, під психологічним примусом погодилась виконувати наказ ОСОБА_5 та стала водити рукою по його статевому члену, від чого у ОСОБА_5 відбулося сім`я виверження на лежачу в бомбосховищі покришку транспортного засобу.

Після цього обвинувачений відпустив її і вона вибігла з вказаного бомбосховища та намагалася втекти від ОСОБА_5 , який наздогнав її, вдарив в спину в наслідок чого вона впала на землю, стала знову кричати про допомогу, на що ОСОБА_5 наніс їй удар рукою в ділянку правого ока та забравши свій ніж, який випав з її пакету, коли вона впала на землю, став від неї уходити в сторону.

Однак, в той же час та в тому ж місці ОСОБА_5 вимовивши: «А, стоп!», знову повернувся до неї, та наказав віддати йому її мобільний телефон.

Вона, побоюючись можливого тиску та знущань з боку обвинуваченого виконала вимогу останнього, віддавши свій мобільний телефон марки «LG Е -612», вартість якого згідно висновку судово товарознавчої експертизи №1646-16 від 28.03.2016 року станом на 16.01.2016 року становила 454,65 гривень.

Після цього, ОСОБА_5 разом з відкрито викраденим майном покинув місце злочину, а вона діставшись місця роботи повідомила про злочин колег, які викликали правоохоронні органи.

Протоколом огляду місця події від 16.01.2016 року встановлене місце вчинення кримінального правопорушення район бомбосховища біля школи № 4 в м.Павлограді, наявність в зазначеному місці речей, що використовувалися обвинуваченим під час вчинення злочину, та сліди органічного походження (а.к.п.10)

Висновком судово-медичної експертизи у потерпілої ОСОБА_4 встановлена наявність механічних тілесних ушкоджень по синцю з локалізацією навколо правого ока та нижньої третини правої гомілки по внутрішній поверхні, що утворилися по ударному механізму, та відносяться до ступеню легких тілесних ушкоджень (а.к.п.24)

Під час проведення обшуку житла (протокол від 11.03.2016 року) за місцем проживання обвинуваченого та його матері виявлено та вилучено декілька мобільних телефонів, серед яких й мобільний телефон ЛЖ належний потерпілій ОСОБА_4 (а.к.п.53-56)

Під час проведення пред`явлення особи для впізнання потерпіла ОСОБА_4 серед представлених на впізнання осіб впізнала за голосом обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, що вчинила відносно неї злочини (а.к.п.89-91), та під час слідчого експерименту розповіла про обставини та перебіг злочину, що вчинив відносно неї обвинувачений (а.к.п.166,167)

Висновком товарознавчої експертизи (а.к.п.112) встановлена вартість відкрито викраденого у потерпілої ОСОБА_4 мобільного телефона ЛЖ 454грн.65коп.

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що сліди сперми, вилучені на покришці у бомбосховищу під час проведення протоколу огляду місця події можуть на 99,99999978 відсотків походити від ОСОБА_5 (а.к.п.195)

Наведені беззаперечні докази винності обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.153 та ч.2 ст.186 КК України, на переконання суду доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Крім того, зазначені докази вини обвинувачених є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України, є достовірними, допустимими та достатніми.

Таким чином, винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, доказана повністю та підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно правильно кваліфікувати таким чином:

- за ч.1 ст.153 КК України як задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства.

- за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості учиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч.2 тієї ж статті особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочини середньої тяжкості та тяжкий злочин, раніше був судимий.

Пом якшувальною обставиною суд визнає наявність у обвинуваченого матері похилого віку.

Обтяжуючою обставиною суд визнає рецидив злочинів.

Сукупність наведених обставини, характер та спосіб вчинення обвинуваченим інкримінованих злочинів, вимога потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, у своїй сукупності свідчать про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого, а також про те, що виправити обвинуваченого та запобігти його злочинній діяльності не можливо без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_5 має бути засудженим за ч.1 ст.153 та ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі в межах, передбачених санкціями вказаних статей.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 має бути призначено за ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, у вигляді позбавлення волі, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим.

Позовні вимоги у даному кримінальному провадженню відсутні.

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати в порядку ст.124 КПК України мають бути віднесені на обвинуваченого ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370, 371, 374 КПК України , суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.153, ч.2 ст.186 КК України

ОСОБА_5 призначити покарання:

- за ч.1 ст.153 КК України у вигляді позбавлення волі на строк три роки;

- за ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавленні волі на строк чотири роки..

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити незмінним у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання для ОСОБА_5 обчислювати з 10.30год. 18 березня 2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , засудженому до позбавлення волі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, період його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з дня його затримання 10.30год. 18 березня 2016 року до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- мобільний телефон ЛЖ залишити потерпілій ОСОБА_4 за належністю:

- диск формату DVD-R з записом слідчого експерименту зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.к.п.168,169)

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у суммі 176грн.20коп.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1