Провадження №: 1-кп/752/51/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2016 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
представника потерпілого - ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченої - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0008813 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Красний Кутськ, Павлоградської обл., Казахстан, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 125 КК України,-
встановив:
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 29.06.2013 року, близько 18 години, перебуваючи на території земельної ділянки № 93 по вул. Бродівській у м. Києві, піднялись на складені біля паркану дерев`яні колоди, щоб мати змогу дістати руками до потерпілої ОСОБА_5 , яка в цей час перебувала по інший бік паркану, на території земельної ділянки АДРЕСА_1 та після раптово виниклої сварки, на ґрунті неприязних відносин, ОСОБА_7 схопила потерпілу за волосся та почала тримати з метою усунення перешкод для ОСОБА_8 та за для того, щоб потерпіла не змогла відійти в сторону. Одночасно, ОСОБА_8 в цей же час, зверху над парканом, почала наносити удари рукою по потерпілій в область голови правого плеча та грудної клітини з правої сторони чим спричинили потерпілій легкого ступеня тілесні ушкодження.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду не визнала та повністю заперечила. Одночасно пояснила, що ОСОБА_8 приходиться їй сестрою, а потерпіла ОСОБА_5 тіткою. В день 29.06.2013 року, ніякої бійки не було, як і не було таких обставин в жоден інший день. В той день, ОСОБА_7 до 17:00 години перебувала на роботі, після чого о 18:00 повернулась до дому з ОСОБА_9 . Потім зайшли до подвір`я ОСОБА_8 та були там. Одночасно, перебуваючи на вказаному подвір`ї, бачили, як коло паркану між ділянками ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , зі сторони ОСОБА_8 були розкидані колоди, проте хто їх розкидав та з якою метою вона не знає. Після цього, ОСОБА_8 їх позбирала, проте потім їх хтось знову розкидав. Пізніше, бачила, як приїздила карета швидкої медичної допомоги та міліція. Звернула увагу суду, що має хворі ноги, а тому не могла б вилазити на ніякі колоди. Наголосила, що вона з ОСОБА_8 в той день взагалі не бачили потерпілу та вважає, що їх обмовили. Одночасно, підтвердила дійсність неприязних стосунків, які виникли між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з однієї сторони та потерпілою на ґрунті майнових спорів.
Незважаючи на заперечення свої вини, її вина повністю доведена показами потерпілої, свідків та наступними доказами, які суд оцінивши в сукупності визнає належними та допустимими.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 29.06.2013 року перебувала у себе вдома, за адресою АДРЕСА_1 . Також були присутні її донька та подруги. Раптово, побачила, як зі сторони земельної ділянки ОСОБА_8 через паркан летить сміття. ОСОБА_5 підійшла до паркану, після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 піднялись на дрова, складені коло паркану зі сторони ОСОБА_8 , Тютюн схопила ОСОБА_5 за коси та почала тримати, в той час як ОСОБА_8 так само піднялась на складені дрова та почала зверху над парканом бити рукою ОСОБА_5 , зокрема, по голові та руці. Після цього потерпіла втратила свідомість та не пам`ятає як відбувались події, зокрема те, хто викликав швидку медичну допомогу та міліцію.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що є сусідкою потерпілої ОСОБА_5 та проживає за адресою АДРЕСА_1 . В день 29.06.2013 року вона зайшла у гості до ОСОБА_5 , яка була на городі. У будинку в цей час перебували ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Увечері, близько 18:00 години, коли всі вечеряли, ОСОБА_10 почула, як хтось кидає сміття через паркан, ОСОБА_5 вийшла на двір, щоб роздивитись, що відбувається. Після цього, через вікно у кухні ОСОБА_10 та інші бачили як ОСОБА_7 тримала ОСОБА_5 рукою за шкирки зверху над парканом, а ОСОБА_8 , через паркан зверху, наносила удари рукою у голову ОСОБА_5 та всюди, куди могла дістати. При цьому, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 для того, щоб дістати до ОСОБА_5 встали на якійсь дошки.
Як пояснила свідок ОСОБА_12 , в день 29.06.2013 року вона зайшла у гості до ОСОБА_5 .. У 18:00 годині, вона вечеряла разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , коли побачили через вікно, як хтось кидає сміття через паркан. ОСОБА_5 вийшла на двір, щоб роздивитись, що відбувається. Після цього, через вікно у ОСОБА_12 та інші бачили як ОСОБА_7 тримала ОСОБА_5 рукою за волосся зверху над парканом, а ОСОБА_8 , через паркан зверху, наносила удари рукою у голову ОСОБА_5 та всюди, куди могла дістати. При цьому, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 для того, щоб дістати до ОСОБА_5 встали на якійсь дошки. При цьому ОСОБА_5 кричала. ОСОБА_12 та інші вибігли на двір, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 втікли до себе на подвір`я, а потерпіла лежала на землі коло паркану. Після цього викликали швидку та міліцію.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , донька ОСОБА_5 , показала, що о 18:00 годині, вона вечеряла разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , коли побачили через вікно, як хтось кидає сміття через паркан. ОСОБА_5 вийшла на двір, щоб роздивитись, що відбувається. Після цього почули крик ОСОБА_5 . ОСОБА_11 вискочила у двір та побачили як ОСОБА_7 тримала ОСОБА_5 рукою за волосся зверху над парканом, а ОСОБА_8 , через паркан зверху, наносила удари рукою у голову ОСОБА_5 та тіло. При цьому, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 для того, щоб дістати до ОСОБА_5 встали на якійсь дошки. В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 втікли до себе на подвір`я, а потерпіла лежала на землі коло паркану. Після цього викликали швидку та міліцію.
Вказані покази суд бере до уваги так як вони послідовні, обґрунтовані та узгоджуються між собою.
На підтвердження вини обвинуваченої ОСОБА_7 суд бере наступні докази.
-Протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29.06.2013 року, відповідно до якого, ОСОБА_5 повідомила, що її сусідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 побили її.
-Довідку № 6002 від 01.09.2014 року, відповідно до якої, у ОСОБА_5 під час перебування на стаціонарному лікуванні з 01:30 30.06.2013 року виявлено ЗЧМТ, струс головного мозку, забої м`яких тканин голови, тулубу, забій м`яких тканин правого плеча, грудей.
-Копіями карток виїзду швидкої медичної допомоги № 1312 від 29.06.2013 року та 21 від 30.06.2013 року.
-Висновком експерта № 1632/Е від 04.09.2014 року, відповідно до якого, у ОСОБА_5 на час звернення за медичною допомогою 29.06.2013 року були тілесні ушкодження у вигляді синців (м`яко-тканинні крововиливи) волосистої частини голови, правого плеча, грудної клітини справа та які відносяться до легкого тілесного ушкодження.
Також на підтвердження вини обвинуваченої до суду надано протокол проведення слідчого експерименту від 20.10.2014 року в якому відображено, як потерпіла ОСОБА_5 та свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 пояснють про обставини та показують місце нанесення тілесних ушкоджень потерпілій.
В той же час, в черговий раз враховуючи обставини того, що обвинувачена не визнала своєї вини, суд, аналізуючи протокол проведення слідчого експерименту, прийшов до висновку, що проводячи зазначену слідчу дію, слідчий, не дотримався вимог процесуального законодавства, та, користуючись обставинами того, що потерпіла та свідки погодились дати покази, між іншим без обвинувачених та їх захисника, провів слідчий експеримент, проте не досяг мети проведення зазначеної слідчої дії та її наслідків, що, згідно вимог ст. 223 КПК України, є підставою проведення слідчої дії.
Так, згідно вимог ст. 240 КПК України, слідчий експеримент проводиться з метою перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та проводиться шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, тощо. В той же час, як видно з змісту протоколу, фактично результати слідчого експерименту зведені до показань потерпілої та свідків щодо обставин нанесення потерпілій тілесних ушкоджень. Відтворення обставин нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, зокрема спосіб нанесення таких тілесних ушкоджень, місце нанесення, учасники бійки, особливості бійки, не проводились та не відмічалася в протоколі, а тому суд до уваги цей протокол не бере.
Посилання сторони захисту на недопустимість інших доказів суд не бере до уваги з огляду на те, що такі докази після дослідження судом визнані такими, що є допустимими.
Сторона захисту на підтвердження невинуватості обвинуваченої ОСОБА_7 надала такі докази.
Так, як пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 він 29.06.2013 року перебував по вул. Бродівській у м. Києві разом із ОСОБА_14 чоловіком ОСОБА_7 та ремонтували автомобіль. О 17-18 годині додому прийшла ОСОБА_7 зі своєю донькою. О 20:00-20:30 дізнався, що приїздила швидка медична допомога. Звернув увагу суду, що за той день ніяких бійок чи сварок він не чув. На запитання суду повідомив, що від того місця де вони ремонтували автомобіль до будинку ОСОБА_5 близько 100 метрів.
Як пояснила свідок ОСОБА_15 , яка є невісткою ОСОБА_7 , 29.06.2013 року вона перебувала із ОСОБА_7 та ОСОБА_16 після 18:00 на подвір`ї. Після 19:00 пішла додому при цьому не бачила и не чула ніяких сварок.
Як пояснила свідок ОСОБА_16 , донька ОСОБА_17 29.06.2013 року, до 17:00 години працювали, а потім пішли із мамою додому. Вдома, через те, що у неї боліла нога її оглянув лікар, який одночасно оглядав і ОСОБА_7 . Коли проходили по двору, бачили розкидані колоди, проте хто це зробив не знає. ОСОБА_8 їх зібрала, проте хтось знову їх розкидав. Пізніше дізналась, що до ОСОБА_5 приїзжала швидка допомога. Одночасно, звернула увагу суду на те, що весь час була біля ОСОБА_7 а пішла додому близько 19:00 і ніяких бійок не бачила і не чула.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , виїзний лікар Київської станції швидкої допомоги, показав, що 29.06.2016 року о 19:58 був виклик, наче ОСОБА_5 полаялась із сусідкою, біль в грудях, серцевий напад. На місце швидка приїхала о 20:24. По прибуттю розпитали обставини події. ОСОБА_5 скаржилась на біль у грудях, тремтіння тіла. Лікарі зробили кардіограму, дали корвалол, аспікард та поїхали о 20:40. При цьому про ушкодження ніхто не заявляв. Пізніше, о 00:16 поступив другий виклик, наче травма голови у ОСОБА_5 . Лікарі приїхали о 00:33 та розпитали обставини. Були скарги на головокружіння, нудоту, блювота. Із пояснень, ОСОБА_5 сказала, що посварилась із сусідкою, та тягала її за коси. При цьому ОСОБА_19 відмітив, що у потерпілої справді були блювота та головокружіння, хоча ознак побоїв він не бачив. Була також підозра на ЗЧМТ.
Допитана за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні експерт ОСОБА_20 пояснила, що проводила експертизу лише за наявною документацією. Одночасно, в історії хвороби не було розписано детально, що таке забої. Наявність синців була підтверджена довідкою № 6002 від 01.09.2014 року.
Посилання сторони захисту на інші документи та обставини, які не стосуються обставин справи суд до уваги не бере та відкидає. Одночасно, не бере суд до уваги довідки № 1 та № 2 від 01.09.16 року, оскільки фактично ці довідки є поясненнями ОСОБА_21 , які містяться на бланках медичних довідок, а сам ОСОБА_21 у судовому засіданні не допитувався.
Так само суд не бере до уваги відтворення обставин події за участі обвинувачених, підготовлене стороною захисту з аналогічних причин, як і не взяв суд до уваги протокол слідчого експерименту, зокрема через відсутність всіх учасників кримінального провадження. Крім того, проведення відповідних дій стороною захисту не регламентується вимогами КПК України.
Одночасно суд бере до уваги покази свідків захисту, зокрема ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , в частині загальних обставин, проте критично до них ставиться, з огляду на те, що свідок ОСОБА_13 знаходився не поруч із місцем, де відбулась бійка, а свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не були присутні під час бійки, оскільки немає жодних інших визнаних судом допустимими доказів, що вони взагалі були поруч із місцем бійки та в час коли вона відбулась. Одночасно свідки сторони обвинувачення не вказували на присутність будь-яких інших осіб під час бійки.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, потерпілу, свідків та дослідивши матеріали кримінального провадження, матеріали, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 125 КК України як пособництво через усунення перешкод сприяючи вчиненню легкого тілесного ушкодження, кваліфіковані вірно.
Одночасно, відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 07.11.2016 року, кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрите за клопотанням сторони захисту на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку із смертю обвинуваченої.
Одночасно, при призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів невеликого ступеню тяжкості, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченої, на обліку у лікаря та психіатра не перебуває, раніше не судима, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та що обтяжують покарання.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.
На думку суду, призначене обвинуваченій покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для її виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
Одночасно, відповідно до ст. 12 КК України, інкримінований злочин віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, найсуворіше покарання за яке передбачене у виді виправних робіт.
Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Відповідно до ч. 5 ст.74 КК особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.
Приймаючи до уваги, що з дня вчинення злочину 29.06.2013 року минуло понад два роки, обвинувачена, у разі її згоди, має бути звільнена від кримінальної відповідальності, за відсутності згоди така особа звільняється від покарання.
Під час обговорення питання про застосування положень закону щодо застосування строків давності ОСОБА_7 наполягала на відсутності складу злочину та недоведеності її вини.
Дану позицію суд сприймає, як заперечення проти звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, що тягне прийняття рішення про звільнення її від покарання.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
визнати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень в дохід держави.
На підставі ч.1 ст. 49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку з закінченням строків давності ОСОБА_7 звільнити від покарання.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_22