Справа № 592/2585/16-к
Провадження № 1-кп/592/263/16

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року м.Суми Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 0000238 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з вищою освітою, працюючого експедитором ТОВ «ТЕМП СВ», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
16.01.2016 року близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем ВАЗ - 211010 н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_8 , рухався по вул. Леваневського в напрямку вул. Металургів м. Суми. Знехтувавши безпекою дорожнього руху, в районі перехрестя вул. Горького та вул. Металургів в м. Суми ОСОБА_3 , не вибравши в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку у вигляді рихлого снігу, який знаходився на проїжджій частині вулиці, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, зробив незначний оберт рульового колеса вліво, після чого втративши контроль над керуванням автомобілем, автомобіль по рихлому снігові знаходячись в стані бокового юзу почав рухатися лівим боком в напрямку правого тротуару. Виїхавши на тротуар ОСОБА_3 не переконався, що цей маневр буде безпечним і не створить небезпеки для пішохода допустив наїзд лівою боковою частиною автомобіля ВАЗ - 211010 н.з. НОМЕР_2 , в лівий бік пішохода ОСОБА_9 , яка стояла на тротуарі.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 була доставлена до Сумської обласної клінічної лікарні і о 17 годині 00 хвилин у відділенні реанімації померла.

Відповідно до Висновку судово-медичної експертизи № 64/39 від 09.03.2016 р., унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримала такі тілесні ушкодження: перелом ребер з права 1, 2, 3 по задній підмишечній смузі, 5-8 по передній підмишечній смузі, перелом шийки стегна - кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості; перелом ребер зліва 3-7 по передній підмишечній смузі з ліва зі зміщенням - кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, але не являлися небезпечними для життя в момент їх заподіяння, тому знаходяться в непрямому - опосередкованому зв`язку з настанням смерті.

Відповідно до висновку судової - автотехнічної експертизи № 22 від 05.02.2016 р. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ - 211010 н.з. НОМЕР_2 , порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. (далі - ПДР України), передбачених пунктами:

12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення пунктів 12.1, 12.3 ПДР України, допущені водієм автомобіля ВАЗ - 211010 н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Дії водія ОСОБА_3 , по порушенню ПДР України умисні, а форма вини до наслідків, що наступили є необережна (злочинна самовпевненість).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України при вищезазначених обставинах, визнав повністю. Суду пояснив, що 16.01.2016 р. керував автомобілем ВАЗ - 211010 н.з. НОМЕР_2 , який належить його батьку, по вул. Леваневського в напрямку вул. Металургів м. Суми. Погода була поганою йшов сніг. В районі перехрестя вул. Горького та вул. Металургів в м. Суми, щоб уникнути зіткнення з автомобілем, який виїхав на зустрічну (його) смугу, застосував легке гальмування, автомобіль розвернуло і він вилетів на тротуар, де стояла ОСОБА_9 і здійснив на неї наїзд. Він відразу вийшов з машини, люди викликали швидку і поліцію. Потерпіла була жива її забрала швидка допомога в лікарню, з нею був її онук. Потім йому зателефонували і повідомили, що ОСОБА_9 в реанімації померла. Він її родині добровільно надав кошти на поховання у розмірі 10000 грн. та 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди, уклав договір у подальшому на відшкодування моральної шкоди потерпілій по справі. У вчиненому щиро каявся, просив суворо не карати, не позбавляти права керувати транспортними засобами.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у лікарні померла її мати ОСОБА_9 , яка отримала тілесні ушкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Обвинувачений у відшкодування витрат на поховання відразу виплатив їй 10 тисяч гривень, потім заплатив їй ще 20 тисяч гривень. Вона з обвинуваченим уклали договір про відшкодування моральної шкоди у подальшому. На даний час вона до обвинуваченого претензій не має, просила суворо не карати не позбавляти свободи.

Також вина ОСОБА_3 у вчинені злочину за викладених вище обставин повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

Висновком судової автотехнічної експертизи № 22 від 05.02.2016 р., складеного фізичною особою підприємцем ОСОБА_10 , судовим експертом з правом проведення інженерно-транспортних експертиз за спеціальністю 10.1. (а.с. 71 - 72, 74 - 77).

Відповідно до вказаного висновку в даній дорожній ситуації рух автомобіля ВАЗ-211010 відбувався в світлий час доби в межах населеного пункту, де діє обмеження швидкості 60 км/год. В процесі руху водій виявив попутний легковий автомобіль, який їхав по першій смузі зі швидкістю біля 30 км/год. Несподівано задню частину попутного автомобіля занесло в напрямку смуги ВАЗ-211010, водій повернув кермо вліво і його автомобіль теж занесло, він намагався вирівняти автомобіль кермом, в цей час попутний автомобіль покидає його смугу та виходить з заносу. Автомобіль ВАЗ-211010 в стані заносу виїжджає за межі проїзної частини де відбувається наїзд на пішохода, що стояла на зупинці громадського транспорту. Водій автомобіля ВАЗ-211010 ОСОБА_3 в даній дорожній ситуації повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3.12.1 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість уникнути настання дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог вказаних правил дорожнього руху. З технічної точки зору в діях водія автомобіля ВАЗ -211010 вбачається невідповідність п.п. 12.3.12.1 Правил дорожнього руху України, які знаходяться у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Вказаний висновок сторонами кримінального провадження не оспорювався.

Висновком судово-медичної експертизи № 64/39 (додаткової) від 09.03.2016 р. з якого вбачається, що смерть ОСОБА_9 настала внаслідок закритої тупої травми органів грудної клітини, яка супроводжувалася переломами ребер і ускладненою жировою емболією легень; сприяючим фактором настання смерті явилась хронічна сердцево-судинна недостатність і інші супутні соматичні захворювання. Переломи ребер зправа (1, 2, 3 по задній підмишечній смузі, 5-8 по передній підмишечній смузі); перелом шийки правого стегна - кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості. Тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер зліва (3-7 по передній підмишечній смузі з ліва зі зміщенням) утворилися від дії тупих предметів чи від удару об такі, приблизно в один і той же час, незадовго до моменту надходження в медичний заклад, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, але не являлися небезпечними для життя в момент їх заподіяння, тому знаходяться в непрямому - опосередкованому зв`язку з настанням смерті. При відсутності наявних соматичних захворювань у ОСОБА_9 , смерть малоймовірна. Всі пошкодження виявлені при експертизі трупа ОСОБА_9 (які знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті так, і ті які не знаходяться в причинному зв`язку) утворилися в один і той же час та могли утворитися внаслідок ДТП (а.с. 68 - 70).

Судовий експерт ОСОБА_11 , який проводив судово-медичну експертизу № 64/39 (додаткову) від 09.03.2016 р. суду роз`яснив, що ОСОБА_9 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала легкі, середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження. Отримані ОСОБА_9 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ушкодження кваліфіковано як тяжкі тілесні ушкодження, оскільки потерпіла потрапила до стаціонару медичного закладу, де їй було поставлено діагноз травматичний шок, що і потягло кваліфікацію отриманих нею тілесних ушкоджень як тяжких. Перелом ребер зліва (3-7 по передній підмишечній смузі з ліва зі зміщенням), які кваліфіковано як тяжкі тілесні ушкодження в момент спричинення небезпеку не становили. Якщо потерпіла не мала б соматичних захворювань, від отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень її смерть була б малоймовірною. Перелом ребер призвів до порушення дихання потерпілої, а оскільки в неї було хворе серце, все в сукупності призвело до смерті. Відсутній прямий причинний зв`язок між отриманими потерпілою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями і її смертю. Вказав, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Вказані докази сторонами кримінального провадження не спростовані. Підстав не довіряти вищезазначеним доказам у суду не має, оскільки вони будь-яких сумнівів у їх належності, допустимості, достовірності і достатності не викликають, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи.

Органом досудового розслідування у провину ОСОБА_3 ставиться «порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, або заподіяли тяжке тілесне ушкодження».

Кваліфікуюча ознака «спричинення смерті потерпілого» не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки відповідно до Висновку судово-медичної експертизи № 64/39 (додаткової) від 09.03.2016 р. та роз`яснень судового експерта ОСОБА_11 , який проводив зазначену експертизу, відсутній прямий причинний зв`язок між тілесними ушкодженнями, отриманими потерпілою внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та її смертю.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом, потерпілій ОСОБА_9 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

Отже, кваліфікуючу ознаку «спричинення смерті потерпілого» суд вважає необхідним виключити з обвинувачення ОСОБА_3 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, доведена у повному обсязі та його протиправні дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 вину визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, просив вибачення у потерпілої, добровільно відшкодував завдані збитки та спричинену моральну шкоду потерпілій. Наведені обставини відповідно до ст. 66 КК України суд визнає такими, які пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до вимог ст. 67 КК України - судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, роботи, навчання, бере активну участь у футбольному житті Сумщини як футболіст - аматор, працює в громадській організації «Футбольний клуб «Агробізнес ТSК» м. Ромни. В період з 03.12.2004 р. по 12.10.2009 р. перебував на диспансерному обліку в протитуберкульозному диспансері, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває (а.с. 52, 53, 54, 55 59).

У пункті 20 постанови Пленуму від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» Верховний Суд України надав роз`яснення, що при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Беручи до уваги вищевказані дані про особу обвинуваченого, зокрема, що він злочин вчинив з необережності у тверезому стані, не залишив місце події, добровільно відшкодував завдану шкоду, у судовому засіданні давав послідовні правдиві показання, що підтверджує його щире розкаяння у вчиненому, позицію потерпілої ОСОБА_6 , яка просила суворо ОСОБА_3 не карати не позбавляти свободи і на час розгляду претензій до нього матеріального і морального характеру не мала, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до переконання про можливість призначення покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, а також те, що ОСОБА_3 працює експедитором ТОВ «ТЕМП СВ», його робота пов`язана з керуванням транспортними засобами і є єдиним засобом до існування, суд також дійшов висновку про можливість не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги конкретні обставини кримінального провадження, вищенаведені дані про особу обвинуваченого, думку потерпілої, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливо досягти без ізоляції від суспільства в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

З огляду на конкретні обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого суд вважає, що саме таке покарання необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, застосований ухвалою слідчого судді від 25.01.2016 р. після набрання вироком законної сили слід скасувати.

Після набрання вироком суду законної сили відповідно до ч. 5 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.01.2016 р. на автомобіль «ВАЗ-211010» н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 12.09.2015 р.) (а.с. 60).

Керуючись статтями 373 і 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробовуванням з іспитовим строком на два роки.
Відповідно до пунктів 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід особисте зобов`язання після набрання вироком законної сили скасувати.

Після набрання вироком суду законної сили скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.01.2016 р. на автомобіль «ВАЗ-211010» н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 12.09.2015 р.).

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1