АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/588/16 Справа № 182/2317/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2016 року Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 за участю прокурора ОСОБА_6

представника заявника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду матеріали за апеляцією заявника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 травня 2016 р. про відмову в накладенні арешту, -

встановила:
Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області відмовлено слідчому СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області в задоволенні клопотання про накладення арешту на транспортний засіб «Renault kangoo» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 ».

Приймаючи вказане рішення, суддя послався на дані, які були встановлені під час розслідування заяви ОСОБА_8 від 20 березня 2013 р. про заволодіння 18 березня 2013 р. невстановленими особами його транспортним засобом «Renault kangoo» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 » біля буд. 55 по вул. Нова в м. Нікополь.

За даним фактом 20 березня 2013 р. було внесено відомості в ЄРДР за № 0002086 та дана попередня кваліфікація за ч. 1 ст. 289 КК України.

9 листопада 2014 р. було встановлено місцезнаходження вказаного автомобіля в Запорізській області і передано ОСОБА_9 , який як встановлено органом слідства, являється користувачем вказаного автомобілю згідно з довіреністю.

Відмовляючи в задовленні клопотання слідчого, суд послався на те, що з моменту огляду автомобілю, тобто з листопада 2014 р. до теперішнього часу нікому не повідомлено про підозру у вчиненні злочину. Відсутність правових підстав привели суддю до висновку про неможливість в задовлленні клопотання.

Заявник ОСОБА_8 не згоден з рішенням суду першої інстанції. В апеляції просить його скасувати, ухвалити нове, яким накласти арешт на вказаний транспортний засіб.

В обгрунтування своїх доводів посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам, оскільки вказаний автомобіль належить йому на підставі довіреності на його ім*я наданою ОСОБА_10 25 лютого 2012 р., однак не може користуватися ним більше ніж три роки.

Заслухав суддю-доповідача, представника заявника, який підтримав скаргу ОСОБА_11 , прокурора про законність судового рішення, колегія суддів, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, вважає, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.

Вимогами ч. 2 ст. 170 КПК визначено вичерпний перелік суб*єктів процесуального провадження, на майно яких може бути накладено арешт. Відповідно до вказаної норми процесуального закону, це - підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або особи, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до наданих матеріалів провадження, а також із його витяга за №0002086 не вбачається, що органом слідства визначено правовий статус осіб, які б могли бути причетними до скоєння даного злочину, а містять тільки посилання на вчинення кримінально-караних дій невідомих.

Колегія вважає, що при такому формулюванні органом слідства встановлених обставин скоєного злочину, яке викладене у витягу з кримінального провадження, вважається ускладненим дійти до висновку, що воно ведеться саме у відношенні конкретних осіб. Навпаки матеріали провадження свідчать про те, що заявник, а також особа, а саме ОСОБА_9 , якій органом слідства залишено спірний транспортний засіб на відповідальне зберігання, на підставі нотаріально завіреної довіреності користуються даним автомобілем на рівних правах. Заяви слідчого в клопотанні про необхідність проведення експертних досліджень з транспортним засобом майже два роки по тому з дня встановлення місцезнаходження автомобіля, вважаються сумнівними. Крім того, після відмовлення суддею в задоволенні клопотання, слідчий, прокурор не проявили процесуальної ініціативи для оскарження законності такого рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що заявником та органом досудового розслідування не доведено необхідність накладення арешту на транспортний засіб, тому підстав для задоволення апеляції ОСОБА_11 , колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляцію заявника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 травня 2016 р. про відмову в накладенні арешту на транспортний засіб «Renault kangoo» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 » білого кольору, № шасі - НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3 .