справа № 488/205/15-к
провадження № 1-кп/488/16/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.04.2016 року Корабельний районний суд м.Миколаєва

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003762, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куйбишівка Єланецького району Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, працюючого за усною домовленістю, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

- 12.05.2004 року Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.188 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, із застосуванням ст.. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки; 14.08.2006 роки постановою Вознесенського міського суду Миколаївської області направлений для відбування призначеного покарання; 07.08.2008 року згідно постанови Арбузинського районного суду Миколаївської області його дії перекваліфіковані з ч.2 ст.188 КК України на ч.3 ст.185 КК України, 28.02.2011 року звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 6 місяців 14 днів;

засуджений:

11.12.2014 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, із застосування ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
28.11.2014 року близько 18 годин 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись на вул. Автомобілістів у м. Миколаєві, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, шляхом ривку викрав у потерпілої ОСОБА_7 жіночу сумку, вартістю 180 грн., в якій знаходилось належне їй майно, а саме: гаманець вартістю 110 грн., мобільний телефон марки «Nokia C5-06», вартістю 2000 грн. та грошові кошти у сумі 1430 грн., а всього на загальну суму 3 720 грн.

З викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на вищеназвану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся та показав, що дійсно при вищезазначених обставинах 28.11.2014 року у вечірній час, знаходячись на вул. Автомобілістів у м. Миколаєві, він побачив жінку, яку вирішив пограбувати. З цією метою він підійшов до неї та вирвав з її рук жіночу сумку, після чого з місця злочину втік. В подальшому при детальному огляді зазначеної сумки, з цінних речей він виявив лише мобільний телефон, який забрав собі, а сумку викинув. Цього ж вечора, викрадений мобільний телефон він продав невідомому таксисту на автовокзалі м. Миколаєва.

Аналогічні показання обвинувачений дав під час проведення слідчого експерименту, що відображено у відповідному протоколі від 27.12.2014 року.

Крім показань обвинуваченого, винуватість останнього у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджується іншими дослідженими судом доказами.

Так, як вбачається із тексту протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, 28.11.2014 року ОСОБА_7 повідомила, що в зазначений день близько 18 години на вул. Автомобілістів у м. Миколаєві, невідома особа відкрито викрала в неї жіночу сумку, вартістю 180 грн., з належним їй майном: гаманцем вартістю 110 грн., мобільним телефоном марки «Nokia C5-06», вартістю 2000 грн. та грошовими коштами у сумі 1430 грн., чим заподіяло матеріальну шкоду на загальну суму 3 720 грн.

Згідно даних протоколу огляду місця події від 28.11.2014, місцем вчинення злочину є ділянка місцевості, розташована по вул. Автомобілістів у м. Миколаєві;

Як вбачається із тексту заяви ОСОБА_8 , 08.12.2014 року останній добровільно видав працівникам міліції мобільний телефон «Nokia C5-06», який він придбав у невідомого йому чоловіка.

Присутня при огляді названого телефону потерпіла, що відображено в протоколі його огляду від 08.12.2014, впізнала його як такий, що належить їй.

Згідно заяви ОСОБА_6 , останній добровільно видав працівникам міліції викрадені ним у потерпілої речі, а саме: паспорт громадянина України ОСОБА_7 , картку платника податків, видану ОСОБА_7 , банківську картку та металевий ключ.

Приймаючи до уваги те, що сторони кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення злочину та судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.. 349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження щодо даних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження.
Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винуватість ОСОБА_6 у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчиненому повторно. Вказані дії останнього кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд бере до уваги, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів; та особу обвинуваченого, що останній раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно.

В якості обставин, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та повне визнанні своєї винуватості обвинуваченим у вчиненому злочині, часткове відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином.
За такого, враховуючи фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 28.02.2011 року, звільнившись з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не встав, суд вважає, що досягти мети виправлення останнього і запобігання вчиненню ним нових злочинів, не можливо без ізоляції його від суспільства, при цьому вважає достатнім призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 186 КК України. Крім того, вказане покарання, приймаючи до уваги, що інкримінований злочин, ОСОБА_6 вчинив до ухвалення вироку Ленінським районним судом м.Миколаєва від 11.12.2014 року, йому слід призначити відповідно до порядку, передбаченого ч. 4 ст. 70 КК України.

Окрім того, приймаючи до уваги, що обвинуваченому запобіжний захід не обирався, беручи до уваги, що судом призначено покарання у виді реального відбування покарання у виді позбавлення волі, суд вважає доцільним обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Щодо пред`явлених потерпілою позовних вимог про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, завданої злочином, у сумі 1720 гривень, визнаних обвинуваченим, суд на підставі ст.22, ч.1 ст.1166 ЦК України, вважає, що заявлені вимоги законні, обґрунтовані у зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному об`ємі.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до положень, визначених ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 11.12.2014 року, більш суворим призначеним даним вироком, ОСОБА_6 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, при цьому попередній вирок від 11.12.2014 року слід виконувати самостійно.

ОСОБА_6 обрати, до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у виді тримання під вартою , взявши останнього під варту в залі суду. Початок відбування покарання обчислювати з дня його фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальну шкоду, завдану злочином, у сумі 1720 гривень.

Речові докази по кримінальному провадженню: мобільний телефон марки «Nokia C5-06», паспорт громадянина України ОСОБА_7 , картку платника податків, видану ОСОБА_7 , банківську картку і металевий ключ, що належать потерпілій ОСОБА_7 та знаходяться у неї на зберіганні залишити в її розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з особливостями, передбаченими ч. 1, ч. 2 ст. 394 КПК України, а обвинуваченому, який утримується під вартою з моменту отримання копії вироку.

Суддя
Корабельного районного суду
м.Миколаєва ОСОБА_1