Номер провадження: 11-кп/785/92/16
Номер справи місцевого суду: 496/4319/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 17.12.2015 року, за яким
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ленінакан, Вірменія, вірменина, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-30.01.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 03.07.2014 року на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію»;
засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України

та
ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Біляївка Одеської області, українка, громадянка України, з неповною середньою освітою, не одруженої, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:
-21.03.2006 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком на 1 рік;
-13.12.2007 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 3 роки;
-11.12.2008 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
-20.03.2015 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.ч. 1, 4 ст. 358, ст. 70 КК України до штрафу в розмірі 765 грн.;
-17.08.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 3 роки,
засуджена за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 17.08.2015 року, остаточно обрано покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на неї обов`язків, передбачені п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, 20.07.2015 року близько 10 годин 00 хвилин, ОСОБА_9 , знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, переконавшись в таємності своїх дій, проник на територію зазначеного домоволодіння. Далі через не замкнені задні металопластикові двері проник до житлового будинку, звідки скоїв крадіжку майна, а саме: цифрової відеокамери марки «Соні» з зарядним пристроєм та чохлом до камери, вартістю 10000 грн.; плазмового телевізору марки «Соні» модель «Бравія» діагональ 40 см чорного кольору, вартістю 20000 грн.; пари золотих сережок з камінням білого кольору, вартістю 4000 грн.; золотого браслету, вартістю 3000 грн.; золотої каблучки з білим каменем, вартістю 4000 грн.; грошових коштів в розмірі 1100 грн.; 20 доларів США.
Після чого ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 23.07.2015 року близько 10 годин 20 хвилин, ОСОБА_9 , знаходячись по АДРЕСА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, переконавшись у таємності своїх дій, переліз через паркан присадибної ділянки № 139, таким чином проникнувши на територію зазначеного домоволодіння. Далі через двері проник до житлового будинку, звідки скоїв крадіжку мобільного телефону марки «Самсунг» білого кольору, вартістю 500 грн.
Після чого ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Далі, 23.07.2015 року близько 11 годин, ОСОБА_9 вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 , з метою вчинення крадіжки майна з огородженої парканом території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .
Реалізуючи свій злочинний намір, цього ж дня, близько 11 годин 10 хвилин, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, переконавшись у таємності своїх дій, перелізли через паркан присадибної ділянки № 27, проникнувши таким чином на територію зазначеного домоволодіння. Далі через вікно проникли до житлового будинку, звідки скоїли крадіжку годиннику жовтого кольору, вартістю 1500 грн.
Після чого ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 , з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та осіб обвинувачених ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Апелянт, не оспорюючи вирок в частині доведеності вини обвинувачених та кваліфікації їх дій, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покарання, яке на його думку є не справедливим через м`якість, що належним чином не враховує ступені тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачених, не є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.
Також він звернув увагу суду на те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 раніше судимі за скоєння аналогічних корисливих злочинів, на шлях виправлення не стали, належних виводів для себе не зробили та скоїли тяжкі корисливі злочини.
Крім того, заявник надав доповнення до апеляційної скарги, в яких звернув увагу суду на те, що у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат, так судом першої інстанції визначено, що солідарно на користь держави за проведення експертизи з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 стягнути витрати у розмірі 491, 04 гривні, проте не зазначив у якому розмірі кожен з засуджених повинен відшкодувати процесуальні витрати.
Заслухав доклад судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, засуджених та захисника ОСОБА_7 , які просили не задовольняти апеляційну скаргу прокурора, розглянув матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Винність ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в скоєному, разом з визнанням останнім своєї вини за час досудового та судового слідства, підтверджується сукупністю доказів, досліджених в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України (в ред. 2012 року), викладених у вироку відповідно до даних судового слідства та таких, що отримали належну оцінку.

Дії ОСОБА_9 та ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.
При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, роль та участь кожного у скоєнні кримінальних правопорушень, особи обвинувачених та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, передбачених ст. 66 КК України, суд відніс щире каяття, що виявилось у тому, що вони як під час досудового розслідування, так і під час судового слідства, повно, детально та послідовно розповіли про обставини вчинення ними кримінальних правопорушень, а також повне відшкодування матеріальної шкоди потерпілим.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Виходячи із принципу призначення покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження можливості вчинення ним нових злочинів, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який за місцем мешкання характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину, а тому суд вирішив, що йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та буде цілком відповідати тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особі винного.

Виходячи із принципу призначення покарання необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 та попередження можливості вчинення нею нових злочинів, враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_8 , яка за місцем мешкання характеризується задовільно, має на утриманні двох малолітніх дітей а тому суд дійшов висновку, що їй слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, та поклавши на неї обов`язки, передбачені п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі винної.
При призначенні покарання обвинуваченим суд також врахував думку потерпілих щодо виду покарання..

Також колегія суддів, всупереч доводу в скарзі прокурора про те що, ОСОБА_9 не працевлаштований, врахувала, те що засуджений на даний час працевлаштований, на його утриманні знаходиться малолітня дитина та матір, яка страждає онкологічним захворюванням
ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду Одеської області вказала, що на її утриманні знаходяться дві малолітні дитини.
Ці обставини, разом з позитивною характеристикою засуджених, дозволила суду застосувати до них вимоги ст. 75 КК України, поклавши на них обов`язки, передбачені п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки під час розгляду справи суд дійшов обґрунтованого висновку, що засуджені не є суспільно небезпечними особами.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції вимог КПК України, щодо стягнення процесуальних витрат солідарно з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , дійсно не відповідає чинному законодавству та дає можливість колегії суддів змінити в цієї частині вирок та стягнути процесуальні витрати на користь держави з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в рівних долях по 245 гривень 52 копійки.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України колегія суддів з кримінальних справ Апеляційного суду Одеської області,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок Біляївського районного суду Одеської області від 15 грудня 2015 року, у відношенні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 змінити, вказати в резолютивній частині вироку на стягнення процесуальних витрат на користь держави з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в рівних долях по 245 гривень 52 копійки.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в порядку ст.ст. 424-426 КПК України.
Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4