н/п 1-кс/640/5748/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
підозрюваного - ОСОБА_4 ,
Слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 21.07.2016 р. звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області радником юстиції ОСОБА_5 , у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вилучене в ході огляду лікарської кімнати та ординаторської кімнати 1-ого нейрохірургічного відділення «Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» розташованої на 4 поверсі будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , який проводився 20 липня 2016 року у період часу з 16.30 год. до 19.03 год., а саме на: грошові кошти у сумі 1900 гривень, а саме 19 купюр номіналом по 100 гривень, з наступними номерами купюр: ГД 5323712, КЛ 6240918, ГЕ 0171599, МГ 7349535, ЗБ 1834943, МК 5061365, ВФ 8415022, АИ 3399055, ЗИ 6501424, ГА 5382481, ЕА 9003085, ЗЕ 6335028, ЕВ 7305748, КМ 9515791, ЕА 6902586, МЛ 6038098, КЛ 2490243, ГХ 0640680, ЗХ 6800532; бланки рецептів з печатками у кількості 57 шт.; системний блок марки «PROLOGIX» у корпусі чорного кольору (без серійного номеру).
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 згідно з наказом головного лікаря комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» від 07.09.1993 за №233-к прийнятий на посаду лікаря-нейрохірурга нейрохірургічного відділення № 1.
Згідно з посадовою інструкцією лікар-нейрохірург зобов`язаний проводити диференційну діагностику основних нейрохірургічних захворювань, обґрунтовувати клінічний діагноз, вирішувати питання доцільності госпіталізації, організовувати її.
Таким чином ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді лікаря-нейрохірурга є службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими функціями. ОСОБА_4 , будучи службовою особою, використовуючи свої службові повноваження, з корисливих мотивів, скоїв кримінальне правопорушення злочин, при наступних обставинах.
17.06.2016 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся у Харківську міську клінічну лікарню швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова для проходження обстеження та подальшого лікування, де звернувся до лікаря 1-ого нейрохірургічного відділення ОСОБА_4 . В ході розмови ОСОБА_4 почав вимагати у ОСОБА_6 , щоб останній перерахував 200 гривень до благодійного фонду, каса якого розташована у їх лікувальному закладі. Тільки після перерахування ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 200 гривень ОСОБА_4 почав надавати ОСОБА_6 вказівки щодо подальшого обстеження та проходження лікування.
21.06.2016 ОСОБА_6 перебуваючи у поганому самопочутті після важкої черепно-мозкової травми, яку він отримав в січні 2016 року, з метою подальшого проходження обстеження та лікування, знову звернувся до ОСОБА_4 , який почав вимагати у ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 2500 гривень, нібито за видачу останньому виписки з медичної картки стаціонарного хворого за формою №027/о, що буде підставою для можливого подальшого звернення у МСЕК для отримання групи інвалідності. При цьому ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що враховуючи те, що він вже перерахував 200 гривень на рахунок благодійного фонду, то йому нібито залишилося передати ОСОБА_4 ще 2300 гривень. В ході розмови ОСОБА_4 запитав у ОСОБА_6 скільки він має при собі грошей, на що ОСОБА_6 відповів, що він має при собі лише 400 гривень. Враховуючи, що у ОСОБА_6 в той момент не було при собі всієї суми, ОСОБА_4 продовжив вимагати у ОСОБА_6 неправомірну вигоду, при цьому сказав передати йому 400 гривень, які він мав при собі. ОСОБА_6 виконуючи злочинну вимогу ОСОБА_4 передав останньому 400 гривень, для отримання можливості подальшого проходження лікування. Отримавши частину неправомірної вигоди у сумі 400 гривень, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що тільки після передачі йому решти грошових коштів у сумі 1900 гривень, ОСОБА_4 передасть йому виписку з медичної картки стаціонарного хворого за формою №027/о.
У подальшому, 14.07.2016 ОСОБА_6 знову відвідав вказаний лікувальний заклад з метою проходження обстеження, але ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій злочинний план, маючи умисел на отримання неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_6 , що більше ніяких лікарів проходити не потрібно, додавши, що всі документи на його виписку він вже підготував. Після чого ОСОБА_4 нагадав ОСОБА_6 , що він передасть йому виписку з медичної картки стаціонарного хворого за формою №027/о, тільки після передачі ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 1900 гривень, тим самим висунувши вимогу на отримання неправомірної вигоди.
ОСОБА_6 будучи поставлений у безвихідне становище був змушений передати ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 1900 гривень, які були останньою частиною від загальної суми у 2300 гривень, які від нього вимагав ОСОБА_4 .
В подальшому, 20.07.2016 ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди, перебуваючи у лікарському кабінеті «ХМКЛШНМД ім. проф. Мещанінова» за адресою: м.Харків, провулок Балакірева б.3-А, одержав, а ОСОБА_6 у свою чергу передав грошові кошти у сумі 1900 грн. у якості неправомірної вигоди, за надання виписки із медичної картки стаціонарного хворого за формою №027/о на ім`я ОСОБА_6
20 липня 2016 року, у період часу з 16:30 год., до 19:03 год., в ході проведення огляду лікарської кімнати, розташованої на четвертому поверсі будівлі АДРЕСА_1 , де знаходяться особисті речі ОСОБА_4 , виявлено та вилучено наступні предмети та документи: грошові кошти у сумі 1900 гривень, а саме 19 купюр номіналом по 100 гривень, з наступними номерами купюр: ГД 5323712, КЛ 6240918, ГЕ 0171599, МГ 7349535, ЗБ 1834943, МК 5061365, ВФ 8415022, АИ 3399055, ЗИ 6501424, ГА 5382481, ЕА 9003085, ЗЕ 6335028, ЕВ 7305748, КМ 9515791, ЕА 6902586, МЛ 6038098, КЛ 2490243, ГХ 0640680, ЗХ 6800532; бланки рецептів з печатками у кількості 57 шт.; системний блок марки «PROLOGIX» у корпусі чорного кольору (без серійного номеру).
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 237 КПК України зазначені документи та предмети є тимчасово вилученим майном.
20 липня 2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України, та цього ж дня будучи допитаним в якості підозрюваного ОСОБА_4 свою провину визнав частково.
Слідчий вказав, що з метою забезпечення можливості конфіскації майна та враховуючи, що зазначені предмети та документи є тимчасово вилученим майном, мають значення для досудового розслідування та можуть бути доказами під час судового розгляду, під час проведення слідчих дій для повного та всебічного розслідування вказаного кримінального провадження.
У відповідності до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Слідчий також вказав, що в ході досудового розслідування встановлено, що зазначене тимчасово вилучене майно належить ОСОБА_4 (в тому числі і системний блок, який не має на собі інвентарного номеру).
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Влансик майна ОСОБА_4 проти накладення арешту на вказане у клопотанні майно не заперчеував, проте зазначив, що системний блок належить лікарні та використовувався ним на його робочому місці.
20.07.2016 проведено огляд лікарської кімнати та ординаторської кімнати 1-ого нейрохірургічного відділення «Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» розташованої на 4 поверсі будівлі за адресою: м.Харків, провулок Балакірева б.3-а, в ході якого вилучено майно, згідно протоколу огляду місця події від 20.07.2016 (а.с. 7-8).
20.07.2016 о 21-20 год. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України (а.с. 9-10).
20.07.2016 ОСОБА_4 був допитаний в якості підозрюваного (а.с. 12).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду місця події, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, крім того накладення арешту на вказане у клопотанні майно підозрюваного забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч. 3 ст. 368 КК України.
Вилучені відповідно до протоколу огляду місця події від 20.07.2016, предмети та документи підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 20.07.2016 року, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: грошові кошти у сумі 1900 гривень, а саме 19 купюр номіналом по 100 гривень, з наступними номерами купюр: ГД 5323712, КЛ 6240918, ГЕ 0171599, МГ 7349535, ЗБ 1834943, МК 5061365, ВФ 8415022, АИ 3399055, ЗИ 6501424, ГА 5382481, ЕА 9003085, ЗЕ 6335028, ЕВ 7305748, КМ 9515791, ЕА 6902586, МЛ 6038098, КЛ 2490243, ГХ 0640680, ЗХ 6800532; бланки рецептів з печатками у кількості 57 шт.; системний блок марки «PROLOGIX» у корпусі чорного кольору (без серійного номеру), - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого майна визначити СУ ГУНП в Харківській області, за адресою за адресою: м. Харків, вул. Весніна 14, в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1