Номер провадження: 11-кп/785/779/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.06.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілих: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000044 від 23.11.2012 року заапеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на ухвалу Київського районного суду м. Одеса від 29.04.2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000044 від 23.11.2012 року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Сумської області, Українця за національністю, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 не маючого постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого, а в останній раз 27.05.2005 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.3ст.187 та ч.1 ст.263 КК України до 8 років 5 місяців позбавлення волі, звільненого 06.06.2012 року умовно-достроково, не відбутий термін покарання складає 9 місяців 6 днів,
підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків та яким відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,-

встановив:
Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000044 від 23.11.2012 року,органами досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

29.04.2016 року ухвалою Київського районного суду м. Одеса обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000044 від 23.11.2012 року відносно ОСОБА_9 - повернуто прокурору для усунення недоліків та відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і обрано ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із зобов`язанням його в період часу з 20.00 по 07.00 годин наступного дня не залишати місце свого постійного проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу прокурора або суду та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1,2,3 ч.5 ст.194 КПК України
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд мотивував своє рішення тим, що в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не зазначено формулювання обвинувачення, що свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Крім того, на думку суду першої інстанції прокурор не виконав вимог, вказаних в ухвалі Малиновського районного суду м. Одеса від 24.04.2013 року, яка набрала законної сили та безпідставно вилучив її з матеріалів кримінального провадження, надавши обвинувальний акт в редакції 08.01.2013 року, як такий, що надійшов до суду уперше.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначає, що в розумінні ст. 290 КПК України прокурор не відкрив сторонам матеріали досудового розслідування та не вручив стороні захисту копію обвинувального акту та копію реєстру матеріалів досудового розслідування.

При прийнятті рішення про відмову у задоволенні клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд послався на те, що в судовому засіданні прокурор не довів необхідність застосування більш суворого запобіжного заходу. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що прокурором не доведено ризиків, що обвинувачений ОСОБА_9 може продовжити злочинну діяльність, або переховуватись від суду, а факт притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності не є підставою для обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі прокурор вказав, що вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, мотивуючи свої доводи тим, що питання про усунення недоліків в обвинувальному акті було вирішено апеляційним судом Одеської області 24.04.2013 року та призначено судовий розгляд.

Також прокурор послався на те, що в матеріалах кримінального провадження містяться повідомлення про ознайомлення з матеріалами досудового слідства підозрюваного та його захисника, а твердження щодо не ознайомлення з вказаними матеріалами потерпілих, на його думку, спростоване небажанням останніх використання свого права та ознайомлення з матеріалами досудового слідства під час судового розслідування, в зв`язку з чим суд помилково прийшов до такого висновку, оскільки взяв лише до уваги обвинувальний акт, реєстр та розписки, а не матеріали кримінального провадження.

Щодо обґрунтування клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор вказує, що обвинувачений неодноразово судимий, під час судового провадження притягувався до адміністративної відповідальності, суду та прокурору не відоме постійне місце його проживання в м. Одеса та Одеській області, засобів мобільного зв`язку не має, а також вказав, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, що на думку прокурора свідчить про можливість його переховування від органів досудового розслідування або суду та можливості вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Просить скасувати ухвалу суду, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000044 від 23.11.2012 року відносно ОСОБА_9 повернути до Київського суду м. Одеса на новий судовий розгляд, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу та просив повернути обвинувальний акт прокурору в зв`язку з невідповідністю його вимогам закону; потерпілих, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, посилаючись на законність прийнятого судом рішення; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору за наступних підстав:

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Зокрема, п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків викладені в ст.291 КПК України, а відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Апеляційним судом встановлено, що за результатами підготовчого судового засідання районний суд прийшов до вірного висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону.

Так, обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, але в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, що свідчить про недотримання слідчим та прокурором вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що є підставою для повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження (т.1 а.с.2-4, 28-30, т.2 а.с.2-4, т.4 а.с.64-66).

Апеляційний суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Викладення фактичних обставин провадження з підсумком про те, що особа вчинила те чи інше кримінальне правопорушення, як це зроблено в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, апеляційний суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_9 а тому доводи прокурора про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, є безпідставними, а висновок районного суду щодо невідповідності обвинувального акту положенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України, є обґрунтованим.

Крім того, заслуговують на увагу висновки суду першої інстанції щодо безпідставного надання прокурором після усунення недоліків, визначених ухвалою районного суду від 24.04.2013 року обвинувального акту, датованого 08.01.2013 року, оскільки матеріали провадження свідчать про його повторне складання іншою датою.

Що стосується викладених в оскаржуваній ухвалі районного суду тверджень суду про невручення ОСОБА_9 копії обвинувального акту, то вони є такими, які суперечать матеріалам справи, згідно до яких він отримав копію обвинувального акту від 08.01.2013 року, про що особисто написав відповідні розписки (т.1 а.с.7, т.2 а.с.8).

Разом з тим, заслуховують на уваги твердження суду щодо невиконання прокурором вимог ст.290 КПК України щодо відкриття стороні захисту матеріалів досудового розслідування, оскільки матеріали справи, окрім зазначення в реєстрі даних про нібито ознайомлення підозрюваного та захисника з матеріалами кримінального провадження не містять.

Крім того, апеляційним судом встановлені інші порушення вимог закону, які вказують на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.291 КПК України, обвинувальний акт, після його складання слідчим, затверджується прокурором.

З повернутого судом обвинувального акту вбачається, що він підписаний прокурором, але в ньому відсутня печатка відповідної прокуратури. Більш того, жоден з матеріалів, які були направлені до суду першої інстанції, не містить відбитку печатки, що свідчить про неналежне затвердження обвинувального акту, а також про підстав розглядати надані суду матеріали, як офіційні документи.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону та законності постановленого районним судом рішення в частині його повернення прокурору для усунення недоліків.

Що стосується доводів прокурора про незаконність прийнятого районним судом рішення в частині відмови в обранні відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то апеляційний суд вважає, що прокурором не було доведені наявність існування передбачених ст.177 КПК України ризиків можливого переховування його від органів досудового розслідування та суду і вчинення ним нового злочину, виходячи з наступного.

Як пояснили у судовому засіданні потерпілі, які є близькими рідними ОСОБА_9 , а також сам обвинувачений і його захисник, після прийняття районним судом рішення та обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, працівники правоохоронних органів фактично не здійснювали контроль виконання ним обраного запобіжного заходу, що вказує на те, що він, маючи можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, не вчинив жодних дій, направлених на перешкоджання кримінальному провадженню та з`являвся самостійно до правоохоронних органів, який ставив до відома про зміну місця свого проживання.

Зазначене підтверджується наданою обвинуваченим апеляційному суді заявою, з якої вбачається, що обвинувачений особисто з`явився до відділку поліції і надавав копію ухвалу районного суду про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та повідомляв про його тимчасове проживання за іншою адресою.

За таких обставин, а також з урахуванням думки потерпілих, які вказували на законність прийнятого рішення у цій частині, апеляційний суд вважає, що ризики, на які посилався прокурор у своєму клопотання не доведені, а прийняте судом рішення про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту таким, яке грунтується на матеріалах справи та встановлених апеляційним судом обставин.

З урахуванням наведеного апеляційний суд не вбачає підстав, передбачених ст.409 КПК України, для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали районного суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області,-

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеса від 29.04.2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000044 від 23.11.2012 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України повернутий прокурору для усунення недоліків та якою обвинуваченому ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - залишити без зміни .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4