АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/193/16 Справа № 192/1867/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2015 року, якою:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, без постійного місця мешкання, раніше судимого:

-08 жовтня 2008 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186, 75 КК України на строк 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

-17 лютого 2009 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186, 71 КК України на строк 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 27 березня 2012 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 4 місяці;

- 07 серпня 2012 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186, 69, 71 КК України на строк 2 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 16 липня 2014 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України з застосуванням ст.69 КК України на строк 2 роки позбавлення волі,
відмовлено в задоволені його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Відповідно до ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2015 року було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Відмовляючи засудженому ОСОБА_7 в задоволені його клопотання суд першої інстанції посилався на те, що поведінка останнього не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених, а також не свідчить про його виправлення та готовність до самокерованої поведінки, у зв`язку з чим суд першої інстанції вважав за необхідне відмовити в задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
В обґрунтування апеляційної скарги засуджений ОСОБА_7 зазначив що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою у зв`язку тим, що він довів своє виправлення сумлінною працею за яку має заохочення, а також своєю зразковою поведінкою, та відсутністю жодного стягнення за весь період відбуття покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати, позицію прокурора ОСОБА_6 який вважав, що ухвала суду є законною і обґрунтованою та просив апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Перевіривши матеріали за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про необхідність звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання є необґрунтованими.
З ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2015 року вбачається, що висновки суду першої інстанції повно обґрунтовані усіма дослідженими під час судового провадження відомостями які характеризують особу засудженого, відомостями про заохочення та стягнення застосовані на протязі всього періоду відбування покарання, погашених та не погашених стягнень, з урахуванням тяжкості злочину, тобто усіма відомостями, які підлягають встановленню та дослідженню для встановлення факту доведення засудженим свого виправлення, які могли б бути підставами для звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання.
Так, засуджений ОСОБА_7 , відповідно довідки за особовою справою раніше був засуджений 3 рази, за період відбування покарання був заохочений лише один раз, та мав 1 стягнення, яке на даний час розгляду справи в суді першої інстанції погашено.

Згідно характеристики, ОСОБА_7 в установі виконання покарань працевлаштований, до праці відноситься задовільно, участі у програмах диференційованого виховного впливу та роботі самодіяльних організацій не приймає, не бере особисту участь в організації виховних заходів, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, до виконання обов`язків, передбачених ст.107, ст.118 КВК України, відноситься не завжди сумлінно.

Посилання засудженого ОСОБА_7 на те що суд першої інстанції прийняв необґрунтоване рішення не заслуговують на увагу, оскільки вищезазначені висновки суду першої інстанції обґрунтовані та є такими, що відповідають фактичним обставинам та свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, а його доводи викладені в його апеляційній скарзі їх не спростовують.

З цих підстав колегія суддів вважає, що доводизасудженого ОСОБА_7 про необхідність його звільнення від відбування покарання умовно-достроково з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2015 року, якою відмовлено в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання - без зміни.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді