Справа № 299/156/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29.03.2016 р. м. Ужгород
Повертаючи обвинувальний акт, суд своє рішення обґрунтував тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не відповідає ст.291 КПК України, оскільки не містить належний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення. І виклад фактичних обставин, і формулювання обвинувачення закінчується вказівкою на те, що ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у період приблизно з 23.00 годин 29.06.2014 по 02.00 годин 30.06.2014 умисно незаконно позбавили волі потерпілого ОСОБА_9 . Такий виклад правової кваліфікації кримінального правопорушення, на думку суду, не є належним, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність повинна завершувати виклад встановлених при проведенні досудового розслідування фактичних обставин кримінальної правопорушення та містити чіткий опис ознак кримінального правопорушення згідно диспозиції статті (частини статті), за якою кваліфіковано дії обвинуваченого, із переліченням інкримінованих кваліфікуючих ознак. Крім того, і виклад фактичних обставин, і формулювання обвинувачення у обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 містить зазначення того, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . На думку суду, твердження у обвинувальному акті про вчинення кримінального правопорушення, крім особи, відносно якої складено цей обвинувальний акт, також іншими особами, суперечить такій засаді кримінального провадження, як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини. Крім того, обвинувальний акт не містить відомостей про розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_9 та не вказано повністю займану посаду прокурором, який підписав та затвердив обвинувальний акт.
В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді судового провадження у підготовчому судовому засіданні в суді першої інстанції, просить ухвалу скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції з стадії підготовчого судового провадження. Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Крім того, вказує, що і потерпілий і обвинувачений при з`ясуванні їх думки, просили суд призначити обвинувальний акт до розгляду і заперечували про повернення його прокурору.
Заслухавши доповідь судді про зміст судового рішення та доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Ці вимоги кримінального процесуального закону щодо обвинувального акту відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 146 КК України не були виконані в повній мірі старшим слідчим в ОВС відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 .
Прокурор, затверджуючи цей обвинувальний акт, також не звернув уваги на те, що складений слідчим обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Так, в обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, які закінчуються вказівкою на те, що ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у період приблизно з 23.00 год. 29.06.2014 по 02.00 год. 30.06.2014 умисно незаконно позбавили волі потерпілого ОСОБА_9 .
Такий виклад правової кваліфікації кримінального правопорушення не є належним, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність повинна завершувати виклад встановлених при проведенні досудового розслідування фактичних обставин кримінального правопорушення та містити чіткий опис ознак кримінального правопорушення згідно диспозиції статті (частини статті), за якою кваліфіковано дії обвинуваченого, із переліченням інкримінованих кваліфікуючих ознак.
Однак, обвинувальний акт не містить посилання на ці положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність, що є порушенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про невідповідність в цій частині обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, є правильними.
Крім цього, апеляційний суд також визнає не правильним твердження у обвинувальному акті про вчинення кримінального правопорушення, крім обвинуваченого ОСОБА_6 , відносно якого складено це обвинувальний акт, також ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , оскільки такі суперечать засаді кримінального провадження - презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Разом із тим, колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновками суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки слідчим в обвинувальному акті зазначено про те, що цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено та матеріальної шкоди кримінальним провадженням не завдано.
Не погоджується із висновками суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті зазначено займану посаду прокурором, а саме - прокурор відділу прокуратури Закарпатської області.
Але ці помилкові висновки суду є такими, що не впливають на правильність прийнятого рішення про повернення обвинувального акту, а тому не є підставами для зміни чи скасування ухвали суду.
Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Оскільки суд першої інстанції встановив невідповідність обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, прийняте рішення про повернення обвинувального акту прокурору відповідає вимогам ч. 3 ст. 314 КПК України, а тому є правильним.
За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності ухвали суду є необґрунтованими, а її вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -
апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області залишити без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанцій набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.
Судді: