Ухвала іменем україни 11 жовтня 2016року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 лютого 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, засуджений звернувся до суду з касаційною скаргою, яка не відповідала вимогам ст. 427 КПК, а тому ухвалою колегії суддів ВССУ від 20 липня 2016 року її було залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк на усунення недоліків.

Вказану ухвалу суду згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 049 засуджений отримав 17 вересня 2016 року.

У межах встановленого строку 28 вересня 2016 року ОСОБА_4 повторно звернувся до суду з касаційною скаргою, однак вимог ст. 427 КПК не дотримався та не усунув усі недоліки, викладені в ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав необхідно керуватися статтями 412414 КПК.

Частиною 1 ст. 412 КПК встановлено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Крім того, у ч. 2 ст. 412 цього Кодексу визначено перелік безумовних підстав для скасування судового рішення.

Не дотримуючись п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, вказуючи на істотні порушення судами першої й апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону, засуджений у касаційній скарзі не навів обґрунтування своїх вимог відповідно до ст. 412 КПК і жодної з безумовних підстав, визначених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу, для скасування судових рішень. Натомість він зазначає про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
У порушення п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК вимоги касаційної скарги засудженого в частині скасування оскаржуваних ним судових рішень у повному обсязі (у тому числі й стосовно ОСОБА_5 ) суперечать положенням п. 1 ч. 1 ст. 425 КПК, де вказано, що касаційну скаргу мають право подати засуджений, його законний представник чи захисник у частині, що стосується інтересів засудженого.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Оскільки засуджений не усунув усіх недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк, ця скарга підлягає поверненню.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 лютого 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3