справа № 216/8615/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2016 року
Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. П`ятихатки, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта повна загально-середня, одруженого, військовозобов`язаного, командира 3 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2008 р.н., 2012 р.н., раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,
за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.407 ч.3, 410 ч.2 КК України,-
26 серпня 2014 р. молодший сержант ОСОБА_4 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , де займає посаду командира 3 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 .
Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України віл 24 березня 1999 р. № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 р. №551-XIV (далі Статутів), зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України; дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Так, згідно, ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», від 21 вересня 1999 р. № 1075-ХІV, військове майно це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами, до нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріалі, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
Відповідно до ст.3 вказаного Закону, військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до ст. З Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 р. № 1932-ХІІ, фінансування потреб національної оборони держави здійснюється за рахунок і в межах коштів, визначених у законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Проте, командир 3 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_4 являючись службовою особою та тимчасово виконуючи адміністративно-господарські функції пов`язанні з розпорядженням та управлінням майном, знаючи вимоги вищезазначеного законодавства, діючи умисно, з корисливих мотивів, на порушення зазначених вище вимог Статутів, законів та своїх службових обов`язків, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом привласнення засобів пересування автомобіля марки ГАЗ-3302-14 ЗНВ 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) ТВО командира військової частини майора ОСОБА_6 №108 від 25.09.2014 р. прийнято вважати такими, що вибули до ІНФОРМАЦІЯ_2 з 26.09.2014 р. заступника командира батальйону з озброєння начальника технічної частини капітана ОСОБА_7 , командира 3 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу молодшого сержанта ОСОБА_4 , для отримання техніки відповідно до мобілізаційного плану. На вказаних військовослужбовців відповідним наказом були покладені адміністративно-господарські функції пов`язанні з отриманням та управлінням військовим майном з ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заступник командира батальйону з озброєння начальник технічної частини капітан ОСОБА_7 та командир 3 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу молодший сержант ОСОБА_4 вказаний факт дорожньо-транспортної пригоди від командування військової частини НОМЕР_1 приховали.
У вересні 2014 року капітан ОСОБА_7 загинув в іншій дорожньо-транспортній пригоді. В свою чергу, командир 3 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу молодший сержант ОСОБА_4 скористався смертю заступника командира батальйону з озброєння начальника технічної частини капітана ОСОБА_7 відмовився від ремонту та транспортування автомобіля марки ГАЗ-3302-14 ЗНГ, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ДР до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 та здійснив привласнення вказаного транспортного засобу на свої особисті потреби.
Таким чином, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та проходячи військову службу на посаді командира 3 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 , на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 р. № 548- XIV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 р. №551-XIV ст.ст.1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», від 21 вересня 1999 р. № 1075-ХІV, ст. 3 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 р. № 1932-ХІІ, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, являючись службовою особою та тимчасово виконуючі адміністративно-господарські функції пов`язанні з розпорядженням та управлінням майном, зловживаючи своїм службовим становищем, наприкінці вересня 2014 р. здійснив привласнення засобів пересування автомобіля марки ГАЗ-3302-14 ЗНГ, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим спричинив державі збитки на суму 60 000 грн.
Крім того, молодший сержант ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільного залишення військової частини з метою ухилення від військової служби, а також з метою ухилення від кримінальної відповідальності за раніше вчинений ним злочин передбачений ч. 2 ст. 410 КК України. 19 грудня 2014 р. не заявився вчасно на військову службу без поважних причин та продовжував ухилятися від виконання обов`язків військової служби тривалістю більше місяця, а саме до 29 січня 2015 р.
Так, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на самовільне залишення військової частини з метою ухилення від військової служби, а також з метою ухилення від відповідальності за раніше вчинений злочин передбачений ч. 2 ст. 410 КК України, молодший сержант ОСОБА_4 користуючись тим що майже весь особовий склад військової частини НОМЕР_1 перебуває в зоні проведення АТО, 19 грудня 2014 р. не з`явився вчасно на службу та продовжував ухилятися від виконання обов`язків військової служби тривалістю більше місяця, а саме до 29 січня 2015 р. По прибуттю до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка розташована на базі військової частини НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_3 , молодший сержант ОСОБА_9 звернувся до медичного пункту військової частини НОМЕР_4 для того, щоб його направили для проходження військово-лікарської комісії.
Після проходження військово-лікарської комісії, молодший сержант ОСОБА_4 , діючи повторно, 19 лютого 2015 р. знову не з`явився вчасно на військову службу без поважних причин із лікувального закладу та продовжував ухилятися від виконання обов`язків військової служби тривалістю більше місяця, а саме до 29 жовтня 2015 р.
Так, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на самовільне залишення військової частини з метою ухилення від військової служби, а також з метою ухилення від відповідальності за раніше вчинений злочин передбачений ч. 2 ст. 410 КК України, молодший сержант ОСОБА_4 19 лютого 2014 р. не з`явився вчасно на службу із лікувального закладу Військово-лікарської комісії Південного регіону України (м.Одеса), в якому перебував на стаціонарному лікуванні та продовжував ухилятися від військової служби до 29 жовтня 2015 р.
У відповідності до норм ст. 233 Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» (далі Указ) від 10.12.2008 р. №1 153/208 встановлений наступний порядок звільнення, а саме військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) військовий комісаріат, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. Згідно ст.234 вказаного Указу, перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.
Проте, молодший сержант ОСОБА_4 , знаючи вимоги вищезазначеного законодавства, діючи всупереч інтересів служби, на порушення вимог Статутів ЗСУ та Законів України, являючись військовослужбовцем та виконуючи обов`язки військової служби, не дотримався вказаного порядку процедури звільнення передбаченої для військовослужбовців та не з`явився вчасно на військову службу без поважних причин із лікувального закладу та продовжував ухилятися від несення обов`язків військової служби тривалістю більше місяця, а саме: до 29 жовтня 2015 р.
Протягом зазначеного періоду часу нез`явлення на військову службу, молодший сержант ОСОБА_4 органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод прибуття до військової частини не мав.
Таким чином, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації у військової частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та проходячи військову службу на посаді командира 3 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу військової частини НОМЕР_1 , на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548- XIV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551 -XIV, ст.ст. 233, 234 Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» (далі Указ) від 10.12.2008 р. №1153/208, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільною залишення військової частини з метою ухилення від військової служби та з метою ухилення від кримінальної відповідальності за раніше вчинений ним злочин передбачений ч. 2 ст. 410 КК України, 19 грудня 2014 р. не з`явився вчасно на службу та продовжував ухилятися від виконання обов`язків військової служби тривалістю більше місяця, а саме до 29 січня 2015 р. Крім того, молодший сержант ОСОБА_4 , діючи повторно, 19 лютого 2015 р. не з`явився вчасно на службу із лікувального закладу без поважних причин та продовжував ухилятися від виконання обов`язків військової служби до 29 жовтня 2015 р., чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин із лікувального закладу тривалістю більше місяця.
В судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав, пояснив, що з 26.08.2014 р. він призваний під час мобілізації та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , де займав посаду командира 3 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу. В вересні 2014 року для службового користування отримав автомобіль «ГАЗ-3302-14», через деякий час потрапив в ДТП, після чого автомобіль на евакуаторі забрав його начальник технічної частини капітан ОСОБА_7 , який через чотири дні помер. Де автомобіль знаходиться в даний час йому невідомо. Крім того, в грудні 2014 року після лікування в медичному пункті військової частини НОМЕР_4 , з метою ухилення від військової служби не повернувся до військової частини та ухилявся від військової служби до жовтня 2015 року. У вчинених злочинах розкаявся, просить суд не призначати йому сувору міру покарання. Цивільний позов визнає, також просить суд врахувати, що ним добровільно сплачено 6000 грн. завданої матеріальної шкоди.
Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що винність обвинуваченого знайшла підтвердження як показаннями самого ОСОБА_4 , так і письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:
- заявою командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_10 від 15.05.2015 р. про вчинення кримінального правопорушення, а саме: залишення 19.12.2014 р. військовослужбовцем ОСОБА_4 військової частини польова пошта НОМЕР_1 а.с.2;
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2015 р. № 117, про призначення службового розслідування за фактом відсутності на військовій службі військовослужбовців, серед яких ОСОБА_4 а.с.10-11;
- актом службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцями, серед яких ОСОБА_4 а.с.12-19;
- витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 15.11.2014 р. № 154, згідно якого призначено сержанта ОСОБА_4 , командира 3 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу військової частини польова пошта НОМЕР_1 а.с.22;
- заявою командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення від 29.09.2015 р. а.с.26-27;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.11.2015 р., за яким свідок ОСОБА_11 вказав на ОСОБА_4 , як на чоловіка який приблизно в вересні 2014 р. забирав автомобіль «ГАЗ 3302». Впізнав ОСОБА_4 за худорлявою статурою, округленим обличчям, короткою зачіскою, формою вух а.с.138-141;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.11.2015 р., за яким свідок ОСОБА_12 вказав на ОСОБА_4 , як на чоловіка який приблизно в вересні 2014 р. забирав та супроводжував з АНД РВК автомобіль «ГАЗ 3302». Впізнав ОСОБА_4 за худорлявою статурою, округленим обличчям, короткою зачіскою, формою вух а.с.145-148;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.11.2015 р., за яким свідок ОСОБА_13 вказав на ОСОБА_4 , як на чоловіка який приблизно в вересні 2014 р. забирав та супроводжував з АНД РВК автомобіль «ГАЗ 3302». Впізнав ОСОБА_4 за формою обличчя, короткою зачіскою, формою вух а.с.160-164.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винним у кримінальних правопорушеннях:
- за ст.407 ч.3 КК України самовільне залишення військової частини та нез`явлення вчасно на війську службу без поважних причин із лікувального закладу тривалістю більше місяця;
- за ст.410 ч.2 КК України привласнення засобів пересування вчинені військовою службовою особою із зловживанням службовим становищем.
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується ст.65 КК України та враховує тяжкість вчиненого злочину, особистість винного і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання: обвинувачений вину визнав, розкаявся у вчиненому, характеризується задовільно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2008 р.н., 2012 р.н., хворіє хронічним дискогенним попереково-крижовим радикулітом та вважає, можливим призначити покарання у вигляді позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробувальним терміном.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за:
- ст. 407 ч.3 КК України та призначити покарання 2 (два) роки позбавлення волі;
- ст. 410 ч.2 КК України та призначити покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, до відбуття призначити остаточне покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від покарання звільнити з іспитовим строком на 2 (два) роки.
В силу ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід особисте зобов`язання залишити засудженому до набрання вироком законної сили, після набрання вироком законної сили запобіжний захід відмінити.
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд через Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СУДДЯ: