Справа № 515/446/16-к
Провадження № 1-кп/515/713/16

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

22 квітня 2016 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари кримінальне провадження за обвинувальним актом, внесеному в ЄДРР за №0000042 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тузли Татарбунарського району Одеської області, мешканця АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не військовозобов`язаного, одруженого, без офіційного місця працевлаштування, в силу ст.89 КК України, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В середині січня 2016 року (більш точної дати встановити не надалось можливим), приблизно 01 год. 00 хв., ОСОБА_5 з метою таємного викрадення чужого майна, відчинивши незаперту вхідну калитку, проник на територію подвір`я АДРЕСА_1 та, пройшовши до вхідних дверей будинку, таємно, умисно викрав велосипед марки «Україна», вартістю 514 грн 50 коп., який знаходився біля вхідних дверей та був спертий на стінку будинку.

Після чого, ОСОБА_5 з місця злочину зник і викраденим розпорядився на свій розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_4 збиток в сумі 514 грн. 50 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, не оспорював фактичних доказів по справі, у вчиненому розкаявся, прохав його суворо не карати та детально пояснив суду про обставини скоєного ним кримінального правопорушення щодо викрадення чужого майна із домоволодіння потерпілої ОСОБА_4 , не оспорюючи вартість викраденого ним майна, яке згодом було повернуто потерпілій.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, що стосуються його особи.

Таким чином, суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.

При обранні покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та всі обставини справи.

Також суд враховує повне визнання вини обвинуваченим в судовому засіданні, його щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування шкоди потерпілій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не виявив.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд вважає, що обмежувати чи позбавляти його волі немає необхідності, його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, в умовах відбуття покарання з випробуванням, відповідно до ст.75 КК України.

Крім того, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки у відповідності до ст.76 п.п.2,3 КК України.

Вказане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Питання про розподіл процесуальних витрат вирішити в порядку ст.124 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100,369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3(трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробовуванням на 1(один) рік.

Відповідно до п.п.2, 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку суду, відповідно до ч.1 ст.165 КВК України.

Контроль за виконанням вироку покласти на кримінально-виконавчу інспекцію Татарбунарського РВ КВІ УДПтСУ в Одеській області.

Речові докази у справі, передані на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_4 , вважати повернутими за належністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертизи, відповідно акту №504/26 здачі-приймання висновку судового експерта, в розмірі 738 грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 діб з моменту його оголошення до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя Сивоконь