ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
ІМЕНЕМ України
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянув 8 листопада 2016 року в м. Києві кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за касаційною скаргою останнього на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2015 року засуджено
ОСОБА_6 , 1984 р. н., неодноразово судимого, останній раз - 15.09.2015 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбуванням покарання з випробуван-ням протягом дворічного іспитового строку, громадянина України, урод-женця та мешканця м. Нікополя Дніпропетровської області,

- за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно за сукупністю злочинів на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом трирічного іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених пп. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Апеляційний суд Дніпропетровської області 18.02.2016 скасував цей вирок в частині призначення покарання та ухвалив новий, яким призначив ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі та ухвалив виконувати цей вирок та вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.09.2015 щодо останнього самостійно.

ОСОБА_6 засуджений за те, що 12.08.2015 о 15:00 він проник в кімнату № 2 корпусу № 1 бази відпочинку ПАТ «НЗФ» в м. Нікополі та таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_7 загальну вартістю 2149 грн.
У касаційній скарзі засуджений, погоджуючись із вироком суду першої інстанції та посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції й невідповідність призначеного цим судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить скасувати вирок апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про законність й обґрунтованість оскарженого рішення, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів визнає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин викладених у вироку та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються, а доводи про несправедливість призначеного покарання через його суворість необґрунтовані.
Так, призначаючи засудженому покарання, апеляційний суд врахував наслідки та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, дані про особу неодноразово судимого ОСОБА_6 , його негативну характеристику за місцем проживання.

Врахував суд й обставину, що пом`якшує відповідальність засудженого щире каяття.

Отже, покарання призначено з дотриманням загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, та є справедливим.
При цьому в касаційній скарзі засудженого відсутні доводи про явну несправедливість призначеного йому покарання.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Отже, вирок апеляційного суду відповідає вимогам статей 374, 420 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване рішення, при розгляді даної справи не було допущено.

Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, касаційну скаргу останнього без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9