Дата документу Справа № 320/8533/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/762/16 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №320/8533/15-к ОСОБА_1
Категорія: ст.310 ч.1 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004805, за апеляційними скаргами заступника прокурора Запорізької області, захисника ОСОБА_7 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2016 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополя Запорізької області, громадянина України, освіта середня, розлученого, має малолітнього сина, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.310 КК України.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області зазначає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд недостатньо врахував суспільну небезпеку вчиненого злочину. Також суд не врахував позицію обвинуваченого, який вину не визнав, що свідчить про відсутність каяття, а також помилково врахував наявність у обвинуваченого неповнолітньої дитини, оскільки у вироку відсутні дані про працевлаштування обвинуваченого, що не дозволяє зробити висновок про перебування цієї дитини на його утриманні. Тому просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 за ч.1 ст.310 КК України призначити покарання у виді 2 років обмеження волі.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок змінити, призначити обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`яке покарання та врахувати, що ОСОБА_8 є єдиним годувальником в сім?ї, має на утриманні дружину та малолітнього сина, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, а призначене йому покарання у виді арешту залишить обвинуваченого без роботи, а його сім?ю без засобів існування.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2016 року ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.310 КК України до 3 місяців арешту.

Стягнуто з ОСОБА_8 судові витрати за проведення експертизи у розмірі 460 грн. 80 коп.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

прокурор підтримала апеляційну скаргу прокурора і просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , мотивуючи тим, що вона є необґрунтованою;

обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу останнього і просили пом`якшити покарання; та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, посилаючись на те, що викладені в ній доводи, не відповідають матеріалам провадження.

Вислухавши доповідача, учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він у невстановлений період часу, але не пізніше 09 вересня 2015 року, знаходячись на присадибній ділянці за місцем свого проживання, на території домоволодіння АДРЕСА_1 , маючи умисел на незаконне вирощування рослин роду коноплі у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин, незаконно вирощував не менше 22 рослин роду коноплі, та з метою доведення їх до стадії дозрівання здійснював їх культивування шляхом догляду за розсадою у відкритому ґрунті, знищення бур`янів, рихлення ґрунту та поливу. Свої незаконні дії ОСОБА_8 продовжував до 09 год. 30 хв. 09 вересня 2015 року, коли співробітниками правоохоронних органів при проведенні обшуку вищевказаного домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_8 на присадибній ділянці були виявлені та вилучені вказані рослини роду коноплі з корінням, листям, верхівковими частинами та стеблами з ознаками культивації у кількості 22 штук, які є рослинами роду коноплі, маса яких складає 71,5кг.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та не оскаржуються в апеляційних скаргах.

Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.310 КК України, що також не оскаржується в апеляційних скаргах.

Оскільки зазначені вище обставини в апеляційних скаргах не оскаржуються, то відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України перегляду не підлягають.

Доводи прокурора про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі винного, є необґрунтованими.

Так, відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості; врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, сім`ю, характеризується позитивно; також врахував й обставини, що впливають на покарання.

Однак суд залишив поза увагою те, що санкцією ч.1 ст.310 КК України передбачені різні види покарання, а саме: штраф, арешт та обмеження волі.

За таких обставин відповідно до ст.65 КК України більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Однак зазначені положення кримінального закону залишені судом поза увагою, оскільки у вироку не наведені будь-які мотиви, що менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Крім того, з пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній інстанції вбачається, що він повністю визнає свою вину та розкаюється у вчиненому, після притягнення до кримінальної відповідальності інших правопорушень не вчинив, крім того, має на утримані дружину та малолітню дитину, займається домашнім господарством.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи сторони захисту про призначення менш суворого виду покарання, а саме штрафу у розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.310 КК України, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Запорізької області не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2016 року відносно ОСОБА_8 змінити.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.310 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4