Справа № 439/937/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/141/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 185 ч.3 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000648 від 06.08.2014 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 02.12.2015 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Броди Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, працюючого пекарем ТзОВ «Бродівська хлібопекарня «Колосок»», раніше судимого, 14.02.2012 року Бродівським районним судом Львівської області по ч.3 ст. 185 КК України та засудженого на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю:

прокурора прокуратури Львівської області - ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

встановила:
Прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 02.12.2015 року, яким ОСОБА_7 визнано винним за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71КК України за сукупністю вироків ОСОБА_7 до призначеного покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бродівського районного суду Львівської області від 14.02.2012 року та визначено остаточне покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75,76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки з покладенням на нього певних обов`язків.

Запобіжний захід не обирався.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 491 грн. 04 коп. за проведення товарознавчої експертизи.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи вирок в частині доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого, оскільки судом першої інстанції при прийняті рішення про застосування до ОСОБА_7 ст. 75 КК України та звільнення його від відбування призначеного покарання не врахував те, що ОСОБА_7 будучи засудженим 14.02.2012 року Бродівським районним судом Львівської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, не відбувши міри покарання, вчинив новий корисливий злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, під час іспитового строку.

Апелянт покликається, що не враховано судом першої інстанції ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме, що ОСОБА_7 вчинив повторний тяжкий корисливий злочин, поєднаний із проникненням у господарське приміщення потерпілого.

Крім того наголошує, що ОСОБА_7 вчинив новий тяжкий умисний корисливий злочин маючи не зняту та не погашену судимість за тяжкий умисний корисливий злочин, що згідно ст.34 КК України визнається рецидивом злочинів, але це судом першої інстанції не враховано та ухвалено рішення про застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України та звільненого останнього від відбування покарання з випробуванням.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 ,будучи засудженим 14.12.2012 року Бродівським районним судом Львівської області по ст.185 ч.3 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі з іспитовим строком терміном три роки, не відбувши міри покарання на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 з 01 по 06 серпня 2014 року у вечірню пору доби, керуючись корисливими спонуканнями з метою таємного викрадення майна проник у господарське приміщення на території господарства ОСОБА_10 , що у АДРЕСА_2 та перебуваючи у господарському приміщенні господарства ОСОБА_10 таємно викрав фрезерну електро-машинку «ELMOS» серії НОМЕР_1 вартістю 2900 грн. та «ELU» серії 20819 вартістю 2400 грн, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 5300 грн.

Отже, ОСОБА_7 , своїми умисними діями, що виразились у повторному таємному викраденні чужого майна, із проникненням у приміщення скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Захисником - адвокатом ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подано письмове заперечення на апеляційну скаргу про залишення вироку суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задоволити апеляційну скаргу, міркування обвинуваченого, підтримане його захисником, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції відповідно до ст.404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, які підтверджуються доказами, досліджені судом і наведені у вироку, дав діям обвинуваченого правильну юридичну оцінку, які сторонами кримінального провадження не оскаржуються.

Доведеність його винуватості за скоєння кримінального правопорушення об`єктивно підтверджується сукупністю доказів наявних в матеріалах кримінального провадження, які не викликають будь-яких сумнівів у колегії суддів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Так, при призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції встановив дані про особу, який раніше судимий, після вчинення злочину працевлаштувався та виключно позитивно характеризується по місцю праці та проживання, враховано думку потерпілого, якому все відшкодовано, а тому претензій до обвинуваченого не має. Пом`якшуючими обставинами суд першої інстанції визнав: визнання вини, щире каяття, відшкодування шкоди та активне сприяння розкриттю злочину, його молодий вік. Обставин, що обтяжують покарання суд не виявив.

Проте колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та звільненні його від відбування покарання не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставин, при яких їх вчинено, а саме: не враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 , повторно, з корисливих мотивів, вчинив проникнення у господарське приміщення потерпілого ОСОБА_10 з метою заволодіння чужим майном та здійснив він це під час перебування на випробувальному терміні, хоча про це в мотивувальній частині вироку і було зазначено.

А тому, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про безпідставне застосування судом положень ст. 75 КК України щодо призначеного покарання, а заперечення захисника обвинуваченого вважає необґрунтованими.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню із постановленням вироку апеляційним судом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно визнати винним у тому, що він, з 01 по 06 серпня 2014 року року у вечірню пору року доби, керуючись корисливими спонуканнями з метою таємного викрадення майна проник у господарське приміщення на території господарства ОСОБА_10 , що у АДРЕСА_2 та перебуваючи у господарському приміщенні господарства ОСОБА_10 таємно викрав фрезерну електро-машинку «ELMOS» серії НОМЕР_1 вартістю 2900 грн. та «ELU» серії 20819 вартістю 2 400 грн., чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 5 300 грн.

Отже, ОСОБА_7 , своїми умисними діями, що виразились у повторному таємному викраденні чужого майна, із проникненням у приміщення скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Крім того в суді апеляційної інстанції враховано, що ОСОБА_7 будучи засудженим 14.12.2012 року Бродівським районним судом Львівської області по ст.185 ч.3 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі з іспитовим строком терміном три роки, не відбувши міри покарання на шлях виправлення не став та вчинив новий тяжкий, корисливий злочин.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує вимоги ст. 65 КК України та обставини, встановлені судом першої інстанції при призначенні покарання, які в апеляційній скарзі не оспорюються, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини при яких їх вчинено, а також, що даний злочин обвинувачений ОСОБА_7 вчинив під час відбування покарання з випробуванням, особу обвинуваченого, зокрема, що він людина молодого віку, який влаштувався на роботу та позитивно характеризується по місцю праці, проживання.

Враховано колегією суддів і пом`якшуючі обставини, а саме те, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував потерпілому завдані збитки, а потерпілий до нього не має претензій, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкцій ч.3 ст.185 КК України, з врахуванням невідбутого покарання за вироком Бродівського районного суду Львівської області від 14.02.2012 року за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а тому колегія суддів вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409,5 420 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Бродівського районного суду Львівської області від 02.12.2015 року відносно ОСОБА_7 , засудженого за ч.3 ст.185 КК України в частині призначеного покарання - скасувати.

Постановити новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 , винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_7 до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бродівського районного суду Львівської області від 14.02.2012 року та остаточно призначити покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід не обирався.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

В решті вирок Бродівського районного суду Львівської області від 02.12.2015 року залишити без змін.

Вирок може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: