Єдиний унікальний номер 728/820/16-к
Номер провадження 1-кп/728/75/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

за участі:

секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000448 від 02 листопада 2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Дмитрівка Бахмацького району Чернігівської області, зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , освіта вища, розлучений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працює, в силу статті 89 Кримінального кодексу України (далі КК) судимості не має, -

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и в :

02 листопада 2015 року близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz E 200» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вулиці Південній м. Бахмач Чернігівської області в напрямку вулиці Перемоги м. Бахмач Чернігівської області, порушив вимоги пункту 2.3 б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), пункту 2.9 а) (забороняється водієві керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння) та пункту 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 , яка рухалася в попутному напрямку, ближче до правого краю проїзної частини.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, велосипедист ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови та кінцівок, а саме внутрішньо-черепної травми із множинними ранками та саднами на обличчі, синця на повіках обох очей, забою головного мозку, відкритого перелому правої гомілки у верхній третині та відкритого перелому лівої гомілки в нижній третині, які в своєму комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких остання цього ж дня померла в Бахмацькій центральній районній лікарні.

Обвинувачений ОСОБА_6 , допитаний у судовому засіданні, вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю погодившись з всіма фактичними обставинами справи та пояснив, що дійсно керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, здійснив наїзд на велосипедистку, яка померла в лікарні. Зазначив, що у скоєному розкаюється, просив, призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. Цивільний позов не визнав, пояснивши, що він заявлений передчасно і шкоду має відшкодувати страхова компанія, а він не хоче нести подвійну відповідальність, тобто кримінальну і матеріальну.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що цивільний позов підтримує в повному обсязі і вважає, що обвинуваченому необхідно призначити максимально суворе покарання, пов`язане з позбавленням волі, оскільки вчинення ним злочину є закономірним наслідком його поведінки, тому що обвинувачений постійно притягувався до відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України (далі КПК) суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і стосуються винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину і кваліфікації його дій, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити саме ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи свідчення обвинуваченого, потерпілої, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи щодо винності ОСОБА_6 у вчинені злочину та кваліфікації його дій ніким не оспорюються, суд знаходить, що його дії правильно кваліфіковані за частиною другою статті 286 КК, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої. Вина ОСОБА_6 у скоєному доведена у повному обсязі.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 відповідно до статті 66 КК судом не встановлено.

При цьому, в даній ситуації суд враховує, що згідно зі статтею 66 КК щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалась.

В свою чергу не дивлячись на визнання вини обвинуваченим, виходячи із його пояснень не прослідковується, те що він бажає виправити ситуацію, що склалась, він не надав переконливих доказів, того, що він вживав будь-яких заходів відновлювального характеру для потерпілої від злочину особи.

Навпаки, із пояснень обвинуваченого в судовому засіданні слідує, що він питання пов`язане із відшкодуванням збитків потерпілій ставить в залежність із питанням про призначення покарання.

Виходячи із наведеного, суд не розцінює поведінку обвинуваченого, як щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 відповідно до статті 67 КК є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_6 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК бере до уваги:

ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із статтею 12 КК є тяжким злочином, проте характеризується необережною формою вини щодо наслідків;

враховує характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину. Зокрема, обвинувачений до вчинення злочину притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння і у нього вилучалось посвідчення водія. При цьому, висновків ОСОБА_6 не зробив і знову вчинив правопорушення, пов`язане з керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння;

особу винного: його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, постійного місця проживання та формально позитивної характеристики за таким;

відсутність обставин, які пом`якшують покарання, за наявності обставини, яка обтяжує таке;

те, що він в силу статті 89 КК судимості не має і раніше притягувався до адміністративної відповідальності;

наявність вимог потерпілої про призначення максимально суворого покарання, пов`язаного з позбавленням волі;

А тому, суд доходить висновку, що в даному конкретному випадку відсутні підстави для обрання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, але обираючи таке, є всі підстави обрати його не в межах максимальної санкції статті закону, що передбачає відповідальність за вчинений злочин і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

У зв`язку із чим ОСОБА_9 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чоти) роки.

Також, виходячи з наведених вище мотивів та того, що санкція частини другої статті 286 КК передбачає застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, додатково беручи до уваги те, що неналежне, грубе, неодноразове використання ОСОБА_6 права керування транспортними засобами потягло смерть людини, при цьому, він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння і знаючи про протиправність своїх дій здійснив керування транспортним засобом, суд знаходить підстави для застосування до останнього даного виду додаткового покарання.

При цьому, даний вид покарання може бути призначено незалежно від того, що особа вже позбавлена такого права в порядку адміністративного стягнення.

Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань ОСОБА_6 суд не знаходить.

При розгляді цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 суд враховує, що вона пред`явивши цивільний позов просила стягнути з обвинуваченого:

матеріальну шкоду в розмірі 7762 грн. 26 коп. (семи тисяч сімсот шістдесят дві гривні 26 копійок);

моральну шкоду в розмірі 400000 грн. 00 коп. (чотириста тисяч гривень 00 копійок);

вирішити питання про стягнення витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 7716 грн. 80 коп. (семи тисяч гривень 80 копійок).

Статтями 22, 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України (далі ЦК) встановлені загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, при наявності яких у особи настає відповідальність за її заподіяння, статтями 1187, 1188 ЦК передбачені підстави для відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, а параграфом 2 Глави 82 ЦК передбачений порядок відшкодування шкоди, завданої смертю.

Судом встановлено, що заподіяна шкода сталася внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , за наявності його вини, причинного зв`язку між протиправною поведінкою ОСОБА_6 та шкідливими наслідками, які були заподіяні потерпілій ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди суд враховує, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Проте, потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Виходячи із змісту статей 84, 85, частини третьої статті 99 КПК потерпіла зобов`язана надати суду оригінали документів, як доказів, що підтверджують розмір завданої майнової шкоди, у зв`язку із чим в даній справі надані потерпілою не завірені копії довідки фізичної особи-підприємця, товарного чеку, накладної з чеком не є належними доказами, які б підтверджували розмір завданої майнової шкоди, а тому суд позбавлений можливості визначити її дійсний розмір та стягнути з відповідача шляхом задоволення таких позовних вимог.

Проте, суд знаходить підстави для відшкодування моральної шкоди, розмір якої, суд визначає з урахуванням глибини душевних страждань, яких зазнала ОСОБА_4 .

Крім цього, береться до уваги те, що шкода їй заподіяна злочинними діями, які порівняно з іншими видами правопорушень є найбільш суспільно небезпечними.

А, також, оскільки шкода була заподіяна потерпілій діями, що спричинили смерть її матері і відповідно невідворотну втрату близької людини, судом враховується, що відповідно до статті 3 Конституції України життя є найвищою соціальною цінністю, де ключовим у визнанні права людини на життя є положення, виходячи із яких це право є невід`ємним (частина перша статті 27), невідчужуваним та непорушним (стаття 21). Право на життя належить людині від народження і захищається державою, воно зумовлює можливість реалізації всіх інших прав і свобод людини і громадянина і не може бути ні обмежене, ні скасоване.

У зв`язку із чим, із врахуванням вимог розумності і справедливості, суд знаходить, що розмір моральної шкоди в сумі 400000 грн. 00 коп. (чотириста тисяч гривень 00 копійок) не знайшов підтвердження в судовому засіданні, за обставинами справи, а тому вона підлягає стягненню в розмірі 300000 грн. 00 коп. (триста тисяч гривень 00 копійок).

Заперечення обвинуваченого та його захисника про необхідність відшкодування шкоди страховою компанією суд відхиляє виходячи із наступного.

Згідно з вимогами статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV), у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня її настання, письмово надати страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

У разі невиконання страхувальником зазначеного обов`язку, шкода відшкодовується особою, яка її завдала (пункт 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

Доказів виконання обвинуваченим вимог статті 33 Закону № 1961-IV що є обов`язковою умовою здійснення страхового відшкодування, у матеріалах справи не міститься і при судовому розгляді не надано, при цьому дане питання з`ясовувалось судом в судовому засіданні у обвинуваченого та його захисника.

Окрім іншого, під час розгляду кримінального провадження у суді питання про залучення, як співвідповідача, страховика обвинуваченим та його захисником не порушувалося.

Наведені вище обставини є підставою для часткового задоволення цивільного позову.

Процесуальні витрати по справі в розмірі 4147 грн. 20 коп. (чотири тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок) за проведення експертиз покладаються на ОСОБА_6 відповідно до статті 124 КПК.

При судовому розгляді суд позбавлений можливості вирішити питання про відшкодування витрат на оплату правової допомоги представника потерпілої, оскілки оригінал відповідної квитанції до прибуткового касового ордеру представлено не було.

Відповідно до статті 100 КПК речові докази: автомобіль марки «Mercedes-Benz E 200» д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на штраф майданчику затриманих транспортних засобів Бахмацького відділу поліції ГУНП України в Чернігівській області повернути власнику; велосипед, який зберігається на штраф майданчику затриманих транспортних засобів Бахмацького відділу поліції ГУНП України в Чернігівській області повернути ОСОБА_4 ; два уламки бампера, які зберігаються в камері речових доказів Бахмацького відділу поліції ГУНП України в Чернігівській знищити.

Запобіжні заходи в ході досудового розслідування не застосовувалися.

Керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінально процесуального кодексу України, суд,
у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим за частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 300000 грн. 00 коп. (триста тисяч гривень 00 копійок) в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином.

Стягнути з ОСОБА_6 4147 грн. 20 коп. (чотири тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок) процесуальних витрат на користь держави за проведення експертиз.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати.

Речові докази: автомобіль марки «Mercedes-Benz E 200» д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на штраф майданчику затриманих транспортних засобів Бахмацького відділу поліції ГУНП України в Чернігівській області повернути власнику; велосипед, який зберігається на штраф майданчику затриманих транспортних засобів Бахмацького відділу поліції ГУНП України в Чернігівській області повернути ОСОБА_4 ; два уламки бампера, які зберігаються в камері речових доказів Бахмацького відділу поліції ГУНП України в Чернігівській знищити.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінально процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінально процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області ОСОБА_1