Єдиний унікальний номер 242/4235/15-к
Номер провадження 11-кп/775/424/2016

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області апеляційну в режимі відео конференції, апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 19 січня 2016 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Українська, Селидівської міськради, Донецької області, громадянку України, яка не одружена, не працює, має на утримані неповнолітню дитину, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на два роки та на неї покладено обов`язки передбачені ст. 76 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винною та засуджено в тому, що 19 серпня 2015 року о 14:00 годині ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, прибула до магазину «Брусничка», № 01344 ТОВ «Український Рітейл», розташованого по вул. К.Маркса, 29 у м. Селидове Донецької області. Перебуваючи в приміщенні магазину, ОСОБА_6 підійшла до торгової вітрини з м`ясною продукцією, де придбала філе куряче, вагою 1,082 гр. вартістю 58,87 грн. та тазостегнову частину свинини вагою 0,646 гр. вартістю 54,26 грн. Після чого, ОСОБА_6 підійшла до продуктової вітрини, де взяла скляну банку томатної пасти, ємкістю 480 гр. вартістю 14,95 грн., моркву вагою 502 гр. вартістю 2,97 грн. та масло «Селянське» 73% «Звенігора» вагою 200 гр. вартістю 17,69 грн. Підійшовши до хлібної вітрини, ОСОБА_6 взяла два печених пиріжка з яблуками вартістю 11,90 грн., на загальну суму 160 грн. 64 коп. Переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони невідомі оточуючим, таємно, умисно, з корисливою метою, вищевказані продукти вона поклала до своєї сумки та попрямувала до виходу з магазину, але на касі її зупинив охоронець та виявив в сумці ОСОБА_6 продукти харчування, за які вона не розрахувалась, внаслідок чого ОСОБА_6 не мала змоги розпорядитись викраденим майном, і таким чином виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі.

ОСОБА_6 в своїй апеляції ставить питання про пом`якшення покарання або скасування вироку та закрити відносно неї кримінальне провадження, в зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину, в обґрунтування своїх вимог зазначає, що 19 серпня 2015 року в магазині «Брусничка» з нею сталось непорозуміння, з нею в магазині була її донька, однак її донька зникла з магазину та вона, ОСОБА_6 , розхвилювалась та злякалась, у зв`язку з чим не розрахувалась за товар. Вважає, що свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали суду неправдиві свідчення. Вважає, що суд першої інстанції призначив їй дуже суворе покарання, у зв`язку з чим мають місце суттєві порушення кримінального закону.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченої, заслухавши думку обвинуваченої та її захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція обвинуваченої підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, яке доведене зібраними у справі та дослідженими судом першої інстанції доказам та дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Сформульовані у вироку висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 185 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, які у своєї сукупності і кожен із них окремо узгоджуються та не вступають у протиріччя, і судом визнані достовірними, а саме: протоколом огляду міста події, з якого вбачається, що місце скоєння замаху на крадіжку слідчим встановлено з достовірністю, сфотографована була частина продуктів, які обвинувачена намагалась викрасти з торгівельного центру «Брусничка» 19.08.2015 р. о 14 годині; відеозаписом з камер спостереження торгівельного центру «Брусничка», який судом першої інстанції, разом з учасниками процесу був переглянутий та досліджений, з якого видно, що обвинувачена частину товару складає в свою жіночу сумку, а іншу частину товару в пакет, на касі вона розплачується за ті продукти, що знаходились у пакеті, а за інші, що знаходились в її сумці вона не розплатилась. Поводила вона себе абсолютно спокійно, ні в якому шоковому стані не перебувала, дитини поруч з обвинуваченою не було, на протязі тривалого часу обвинувачена переміщувалась по магазину через відсутність дитини не хвилювалась та не лякалась, на касі поводилась спокійно, з приводу нібито зникнення дитини також не хвилювалась, дії з приводу оплати частини товару вчиняла повільно нікуди не поспішала; поясненнями свідків, сумніватись в правдивості яких у колегії суддів відсутні підстави, оскільки свідки були попереджені судом першої інстанції про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень та з яких слідує наступне: свідок ОСОБА_8 - працює у торгівельному центрі «Брусничка» охоронцем. У серпні місяці дійсно він помітив, що обвинувачена на касі не оплатила пачку масла, яка у неї була поза пакетом з товаром. Коли вона була вже у касовій зоні, він попросив показати чек на пачку масла, якого в неї не було. Він запросив її до кабінету заступника керуючого і там обвинувачена показала у своїй жіночій сумці решту товарів, які вона не оплатила. Обвинувачена була у магазині без дитини, оскільки він знає їх обох, обвинувачена їх постійна покупець. Вона ж була в той день у звичайному стані, у тому числі і біля каси, ніяких хвилювань з приводу пропажі дитини не виказувала. Свідок ОСОБА_9 неї у кабінет охоронець ОСОБА_8 завів обвинувачену, яка не одразу, але ж все таки показала свою жіночу сумку, де був товар не оплачений, на більш значну суму, чім той на який у неї був чек. З цього приводу обвинувачена нічого не пояснювала, були викликані працівниками міліції, які зафіксували намагання обвинуваченої скоїти крадіжку.

Доводи обвинуваченої, викладені в її апеляції, що до того, що з нею в магазині була її донька, однак її донька зникла з магазину та вона, розхвилювалась та злякалась, у зв`язку з чим не розрахувалась за частину товару, колегією суддів не приймаються, оскільки дані пояснення, викладені в своїй апеляції обвинуваченою ОСОБА_6 , не підтверджені матеріалами кримінального провадження, та були предметом розгляду суду першої інстанції, в ході якого дані пояснення ОСОБА_6 були спростовані показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які суд першої інстанції взяв до уваги, а також відеозаписом з камер спостереження торгівельного центру «Брусничка», який судом першої інстанції, разом з учасниками процесу був переглянутий та досліджений, та з якого видно, що обвинувачена частину товару поклала в сумку, а частину в пакет.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Розглядаючи апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 , щодо того, що суд першої інстанції не взяв до уваги всі пом`якшуючі обставини по справі, колегія суддів виходить з вимог ст. 65 КК України, відповідно до яких, суд призначає покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин повинно бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання ОСОБА_6 призначено в межах встановлених санкцією ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, з урахуванням того, що ОСОБА_6 вчинила злочин середньої тяжкості, є особою, яка раніше не судима, має неповнолітню дитину, за місцем мешкання характеризується негативно, однак при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував як пом`якшуючу обставину суму майна яке ОСОБА_6 намагалася викрасти - 160,64 грн., та призначив покарання найбільш суворе з числа установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений нею злочин, що на думку колегії суддів не відповідає забезпеченню індивідуалізації, гуманності і справедливості призначення покарання ОСОБА_6 , яка раніше не судима, а тому з метою виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів, колегія судів вважає, що до обвинуваченої ОСОБА_6 необхідно застосувати мінімальне покарання у виді штрафу передбачене санкцією статті за якою вона визнана винною.

Крім того, у вступній частині вироку суду першої інстанції вказано, що ОСОБА_6 народилася в м. Селидове, Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 народилась в м. Українськ, Селидівської міськради, Донецької області, 26 квітня 1989 року (а.к.п. 101,187,188). Тому на думку колегії суддів в цій частині вирок також необхідно змінити, вказавши що ОСОБА_6 народилась в м. Українськ, Селидівської міськради, Донецької області, 26 квітня 1989 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Селидівського міського суду Донецької області від 19 січня 2016 року яким ОСОБА_6 визнано винуватою за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та їй призначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік, та на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням на два роки та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, у вступній частині та в частині призначеного покарання, змінити.

У вступній частині вироку вказати, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Українська Селидівської міськради, Донецької області.

Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу розміром 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривень.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області