Дата документу Справа № 316/2910/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/105/16 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 316/2910/14-к
Категорія: ст. 185 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001166, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Примірне Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
встановила:
До суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою звернулась заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_9 /а.п. 70-72/, в якій просить вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 29.12.2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного обвинуваченому покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок від 18.11.2014 року виконувати самостійно, а також виключити з числа обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , - рецидив злочинів.

Апелянт вважає, що суд при призначенні ОСОБА_7 покарання не в достатній мірі врахував, що він раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, відбував покарання у місцях позбавлення волі, після звільнення, замість того, щоб працевлаштуватись та виправити становище, продовжував злочинну діяльність навіть після притягнення до кримінальної відповідальності за первинно вчинені злочини та направлення провадження до суду.

Крім цього, на думку прокурора, судом необґрунтовано враховано в якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, - рецидив злочину, оскільки неодноразовість вчинених корисливих злочинів утворює таку кваліфікуючу ознаку, як повторність злочинів, у зв`язку з чим, ця обставина підлягає виключенню з вироку.

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.11.2014 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинувачений звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки з покладенням обов`язків, передбачених п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

По даному провадженню запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Обвинувачений тримається під вартою по кримінальному провадженню, що знаходиться на розгляді Енергодарського міського суду Запорізької області по обвинуваченню за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 495 грн.

У вироку суду також зазначено, що ОСОБА_7 раніше судимий:

- 13.11.2001 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185

КК України до 3 років позбавлення волі;

- 23.01.2003 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 24.03.2009 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. ст. 69, 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 18.09.2009 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 10.02.2014 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком 1 рік; ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області ОСОБА_7 було звільнено від відбуття покарання за вироком від 10.02.2014 року на підставі ст. 1 п. « в» Закону України « Про амністію у 2014 році»;

- 07.10.2014 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням на 1 рік;

- 18.11.2014 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ст. 70 ч. 4 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з випробувальним строком 1 рік 3 місяці.

Як зазначено у вироку суду, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, судимість за які у визначеному законом порядку не погашена, 02 листопада 2014 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «Овочевий», розташованого у будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, з вітрини відділу продажу електроінструментів, розташованого у приміщенні вищевказаного магазину, таємно викрав акумуляторну викрутку «Інтерскол ОА-4.8» вартістю 495 гривень та документи до неї, якими у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 495 гривень.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора, який підтримує апеляційну скаргу та просить її задовольнити, обвинуваченого та його захисника з позицією на підтримання апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та врахувавши вказівки касаційної інстанції, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.09.2015 року, колегія суддів доходить наступного висновку.

Виходячи зі змісту вироку, суд визнав обвинуваченого винним у вчиненні 02 листопада 2014 року крадіжки майна потерпілого ОСОБА_10 на загальну суму 495 гривень при обставинах, викладених у вироку, який, як в частині встановлених судом фактичних обставин, так і доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, не оскаржується, у зв`язку з чим, відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок переглядається в межах апеляційної скарги.

Не оскаржується в апеляційній скарзі і призначене обвинуваченому за вчинений злочин покарання, яке відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Отже доводи апеляційної скарги про м`якість призначеного обвинуваченому покарання за вчинений злочин та вимоги про призначення покарання, аналогічного, як по виду, так і по строку, тому, що призначив суд першої інстанції, є необгрунтованими.

При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що є слушними доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтоване визнання рецидиву вчинених обвинуваченим злочинів обставиною, що обтяжує покарання, оскільки повторність вчинених ним злочинів охоплюється диспозицією ч. 2 ст. 185 КК України, за якою його засуджено. Вирок суду в цій частині підлягає зміні.

Призначивши обвинуваченому покарання за вчинений злочин, суд першої інстанції врахував, що цей злочин був вчинений обвинуваченим до постановлення останнього за часом вироку, по якому він був звільнений від відбування покарання з випробуванням, у зв`язку з чим, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначив остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, від відбування якого також звільнив із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд своє рішення про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного йому покарання не вмотивував і не зазначив, які обставини вказують на можливість його виправлення без відбування покарання.

При цьому, суд поза своєю увагою залишив обставини вчинення обвинуваченим злочину по провадженню, а саме те, що він був вчинений через декілька днів після проголошення попереднього вироку Енергодарським міським судом Запорізької області від 07.10.2014 року, по якому обвинувачений був звільнений від відбування покарання з випробуванням, тобто в період дії іспитового строку, що вимагає призначення за новий злочин реального покарання.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з доводами та вимогами апеляційної скарги прокурора в частині недотримання судом вимог кримінального закону при призначенні обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування цього остаточного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, у зв`язку з чим, вирок суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку, в якому належить зазначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України про виконання останнього за часом вироку Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.11.2014 року самостійно.

В решті вирок підлягає залишенню без змін.

По кримінальному провадженню запобіжний захід обвинуваченому не обирався, але він тримається під вартою по іншому кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, строк відбування покарання за вироком по цьому провадженню належить відраховувати з моменту його проголошення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

засудила:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 29 грудня 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 по кримінальному провадженню в частині призначеного обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, скасувати.

Виключити з мотивувальної частини вироку з числа обставин, які обтяжують покарання, рецидив злочину.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.11.2014 року виконувати самостійно.

Строк відбування засудженим ОСОБА_7 покарання за вироком відраховувати з дати його проголошення, тобто з 13 травня 2016 року.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту його проголошення, проте на нього учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4