Справа № 274/511/16-к
Провадження №1-кп/0274/187/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2016 Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурора. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

обвинуваченого. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі судового засідання Бердичівського міськрайонного суду кримінальне провадження №0000263 від 02.07.2015р. по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високе, Брусилівського району Житомирської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.407 ч.4 КК України,

в с т а н о в и в:
31 липня 2014 року солдата ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21 липня 2014 року №607/2014 та того ж дня направлено для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Тобто, відповідно до ст.ст.2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдат ОСОБА_4 вважався військовослужбовцем, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

26 листопада 2014 року солдата ОСОБА_4 переведено для подальшого проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та, того ж дня, наказом командира вказаної військової частини № НОМЕР_3 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду механіка-водія-електрика першої гаубичної артилерійської батареї першого гаубичного артилерійського дивізіону.

В подальшому, 15 травня 2015 року, наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_4 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду механіка-водія-електрика відділення управління старшого офіцера п`ятої гаубичної самохідно-артилерійської батареї другого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону.

У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/214 від 17 березня 2014 року, №454/2014 від 06 травня 2014 року, №607/2014 від 21 липня 2014 року, №15/2015 від 14 січня 2015 року, в Україні розпочато мобілізацію та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, відповідно до вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Відповідно до вимог ст.ст.1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Разом з тим, відповідно до ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.ст.11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.

Реалізуючи задумане, 10 червня 2015 року, близько 15 год. 00 хв., військовослужбовець військової частини - польова пошта НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 12, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування військової частини та поважних причин, в умовах особливого періоду, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд до 25 вересня 2015 року.

25 вересня 2015 року, близько 10 год. 00 хв., солдат ОСОБА_4 самостійно повернувся до військової частини-польова пошта НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків.

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого діяння визнав повністю. По суті обвинувачення повідомив, що дійсно 31.07.2014р. його було призвано для проходження військової служби. Таку військову службу він проходив у АДРЕСА_1 . Коли в червні 2015 року його мати захворіла та попала у лікарню, він звернувся до свого командира для того, щоб отримати дозвіл на залишення військової частини та поїздку додому. Такого дозволу йому не надали, пояснивши, що для його отримання він повинен надати до частини ряд документів, які підтверджують хворобу матері та наявність підстав для залишення військової служби. Не надавши таких документів, 10.06.2015р. він залишив військову частину та поїхав додому без повідомлення та дозволу свого командира. Вдома займався господарством та підробітками впродовж більш ніж три місяці, хоча мати перебувала у лікарні лише півтора тижня. В цей час йому неодноразово телефонували з військової частини з`ясовуючи його місце знаходження та повідомляючи про необхідність повернення до частини. Повернувся він до військової частини тоді, коли дізнався про початок його кримінального переслідування.

Також обвинувачений суду повідомив, що знав про відповідальність, яка існує за ухилення від проходження військової служби. Усвідомлює, що вчинив неправильно, та жалкує про скоєне.

Окрім визнання вини самим обвинуваченим, його винуватість у скоєнні інкримінованого діяння у повній мірі стверджується також сукупністю інших досліджених в ході судового розгляду справи доказів.

Так про зарахування з 26.11.2014р. військовозобов`язаного ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , на всі види забезпечення, та призначення на посаду механіка-водія-електрика відділення управління старшого офіцера на третій гаубничій самохідно-артилерійській батареї першого гаубничого самохідно-артилерійського дивізіону, ВОС-843259А/995 свідчить витяг з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26.11.2014 №182 (а.п.19).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30.04.2015р. №105 (п.92), військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період рядового ОСОБА_4 - механіка-водія-електрика відділення управління старшого офіцера першого гаубничого самохідно-артилерійського дивізіону, призначено на посаду механіка-водія-електрика відділення управління старшого офіцера п`ятої гаубничої самохідно-артилерійської батареї другого гаубничого самохідно-артилерійського дивізіону ВОС-843259А/995, ШПК "Солдат", та він вважається таким, що з 30 квітня 2015 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (а.п.20).

Згідно витягу з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 17.06.2015р. №142, рядового ОСОБА_4 визнано таким, що самовільно залишив розташування військової частини з 17.06.2015р., а також знято з котлового забезпечення частини з 18.06.2015р. (а.п.21).

В ході проведення службового розслідування по факту відсутності на службі без поважних причин рядового ОСОБА_4 , було встановлено, що останній на момент розслідування перебуває у м. Чернігові та повертатись до військової частини не бажає. Про це свідчить Акт службового розслідування від 26.06.2015р. (а.п.27-28).

Про повернення ОСОБА_4 на службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 після самовільного залишення військової частини свідчить витяг з наказу командиру військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 25.09.2015р. №219 (а.п.22).

Згідно витягу з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.10.2015р. №246 рядового ОСОБА_4 , звільненого наказом командира 26 артилерійської бригади оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_3 " від 21 жовтня 2015р. №112-РС з військової служби у запас через службову невідповідність, з 22.10.2015р. виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, знято з котлового забезпечення частини і направлено на військовий облік в розпорядження військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.п.23).

Оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст.407 ч.4 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.

При визначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ст.407 ч.4 КК України належить до категорії тяжких злочинів. Обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину визнав, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працює не офіційно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються щире каяття активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи обставини скоєння злочину та особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину визнав та розкаявся у скоєному, має на утриманні неповнолітню дитину, відсутність будь-яких тяжких наслідків скоєного, суд вважає за можливе застосувати щодо ОСОБА_4 положення ст.75 ч.1 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальних витрат по справі немає.

Арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.369-371, 374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ст.407 ч.4 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 ч.1 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 року 6 місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 ч.1 п.п.2, 3 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо засудженого не обирати.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1