Справа № 752/4762/16-к
Провадження № 1-кп/752/454/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2016 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Жовтневе Прилуцького району Чернігівської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 03.12.2015 року приблизно о 14 год. 00 хв., перебуваючи у торгівельному залі Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортмастер-Україна», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 176, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою вчинення крадіжки, взяв з полиці магазину футболку марки «Demix» вартістю 179 грн. 00 коп., після чого пройшов касову зону магазину та, не розрахувавшись за товар, намагався залишити приміщення магазину, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони з викраденим товаром.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав суду про те, що дійсно 03.12.2015 року перебував у торгівельному залі Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортмастер-Україна», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 176, де взяв футболку, яку приміряв, зняв магніт та намагався пройти касову зону магазину, не розрахувавшись за товар, однак був затриманий працівниками охорони з викраденим товаром.
Щиро розкаявся у вчиненому.
Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою сторін судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
В зв`язку з викладеним суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, та надійшов до висновку про те, що дії ОСОБА_4 за ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України кваліфіковані правильно як замах на таємне викрадення чужого майна крадіжку, але не доведену до кінця з причин, що не залежали від його волі.
При обранні покарання ОСОБА_4 суд враховує:
- ступінь тяжкості вчиного обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, яке віднесене кримінальним законом до категорії злочинів середньої тяжкості та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця;
- особу обвинуваченого, який не працює, за місцем проживання та реєстрації характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливе без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання за ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України з урахуванням вимог ст. 68 КК України у виді позбавлення волі, але із застосуванням правил ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати, оскільки клопотаннь щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження від представника державного обвинувачення не надходили.
Керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання - 1 рік позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Речовий доказ у кримінальному провадженні футболку марки «Demix», яка передана на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «Спортмастер-Україна», залишити йому ж за належністю.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1