Номер провадження: 11-кп/785/289/16
Номер справи місцевого суду: 521/3281/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.05.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0009875 від 10.12.2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеса від 10.12.2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Велика Скельова Світловодського району Кіровоградської області, громадянин України, українець, не одружений, працюючий на посаді двірника ЖСК №6 Малиновського району м. Одеса, без реєстрації на території України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (підвальне приміщення), раніше неодноразово судимий, а в останнє:

-13.05.2014 року Малиновським районним судом м. Одеса за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку на 3 роки та покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України;

визнаний винним та засуджений за ч.1 ст.115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 11 (одинадцять) років;

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднане не відбуте покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеса від 13.05.2014 року у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 12 (дванадцять) років,-

встановив:
Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за скоєння злочину за наступних обставин:

10.12.2014 року приблизно об 11.00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , в якій проживала потерпіла ОСОБА_9 , у ході конфлікту з останньою, який розпочався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, переслідуючи злочинний намір, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_9 , вийшов до приміщення кухні вказаної квартири, взяв кухонний ніж після чого, повернувшись до кімнати, де в той час знаходилась потерпіла, наніс їй два удари ножем ззаду, в область правої ключиці та шиї, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани правої бокової поверхні шиї у верхній третині, колото-різаного непроникаючого поранення передньої поверхні грудної клітини справа.

Відповідно до висновку експерта №644-4006/2014 року від 29.12.2014 року, смерть ОСОБА_9 настала внаслідок гострої крововтрати, яка знаходиться у прямому причинному зв`язку з колото-різаним пораненням шиї з пошкодженням правої зовнішньої та внутрішньої сонних артерій та лівої загальної сонної артерії.

На вирок суду обвинуваченим ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій він вказує, що вважає винесений відносно нього вирок несправедливим та таким, який постановлений з рядом суттєвих порушень кримінального та кримінального процесуального законів України.

Уточнивши в судовому засіданні апеляційного суду свої апеляційні вимоги, обвинувачений не оспорюючи встановлені районним судом фактичні обставини справи, доведеність винуватості у вчиненому злочині та кваліфікацію його дій, послався на призначення йому районним судом суворого покарання.

Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити йому більш м`яке покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого у повному обсязі та просили вирок суду в частині призначеного покарання змінити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

В апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_7 в мотивування своєї апеляційної скарги вказав, що вважає призначене йому вироком суду покарання досить суворим, оскільки він щиро покаявся у скоєному. Крім того зазначив, що при постановленні щодо нього районним судом вироку, не було враховано те, що під час скоєння ним злочину він перебував у стані сильного душевного хвилювання, який на його думку був викликаний неправомірною поведінкою потерпілої, яка грубо висловилася на адресу його матері.

При цьому обвинувачений не заперечував проти встановлених судом фактичних обставин щодо вчинення ним вбивства потерпілої ОСОБА_9 , яке виникло на грунті раптово виниклих неприязних відносин.

Разом з тим, під час розгляду апеляційної скарги, як обвинувачений, так і його захисник не вказали апеляційному суду жодних істотних порушень кримінального процесуального закону та права обвинуваченого, які були загалом зазначені в апеляційній скарзі, які на думку обвинуваченого були допущені районним судом під час розгляду кримінального провадження.

Такі порушення, в тому числі і порушення обвинуваченого права на захист не були встановлені і апеляційним судом.

На перевірку доводів апеляційної скарги, апеляційним судом був досліджений наявний у матеріалах кримінального провадження висновок судової психіатричної експертизи №27 від 17.02.2015 року, згідно до обвинувачений ОСОБА_7 , на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення і проведення експертизи, хронічним психічним розладом, слабоумством, чи іншим, в тому числі і тимчасовим хворобливим розладом психіки не страждав, однак виявляв аномальні характерологічні особливості у виді "Діссоціального розладу особистості". При цьому наявна у нього особистноста патологія по глубині та ступеню виразу не досягала психотичного рівня, не супроводжувалася станом декомпенсації, динамічного здвигу та не позбавляла його можливості у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.77-82).

За таких обставин доводи обвинуваченого щодо перебування його під час вчинення злочину в стані сильного душевного хвилювання, спростовується наявним висновком судово-психіатричної експертизи, аналіз якої наведений у вироку суду. Інші дані на перевірку цих доводів матеріали кримінального провадження не містять.

При цьому, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вбивстві, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України, за встановлених районним судом обставин, викладених у вироку, ніким з учасників кримінального провадження, в тому числі обвинуваченим та його захисником не оспорюються, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, як зазначено у вироку, врахував відповідно до ст.65 КК України ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких та суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину.

При цьому суд не встановив обставин, що пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, а обтяжуючими покарання обставинами у відповідності до вимог ст.67 КК України визнав рецидив скоєного злочину та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Крім того районний суд також врахував ту обставину, що обвинувачений будучи засудженим та відбуваючи покарання з випробуванням, на шлях виправлення та перевиховання не став, необхідних висновків для себе не зробив та у період відбуття покарання, знову вчинив навмисний особливо-тяжкий злочин. При цьому районний суд прийшов до висновку про наявність підстав для призначення обвинуваченому покарання не в максимальній межі санкції інкримінованої йому статті кримінального закону та часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання, визначеного за попереднім вироком покарання, яким він був засуджений до позбавлення волі з випробуванням.

Як видно з поданої обвинуваченим апеляції та наданих ним та його захисником апеляційному суду пояснень, останній погодився з обраним йому районним судом видом покарання та порядку його відбуття, однак просив лише зменшити йому визначений йому районним судом строк. При цьому обвинувачений послався на необхідність врахування апеляційним судом наявність пом`якшуючої покарання обставини - щирого каяття.

Згідно зі ст. 66 КК України щире каяття може бути визнано обставиною, що пом`якшує покарання винного і вважається тоді, коли воно грунтується на визнанні особою своєї провини, виявлені жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_7 , як в суді першої інстанції та і в апеляційному суді, хоча і визнав факт нанесення ним потерпілій ножових поранень, однак при цьому визнав свою вину по доведеному обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України частково, що свідчить про відсутність його щирого каяття. При цьому обвинувачений не міг пояснити апеляційному суду, в чому саме полягає його щире каяття та переконливих доводів на підтвердження зазначеної обставини не навів.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів визнає неспроможними доводи обвинуваченого та його захисника про те, що ОСОБА_7 в повному обсязі визнавав свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину та щиро розкаявся, оскільки їх неспроможність підтверджується іншими доказами по справі, які були встановлені під час судового розгляду, а також аудіозаписом фіксації судового провадження, згідно до якого обвинувачений, під час судового розгляду, не визнав умислу вчиненого злочину та наполягав на перебуванні його під час вчинення вбивства ОСОБА_9 у стані сильного душевного хвилювання.

При цьому апеляційний суд враховує ті обставини, що обвинувачений є особою, яка раніше судима за вчинення, у тому числі корисливих умисних злочинів, відбував покарання у місцях позбавлення волі, і після відбуття покарання, будучи засудженим до покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, знову вчинив особливо тяжкий умисний злочин, що на думку апеляційного суду свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

Враховуючи наведене, з урахуванням усіх встановлених районним та апеляційним судом в сукупності обставин справи та даних про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючих покарання обставин, а саме рецидиву злочинів та вчинення злочину відносно особи похилого віку, а також даних про особу обвинуваченого, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50 та 65 КК України, призначив обвинуваченому відповідне покарання, у зазначеному у вироку суду розмірі, а саме у межах санкції інкримінованої йому статті та прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

Апеляційний суд вважає, що районний суд правильно застосував норми кримінального закону при призначені покарання за сукупністю вироків та призначив йому покарання, яке на думку апеляційного суду є належним та достатнім.

При цьому, колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеса від 10.12.2015 року відносно ОСОБА_7 , засудженого за ст.115 ч.1 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4