Єдиний унікальний номер 233/6178/15-к
Номер провадження 11-кп/775/536/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25.02.2016р., яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленінакан Вірменії, громадянина Вірменії, з середньою освітою, який не працює, не одруженого, раніше судимого: 1) 26.03.2015р. Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.ч.1,2 ст.15 - ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на сто шістдесят годин; 2)19.08.2015р. Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст.185 ч.2, 71,72 КК України до покарання у виді арешту строком на три місяці двадцять днів; 3) 09.12.2015 р. Краматорським міським судом Донецької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.2 ст.185, ст.ст. 70 ч.ч.1,4, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік дев`ять місяців, зареєстрованого та мешкаючого у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25.02.2016р. ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.

На зазначений вирок суду обвинуваченим ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 :

-прохає скасувати вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25.02.2016р.та перекваліфікувати його дії з ч.3 ст. 187 КК України на ч.1 ст. 187 КК України, оскільки в його діях відсутнє проникнення до магазину тому, що він зайшов у відкритий магазин, який на той момент працював;

-зазначає, що суд першої інстанції та слідчий проігнорували його покази з приводу того, що він носив пневматичний пістолет тільки через те, що заборгував гроші своєму знайомому, який вимагав від нього термінового повернення боргу;

-вказує, що висновки суду першої інстанції не підтверджуються дослідженими доказами та суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли суттєво вплинути на його висновки.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги та прохали її задовольнити у повному обсязі, доводи прокурора ОСОБА_7 , яка прохала відмовити у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 за таких підстав.

Апеляційним розглядом справи встановлено, що судом першої інстанції ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 13.08.2015р. знаходився за місцем свого мешкання у АДРЕСА_1 , коли в нього виник злочинний намір на проникнення до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого у АДРЕСА_2 , та здійснення розбійного нападу на продавця магазину, з метою заволодіння чужим майном.

Реалізовуючи свій злочинний намір та з метою полегшення вчинення злочину, ОСОБА_5 взяв з собою пневматичний газобалонний пістолет моделі КМ-45DHN калібру 4,5 мм та вирушив до вказаного магазину.

13.08.2015р. о 17.55 год. ОСОБА_5 прийшов до магазину мережі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого у АДРЕСА_2 , приміщення якого орендує фізична особа-підприємець ОСОБА_9 , при цьому змінив свою зовнішність, а саме прикрив волосся фрагментом тканини у вигляді косинки та приклеїв вуса, шляхом вільного доступу через незачинені двері проник до приміщення вказаного магазину, де дістав з пакету принесений з собою з метою вчинення злочину пневматичний газобалонний пістолет моделі КМ-45DHN калібру 4,5 мм, який направив на продавця магазину ОСОБА_10 , яка знаходилась в приміщенні магазину, та став погрожувати їй фізичною розправою, тобто застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілої. Після цього ОСОБА_5 , продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, став вимагати від ОСОБА_10 віддати йому з приміщення магазину грошові кошти, а також її золотий ланцюжок з хрестиком. Для підтвердження рішучості своїх дій та усунення можливості опору з боку потерпілої ОСОБА_11 наказав ОСОБА_10 стати на коліна, після чого лейкопластиром заклеїв їй рота і зв`язав її руки ззаду тулуба. Дії ОСОБА_11 були сприйняті продавцем магазину ОСОБА_10 як реальна погроза для її життя та здоров`я.

Подавивши вищевказаними діями волю потерпілої ОСОБА_10 до опору, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, розшукав в приміщенні магазину належні ФОП ОСОБА_9 грошові кошти, які знаходилися в коробці на вітрині-холодильнику.

Частину належних ФОП ОСОБА_9 грошових коштів потерпіла ОСОБА_10 викинула з кишені надягненого на ній фартуха. Всі ці грошові кошти на загальну суму 9980,93 грн. ОСОБА_5 привласнив.

Також ОСОБА_5 взяв з особистої сумочки потерпілої ОСОБА_10 належні їй грошові кошти в розмірі 450грн.

Крім того, на вимогу ОСОБА_5 потерпіла ОСОБА_10 зняла з шиї і власноруч передала йому належну їй прикрасу у вигляді золотого хрестика.

Внаслідок своїх злочинних дій ОСОБА_5 заволодів чужим майном, а саме:

- грошовими коштами у сумі 9980,93 грн., що належать ФОП ОСОБА_9 ,

- грошовими коштами у сумі 450 грн., а також хрестиком, виконаним із золота 585 проби, вагою 1 г, вартістю 440,46 грн.,що належать ОСОБА_10 ,

після чого з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на свій розсуд, завдавши потерпілим матеріальну шкоду на зазначену суму.

Колегія суддів вважає, що при розгляді даного кримінального провадження судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно досліджені фактичні обставини справи.

Зібрані у справі докази оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достатності, достовірності, для доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні у відповідності з вимогами ст.91 КПК України.

Так, потерпіла ОСОБА_10 , пояснила, що обвинувачений ОСОБА_5 до приміщення магазину увійшов, закривши ролет та зачинивши двері магазину. При цьому був одягнений у бандану, що прикривала його волосся та мав штучні вуса. Увійшовши, ОСОБА_5 одразу направив на потерпілу пістолет, погрожуючи застосуванням насилля, небезпечного для життя або здоров`я потерпілої, з метою придушення волі потерпілої до опору задля усунення перешкоди у вчиненні ним злочину. Речі, які він при цьому використовував (пневматичний пістолет, лейкопластир), ОСОБА_5 приніс із собою.

З наведеного вище колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він носив пневматичний пістолет не з метою вчинення розбою відносно потерпілої ОСОБА_10 не мають під собою підґрунтя.

Також зміна зовнішності обвинуваченим, час доби та спосіб, обраний ним для проникнення до приміщення торгівельного павільйону, дії, спрямовані на придушення волі потерпілої до опору, дії обвинуваченого по розшукуванню грошових коштів, а також приховування речей, за допомогою яких був вчинений злочин, доводить направленість умислу обвинуваченого, який завчасно готувався до вчинення злочину, і спростовує наведені ним доводи щодо відсутності умислу на проникнення до приміщення торгівельного павільйону задля вчинення розбійного нападу.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що в його діях відсутнє проникнення в інше приміщення, оскільки він потрапив до магазину у робочій час в якості відвідувача також є непереконливими та спростовуються наступним.

Розбій поєднаний з проникненням в інше приміщення передбачає визначення, по - перше, ознак «інше приміщення» , по друге, ознак «проникнення».

Тільки сукупність цих ознак дає можливість кваліфікувати розбій за ч.3 ст. 187 КК України.

Інше приміщення це різного роду споруди, будови, в яких постійно чи тимчасово знаходиться майно до якого відноситься, в тому числі і крамниця.

Під проникненням в інше приміщення, а саме до крамниці розуміється незаконне вторгнення до нього будь яким способом( із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання, обманним шляхом, тощо).

Обов`язковою ознакою проникнення є його незаконність, тобто відсутність у особи права перебувати у місцях, де знаходиться майно, а також в таких місцях крамниці.

В даному випадку це не тільки вся територія магазину, а, по перше, територія розташована безпосередньо між морозильними вітринами, на одній із яких знаходяться ваги, а на іншій - особисті речі продавця ( жіноча сумочка, гаманець, картонна коробка з дрібними металевими грошима). На цій же території знаходиться дерев`яна тумба з кнопкою виклику допомоги. Вся зазначена територія у купі є робочим місцем продавця, доступ до якого сторонніх осіб є незаконним та кваліфікується, як незаконне проникнення до іншого приміщення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 носили умисний характер він усвідомлював, що посягає на чужу власність на яку він не має ніякого права, із погрозою застосування насильства, передбачав спричинення матеріальної шкоди та бажав спричинення такої шкоди.

Також дії обвинуваченого ОСОБА_5 мали корисливий мотив із спонуканням до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корисливу мету збагатитися самому.

Тому на думку колегії суддів, суд першої інстанції законно та обґрунтовано кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст.187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням в інше приміщення.

Таким чином доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що його дії судом першої інстанції невірно кваліфіковані за ч.3 ст. 187 КК України, на думку колегії суддів є необґрунтованими та невмотивованими та спростовуються наведеною вище сукупністю доказів.

При призначенні покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є особливо тяжким злочином проти власності, а також особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується незадовільно, раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, наявність кількох кваліфікуючих ознак, спосіб вчинення злочину, розмір заподіяних збитків.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції правильно врахував рецидив злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , судом першої інстанції не встановлено.

Тому на думку колегії суддів, судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_5 призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів та підстав для його пом`якшення не вбачає

.

Що стосується додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є власністю обвинуваченого, то воно на думку колегії суддів також було застосовано судом першої інстанції законно та обґрунтовано, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий корисливий злочин та додаткове покарання у виді конфіскації майна передбачене в санкції ст. 187 ч.3 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 418 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25.02.2016р., яким обвинуваченого ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25.02.2016р., яким обвинуваченого ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого залишити без змін.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 до строку покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 25.02.2016р. по 07.06.2016р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 208 ( двісті вісім ) днів.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.