Справа №705/2169/15-к
1-кп/705/71/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кам?янка республіки Молдова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.2 ст.152, ч.3 ст.153, ч.2 ст.15, ч.3 ст.153 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Яворів Турківського району, Львівської області, українця, громадянина України,з середньо-спеціальною освітою, не одружений, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.2 ст.152, ч.2 ст.15, ч.3 ст.153 КК України,
В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.2 ст.152, ч.3 ст.153, ч.2 ст.15, ч.3 ст.153КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.2 ст.152, ч.2 ст.15, ч.3 ст.153 КК України.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_9 під час досудового розслідування 13.02.2012 був обраний запобіжний захід тримання під вартою, строк дії якого був неодноразово продовжений, останній раз ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.06.2016 на 60 днів та закінчується 15.08.2016.
У зв`язку із закінченням дії ухвали суду, якою продовжено строк запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України поставив на обговорення питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів. Послався на те, що на цей час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, залишаються і не зменшилися, а саме: незаконного впливу на свідків, потерпілих, переховування від суду. Враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який не має постійного місця проживання, тяжкість вчинених злочинів, вважав, що тільки тримання під вартою є тим запобіжним заходом, який зможе запобігти наявним ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_9 заперечив проти тримання його під вартою та просив змінити запобіжний захід щодо нього на інший домашній арешт. Посилається на те, що на цей час прокурором у суді не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що змінене прокурором обвинувачення є обґрунтованим, просив врахувати процесуальну поведінку його та інших учасників судового провадження, його тривале тримання під вартою, що на цей час є невиправданим.
Захисник підтримала позицію свого підзахисного та вказала, що ОСОБА_9 має сім`ю, прокурором у суді не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в зв`язку з цим необхідно змінити запобіжний захід на більш м`який.
При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , суд виходив з таких мотивів.
ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.2 ст.152, ч.2 ст.15, ч.3 ст.153 КК України, які за ступенем тяжкості належать до особливо тяжких злочинів. Продовжений строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 15.08.2016, однак завершити розгляд кримінального провадження до вказаної дати неможливо, оскільки прокурором відповідно до зміненого обвинувального акту від 21.04.2016 зменшено обсяг обвинувачення, а саме виключено з обвинувачення епізоди вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачена ч.2 ст.152, ч.2 ст.15, ч.3 ст.153 КК України, у зв`язку з чим, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілих та роз`яснити їх право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, проте потерпілі, викликані належним чином, протягом тривалого часу не з`являються у судові засідання.
У обвинуваченого є постійне місце проживання в м. Умані, за місцем проживання скарг на нього не надходило. На обліку в лікаря психіатра чи лікаря нарколога не перебуває. Постійна робота чи інші джерела доходів в обвинуваченого відсутні.
Суд вважає, що на теперішній час існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ухилення від суду. Наявність інших ризиків на теперішній час прокурор у судовому засіданні не довів.
Суд враховує те, що обвинувачений тримається під вартою з 13.02.2012. Судовий розгляд завершити до 15.08.2016 не можливо, оскільки ще не досліджені всі письмові докази, зібрані на стадії досудового розслідування, не допитані дві потерпілі та свідки, заявлені стороною обвинувачення. Сторона обвинувачення за час судового розгляду не забезпечила явку всіх свідків, які були нею заявлені, і які не з`являються в судові засідання на виклики суду.
Достатнього обґрунтування того, що інший запобіжний захід, менш суворий ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеному вище ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого прокурором не надано.
Виходячи з положень ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1-5 цієї частини. Тримання під вартою є найбільш суворим, винятковим запобіжним заходом, який, згідно зі ст. 183 КПК України застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Варто також зазначити, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.18 листа від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 звернув увагу судів на те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. ст. 177 КПК.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК). Суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Враховуючи наведені вище обставини, особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки та майновий стан, неможливість завершення судового розгляду в найближчий час з причин, які не залежать від обвинуваченого, суд вважає недоцільним продовжувати строк тримання обвинуваченого під вартою. Суд дійшов висновку про можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 на домашній арешт в певний час доби (ст. 181 КПК України), який є достатнім заходом для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, та обов`язків, покладених на нього судом.
На підставі наведеного вище, керуючись ст. 177, 181, 194, ч. 5 ст. 202, 331, 369-372, 392 КПК України, суд
Змінити міру запобіжного заходу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. до двох місяців, та покласти на нього такі обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатись за межі міста Умані Черкаської області без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну місця проживання та/або роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Визначити строк дії ухвали до 13 жовтня 2016 року включно.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 з-під варти негайно в залі суду.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через прокурора для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.
Виконання даної ухвали доручити начальнику Уманського ВП ГУНП в Черкаській області.
Контроль за виконання даної ухвали покласти на прокурорів Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .
Ухвала окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3