Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/316/16-к
Провадження по справі № 1-кс/281/27/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2016 року смт. Лугини

Слідчий суддя Лугинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

т.в.о. начальника СВ Лугинського ВП ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні винесене в кримінальному провадженні № 0000113 від 29.06.2016 клопотання т.в.о. начальника СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та додані до клопотання матеріали.

Перевіривши надані матеріали, заслухавши пояснення т.в.о. начальника СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , підозрюваного, захисника та думку прокурора ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Т.в.о. начальника СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 зазначає, що у його провадженні перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000113 від 29.06.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженець с. Рудня Бистра, Олевського району Житомирської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, непрацюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

28.06.2016 близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_7 , який на даний час відбуває покарання в УВП №4 м. Житомир, його співмешканка ОСОБА_8 , знайомий ОСОБА_7 ОСОБА_9 , який також на даний час відбуває покарання в УВП № 4 м. Житомира та ОСОБА_5 , автомобілем TOYOTA LAND CRUISER 4.2 д/н НОМЕР_1 , що зареєстрований на ОСОБА_10 та перебуває в користуванні ОСОБА_8 рухались автодорогою сполученням Київ-Ковель в напрямку м. Олевськ, Житомирської області.

За невстановлених розслідуванням обставин, в місці та час, в ОСОБА_9 виник умисел, направлений на заволодіння транспортним засобом, після чого він запропонував ОСОБА_5 із застосуванням травматичної зброї, яку він мав при собі, вчинити напад на водія, заволодівши при цьому транспортним засобом, на що останній погодився.

Перебуваючи неподалік с. В. Дивлин, Лугинського району, ОСОБА_7 , який знаходивсь за кермом автомобіля, на прохання свого знайомого, з яким спільно відбуває покарання, ОСОБА_9 зупинив автомобіль біля придорожнього кафе, що належить ОСОБА_11 . В цей час, неподалік кафе зупинився автомобіль ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , який є чоловіком сестри ОСОБА_9 . У подальшому ОСОБА_9 вийшов з автомобіля та підійшов до автомобіля ОСОБА_12 , який мав привезти та передати йому продукти. Через декілька хвилин ОСОБА_9 повернувся назад до автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 4.2, а ОСОБА_12 проїхав вздовж дороги та зупинив автомобіль на відстані близько 500 м. ОСОБА_9 за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 попросив ОСОБА_7 проїхати та зупинити автомобіль перед автомобілем ВАЗ.

В той час, коли автомобіль зупинився, ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння транспортним засобом, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , дістав зі своєї сумки зброю, а саме: пістолет, та здійснив постріл по ОСОБА_7 в область життєво важливих органів голову останнього, спричинивши йому фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я в момент заподіяння. Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на заволодіння автомобілем TOYOTA LAND CRUISER 4.2 д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_9 навів пістолет на ОСОБА_8 , однак, уникаючи пострілу, остання вибігла з салону автомобіля на дорогу, ОСОБА_9 зробив 4 постріли в салоні автомобіля в напрямку ОСОБА_7 , однак ОСОБА_7 , будучи травмованим, почав чинити опір ОСОБА_9 та ОСОБА_5 . Після цього, ОСОБА_7 вийшов з автомобіля та пішов до ОСОБА_8 . В цей час ОСОБА_9 передав пістолет ОСОБА_5 , який продовжив здійснювати постріли по ОСОБА_8 , яка знаходилась на проїжджій частині автодороги та зупиняла автотранспорт, однак влучити в неї не зміг, так як ОСОБА_7 закривав її собою та кулі влучали в спину останньому.

Скориставшись відсутністю власниці автомобіля та інших сторонніх осіб поблизу, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , діючи умисно групою осіб, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, не маючи права на керування транспортним засобом та права розпоряджатись ним, незаконно заволоділи автомобілем TOYOTA LAND CRUISER 4.2 д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 та поїхали ним в напрямку с. Путиловичі, Лугинського району.

Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_5 заподіяли матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 483858 грн. 00 коп.

Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб поєднаними із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 свою винуватість визнав повністю, пояснив, що дійсно він разом з ОСОБА_9 домовились, щоб заволодіти автомобілем, яким керував ОСОБА_7 з метою повернути борг, але не розраховували, що з ними буде їхати жінка. Стріляв в автомобілі по ОСОБА_7 . ОСОБА_9 , потім віддав пістолет йому. Пострілів він не здійснював. Автомобілем з місця події керував він. Автомобіль залишити в лісі, а коли побачили, що до них наблизився який автомобіль, то вони з ОСОБА_9 почали тікати.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення т.в.о. начальника СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , думку прокурора, який клопотання підтримав, захисника, підозрюваного та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а саме: у незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п"ять років.

Частиною 3 ст. 183 КПК України, встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення та розмір майнової шкоди, завданої правопорушенням, у вчиненні якого він підозрюється, та те, що він підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, суд вважає за необхідне визначити заставу, відповідно до п.3 ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 200 розмірів мінімальної заробітної плати, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В судовому засіданні було встановлено та вбачається з матеріалів справи, що підозрюваний, вчинив особливо тяжкий злочин, який, відповідно до ч. 3 ст. 289 КК України, карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, намагався приховати сліди вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме: зрозумівши, що власниця автомобіля та її співмешканець після вчиненого стосовно них фізичного насильства та угону автомобіля залишилися живими та повідомили про даний факт в правоохоронні органи, здійснював разом з напарником ОСОБА_9 втечу на вищевказаному автомобілі марки TOYOTA LAND CRUISER 4.2 д/н НОМЕР_1 . Також, зрозумівши, що його все ж таки знайдуть, залишив автомобіль у важкодоступній місцевості в лісовому масиві за с. Путиловичі, а коли працівники поліції виявили місце його знаходження почав разом з ОСОБА_9 втікати від них. Намагаючись приховати сліди вчинення злочину, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_13 , витерли салон автомобіля вологими серветками для того, щоб витерти з крісел сліди крові потерпілого ОСОБА_7 .

Вищевказані факти вказують на те, що ОСОБА_5 в подальшому у разі обрання стосовно нього іншого більш м`якого виду запобіжного заходу може переховуватися від органів досудового розслідування і тим самим перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Крім того, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ніде офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно. Водночас, зухвалість та обставини вчиненого ним злочину вказують на протилежне.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може в подальшому переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, і застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного не зможе запобігти зазначеним ризикам.

На підставі вищевикладеного і враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватості, особу підозрюваного, який вчинив особливо тяжкий злочин, а також те, що наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є вагомими, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задоволити, та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 131, 132, 177, 178, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 задоволити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали рахувати з моменту взяття ОСОБА_5 під варту, тобто з 20.00 години 29 червня 2016 року до 20.00 години 27 серпня 2016 року.

На підставі ст. 183 ч. 3 КПК України, визначити розмір застави - 200 розмірів мінімальної заробітної плати, достатньої для забезпечення підозрюваним обов`язків, що пов`язані з застосуванням запобіжних заходів, тобто 290 000 грн. В разі внесення застави підозрюваний підлягає звільненню з-під варти негайно та, на підставі ст. 194 ч. 5 КПК України, зобов`язаний прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, повідомляти слідчого, суд про зміну місця свого проживання.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1