Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/164/13 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - Крадіжка Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2013 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Осєтрова В.І.,

суддів - Петрової І.М., Яковлєвої С.В.,

при секретарі - Берневек О.А.,

за участю прокурора - Добрової Н.І.,

обвинуваченої - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0001026 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченої на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.05.2013 року яким,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Малотимошівку, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, мешканка АДРЕСА_1, раніше судима:

1). 23.08.2012 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 680 грн.;

2). 12.03.2013 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки,

засуджена за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Вироком суду ОСОБА_3 визнана винною та засуджена за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло. Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

29 грудня 2012 року, о 19 годині ОСОБА_3 знаходячись в під'їзді будинку № 3 по вул. Шатило в м. Кіровограді побачила, що двері квартири № 82 не зачинені, а на столі у кухні лежить телефон, тому вирішила проникнути до житла з метою крадіжки, повторно. Через відкрити двері ОСОБА_3 проникла до вказаної квартири, де таємно, повторно викрала мобільний телефон "LG Т-370" вартістю 500 грн. з чохлом вартістю 30 грн., та картками мобільних операторів, які не становлять цінності для потерпілої. Після чого з місця пригоди зникла та викраденим розпорядилась на власний розсуд, чим завдала матеріальної шкоди ОСОБА_4 на загальну суму 530 грн.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_3 просить оскаржуване рішення змінити в частині призначеного покарання, та призначити покарання не повязане з позбавленням волі. Своє прохання мотивує тим, що судом при призначенні покарання не були взяті до уваги всі обставини справи, зокрема те, що на момент вчинення кримінального правопорушення вона перебувала на другому місяці вагітності. Таким чином, на переконання апелянта, суд повинен був застосувати ст. 79 КК України та звільнити її від відбування покарання з іспитовим строком.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену ОСОБА_3, яка підтримала свою апеляційну скаргу та в судових дебатах і останньому слові просила звільнити її від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої та вважала вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_3 задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку, належно оцінені судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та наведені у вироку, та ніким з учасників судового провадження не оскаржуються.

Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, районний суд в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які передбачені ст. 65 КК України та належним чином врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, які помякшують та обтяжують покарання.

Так, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою ОСОБА_3, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Характеризуючи особу останньої, суд врахував попередні судимості, негативну характеристику з місця проживання, а також те, що ОСОБА_3 не займалась суспільно-корисною працею, на обліках лікарів нарколога та психіатра не знаходиться. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. Обставини, які помякшують покарання судом обґрунтовано визнано щире каяття у скоєному та повне визнання вини.

При цьому, хоча матеріали справи не містять документального підтвердження факту знаходження обвинуваченої у стані вагітності, однак візуально, під час апеляційного розгляду кримінального провадження, було встановлено вказаний факт, через що колегія суддів визнає обставину, яка також помякшує покарання обвинуваченій вчинення кримінального правопорушення жінкою в стані вагітності. При цьому, на переконання колегії суддів, вказана обставина судом першої інстанції хоч і не зазначена у вироку суду, проте належним чином була врахована при призначенні покарання обвинуваченій.

З урахуванням вище вказаного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду про можливість виправлення та попередження вчинення ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень виключно в умовах ізоляції її від суспільства у призначений судом строк.

Враховуючи те, що до постановлення попереднього вироку було встановлено, що ОСОБА_3 вчинила інше кримінальне правопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував до неї положення ч. 4 ст. 70 КК України та остаточно призначив покарання за сукупністю злочинів.

Підстав, які б давали можливість звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, колегія суддів не вбачає, а тому вирок районного суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.05.2013 року стосовно неї без змін.

Судді: підписи

Згідно оригіналу:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2