Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/800/15-к
Провадження № 1-кп/499/6/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.05.2016 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 , обвинувачених, захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в стадії судового розгляду обвинувальний акт кримінального провадження №0000121 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Новочеркаськ, Ростовської області, Росія, зареєстрованого АДРЕСА_1 , раніше не судимого, не працює, освіта - середня, не одруженого, на утримані малолітніх дітей не має у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, міра запобіжного заходу «домашній арешт» обрана 23.04.2015 року;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Благоєве Іванівського району, Одеської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:03.12.2008 року Іванівським районним судом Одеської області за ст. 162 ч. 1 КК України, до покарання 1 рік позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік. 24.04.2012 засуджений Іванівським районним судом Одеської області за ст. 152 ч. 1 КК України. Вид покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі; не працює, освіта не повна середня, не одруженого, на утримані малолітніх дітей не має, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, міра запобіжного заходу - «тримання під вартою» 23.04.2015 року.
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_9 19 квітня 2015 року, приблизно о 19.00 годині, знаходячись в нежитловому будинку в по АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , вживали горілку. В ході вживання горілки ОСОБА_7 виявив відсутність свого мобільного телефону марки «Самсунг», який знаходився в нього в кишені спортивних брюк, та разом із своїм знайомим пішов його шукати. Під час пошуку мобільного телефону, ОСОБА_11 пожартував, що це він викрав мобільний телефон, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 це не сподобалось і він виразився на адресу ОСОБА_11 брутальною лайкою, та наніс два удари головою, невизначеної сили, в обличчя потерпілого ОСОБА_11 . Далі, ОСОБА_9 в ході розмови з потерпілим ОСОБА_11 , наніс ОСОБА_11 один удар правим кулаком в його обличчя, від якого він упав на землю. Потім ОСОБА_9 , підвівши ОСОБА_11 на ноги вивів його з двору на дорогу. Далі, ОСОБА_9 , наніс головою два удари не визначеної сили в обличчя ОСОБА_11 , від яких ОСОБА_11 знову упав на землю. Після чого, ОСОБА_9 почав наносити множинні удари руками та ногами по обличчю та голові ОСОБА_11 Намагаючись уникнути бійки, ОСОБА_14 почав тікати по проїжджій частині дороги по напрямку с. Гудевичево, Іванівського району Одеської області. ОСОБА_9 стояв на дорозі і грався в телефон, а ОСОБА_13 разом з ОСОБА_7 наздогнали ОСОБА_11 та збили його з ніг. ОСОБА_11 упав, а ОСОБА_9 підійшовши до нього декілька разів ударив ногою в область тулуба. Потім ОСОБА_13 запропонував залишити ОСОБА_11 та піти покурити до нього додому. На його пропозицію всі погодилися та пішли до двору ОСОБА_13 де викурили по цигарці. Потім ОСОБА_13 пішов додому спати, а ОСОБА_9 з ОСОБА_7 пішли до ОСОБА_11 , який сидів біля дороги. Підійшовши до нього почали по черзі наносити йому чисельні удари в результаті яких він скотився в город та упав на спину. ОСОБА_7 підійшовши до нього, декілька разів рукою та ногою ударив його в область тулуба. Потім ОСОБА_9 присів над ОСОБА_11 та декілька разів вдарив його каменем в область обличчя. Після чого він викинув камінь і відійшов. Потім підійшов ОСОБА_7 та взявши камінь також декілька разів каменем наніс ОСОБА_11 удари в область голови. Потім вони разом з ОСОБА_7 пішли до дому ОСОБА_7 де помили руки та розійшлись. В результаті своїх протиправних дій обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_11 , від яких останній помер. Згідно висновку судово - медичного експерта №28 від 20.04.2015 було встановлено, що причиною смерті ОСОБА_11 є закрита черепно-мозкова травма (сукупність ушкоджень спричинених в область голови), у вигляді відкритого осколкового перелому кісток носу, з масивним крововиливом в порожнину дихальних шляхів, що зумовив розвиток механічної асфіксії від закриття дихальних шляхів кров`ю, внаслідок поглибленої аспірації крові на фоні значної алкогольної інтоксикації, також є небезпечною для життя травмою, а отже має ознаки тяжких тілесних ушкоджень. .

Дії підсудного ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, скоєне групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Дії підсудного ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, скоєне групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

До зазначеного висновку суд дійшов дослідивши наступні обставини: в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 в повному обсязі визнав себе винним у вчиненому діянні та показав суду, що дійсно проїжджаючи по АДРЕСА_1 помітив ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 .Зупинившись біля них, він запропонував їм випити пива. На що вони погодились. Запропонувавши ОСОБА_13 , поїхати з ним до магазину купити пива, вони поїхали разом. Приблизно через 5 хвилин вони разом з ОСОБА_13 , повернулись та привезли 1.25 літра пива. В процесі вживання пива, ОСОБА_11 , запропонував ОСОБА_9 поїхати з ним в с. Гудевичево, Іванівського району, щоб взяти у нього вдома вина домашнього виробництва. Приїхавши за місцем проживання ОСОБА_11 його мати відмовилась давати їм вино, в зв`язку із чим ОСОБА_11 придбав у невстановлених мешканців с. Гудевичево. Іванівського району, 1 літр горілки. Після чого, приблизно о 21.00 годині. ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , повернулись до місця де вже раніше перебували ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 . Вони знаходились біля садиби АДРЕСА_1 . Потім ОСОБА_11 , запропонував своїм знайомим піти до садиби, яка розташована по АДРЕСА_1 в якій ніхто не проживає, для того щоб вживати привезену ними горілку, на що ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 дали свою згоду, а ОСОБА_15 , пішла до місця свого мешкання. Знаходячись в нежитловому будинку ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 почали вживати горілку. В ході розпивання горілки ОСОБА_7 , виявив відсутність свого мобільного телефону марки «Самсунг», який знаходився в нього в кишені спортивних штанів та разом зі своїми знайомими пішов шукати його. Під час пошуку мобільного телефону, ОСОБА_11 пожартував про те, що він викрав мобільний телефон, який належить ОСОБА_7 , ОСОБА_9 це не сподобалось і він виразився на адресу ОСОБА_11 брутальною лайкою, та наніс два удари головою в обличчя ОСОБА_11 . Від удару ОСОБА_11 упав на землю. Після чого ОСОБА_9 , заспокоївся та знову зі своїми знайомими пішли до нежитлового будинку вживати горілку. В ході вживання горілки ОСОБА_11 , пішов спати в одну з кімнат нежитлового будинку, так як знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Потім ОСОБА_9 разом з ОСОБА_7 , підійшов до ОСОБА_11 , і для того, щоб розібратися де мобільний телефон ОСОБА_7 почав його виводити на вулицю з будинку. Крім того, ОСОБА_9 намагався встановити причину з якої ОСОБА_11 близько року тому назад ображав ОСОБА_15 . В ході цієї розмови він наніс ОСОБА_11 один удар правим кулаком в обличчя від якого він упав на землю. Потім він почав підіймати ОСОБА_11 та виводити його з двору на дорогу. Надалі, ОСОБА_9 , наніс головою два удари невизначеної сили в обличчя ОСОБА_11 , від яких ОСОБА_11 , упав на землю. Після чого ОСОБА_9 почав наносити множинні удари руками та ногами по обличчю та голові ОСОБА_11 Намагаючись уникнути бійки, ОСОБА_14 почав тікати по проїжджій частині дороги по напрямку с. Гудевичево, Іванівського району Одеської області. Сам ОСОБА_9 стояв на дорозі і грався в телефон, а ОСОБА_13 разом з ОСОБА_7 наздогнали ОСОБА_11 та збили його з ніг. Він упав а ОСОБА_9 підійшовши до нього декілька разів ударив ногою в область тулуба. Потім ОСОБА_13 запропонував залишити ОСОБА_16 та піти покурити до нього додому. На його пропозицію всі погодилися та пішли до двору ОСОБА_13 де викурили по цигарці. Потім ОСОБА_13 пішов додому спати, а вони з ОСОБА_7 пішли до ОСОБА_11 . Він сидів біля дороги, а ми, підійшовши до нього почали по черзі наносити йому чисельні удари в результаті яких він скотився в город та упав на спину. ОСОБА_7 підійшовши до нього, декілька разів рукою та ногою ударив його в область тулуба. Потім ОСОБА_9 присів над ОСОБА_17 та декілька разів вдарив його каменем в область обличчя. Після чого він викинув камінь і відійшов. Потім підійшов ОСОБА_7 та взявши камінь також декілька разів каменем наніс ОСОБА_11 удари в область голови. Потім вони разом з ОСОБА_7 пішли до дому ОСОБА_7 де помили руки та розійшлись.

Додатково, ОСОБА_9 показав суду, що тілесні ушкодження наносив потерпілому ОСОБА_11 в зв`язку із тим, що він сказав, що викрав мобільний телефон, та погано відгукався про ОСОБА_15 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 частково визнав себе винним у скоєному діянні та показав суду, що дійсно знаходився по АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 .Повз них, на велосипеді проїжджав ОСОБА_9 . Зупинившись біля них, він запропонував випити пива. На що вони погодились. ОСОБА_9 разом з ОСОБА_13 , поїхали з до магазину купити пива. Через деякий час вони разом з ОСОБА_13 повернулись та привезли 1.25 літра пива. Потім всі разом почали вживати пиво. В процесі вживання пива, ОСОБА_11 , запропонував ОСОБА_9 поїхати з ним в с. Гудевичево, Іванівського району, щоб взяти у нього вдома вина домашнього виробництва. Але повернулись з 1 літром горілки. Після повернення, приблизно о 21.00 годині, ОСОБА_11 , запропонував своїм знайомим піти до садиби, яка розташована по АДРЕСА_1 в якій ніхто не проживає, для того щоб вживати привезену ними горілку, на що ОСОБА_13 , ОСОБА_12 ОСОБА_7 та ОСОБА_9 дали свою згоду, а ОСОБА_15 , пішла до місця свого мешкання. Знаходячись в нежитловому будинку ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 почали вживати горілку. В ході розпивання горілки він виявив відсутність свого мобільного телефону марки «Самсунг», який знаходився в нього в кишені спортивних штанів та разом зі своїми знайомими пішов шукати його. Під час пошуку мобільного телефону, ОСОБА_11 пожартував про те, що він викрав мобільний телефон, ОСОБА_9 це не сподобалось і він виразився на адресу ОСОБА_11 брутальною лайкою, та наніс два удари головою в обличчя ОСОБА_11 . Від удару ОСОБА_11 упав на землю. Після чого ОСОБА_9 , заспокоївся та знову зі своїми знайомими пішли до нежитлового будинку вживати горілку. В ході вживання горілки ОСОБА_11 , пішов спати в одну з кімнат нежитлового будинку, так як знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Потім разом з ОСОБА_9 підійшли до ОСОБА_11 , і для того, щоб розібратися де мобільний телефон ОСОБА_7 . ОСОБА_9 почав його виводити на вулицю з будинку. Крім того, ОСОБА_9 намагався встановити причину з якої ОСОБА_11 близько року тому назад ображав ОСОБА_15 . В ході цієї розмови ОСОБА_9 , наніс ОСОБА_11 один удар правим кулаком в обличчя від якого він упав на землю. Потім він почав підіймати ОСОБА_11 та виводити його з двору на дорогу. Після чого ОСОБА_9 , наніс головою два удари невизначеної сили в обличчя ОСОБА_11 , від яких ОСОБА_11 , упав на землю. Надалі, ОСОБА_9 почав наносити множинні удари руками та ногами по обличчю та голові ОСОБА_11 Намагаючись уникнути бійки, ОСОБА_14 почав тікати по проїжджій частині дороги по напрямку с. Гудевичево, Іванівського району Одеської області, а ОСОБА_9 сказав йому разом з ОСОБА_13 наздогнати його. Що вони і зробили. Наздогнавши, вони збили його з ніг він упав. В цей час ОСОБА_9 який стояв на дорозі і грався в телефон підійшов до ОСОБА_11 та декілька разів ударив його ногою в область тулуба. Потім ОСОБА_13 запропонував залишити ОСОБА_16 та піти покурити до нього додому. На пропозицію ОСОБА_13 всі погодилися і пішли до місця мешкання ОСОБА_13 . Після того як покурили, ОСОБА_13 пішов додому. ОСОБА_9 відійшовши від двору побіг до ОСОБА_11 теж саме зробив ОСОБА_7 . Потім він підняв його, а ОСОБА_9 постійно ображаючи ОСОБА_11 наніс йому декілька ударів в результаті яких ОСОБА_11 упав та скотився в город. Наздогнавши ОСОБА_11 , в городі ОСОБА_9 почав наносити йому чисельні удари в область голови, тулуба ніг та рук, потім ОСОБА_9 присів над ОСОБА_11 та декілька разів вдарив його каменем в область обличчя. Після чого він викинув камінь і відійшов. ОСОБА_7 декілька разів ударив ОСОБА_11 ногами в область тулуба, а потім також взяв камінь та декілька разів наніс ним ОСОБА_11 удари в область грудної клітини. Потім вони разом з ОСОБА_9 пішли до дому ОСОБА_7 де помили руки та розійшлись. Про те що ОСОБА_11 знайшли померлим, він дізнався вранці.

Часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 суд розцінює, як його спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.
Покази ОСОБА_9 та ОСОБА_7 підтверджуються також показами допитаних в судовому засіданні свідків.

Так свідок ОСОБА_15 під час допиту в судовому засіданні, вказала на те, що дійсно 19 квітня 2015 року вона перебувала біля будинку №58 по вул. Юрія Яні в с. Благоєво, Іванівського району разом з своїми знайомими ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 . Мимо них проїжджав на велосипеді ОСОБА_9 , побачивши їх, він зупинився і запропонував всім випити пива. На що всі вони погодились. ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_13 , поїхати з ним до магазину купити пива. Поїхавши разом, вони повернулись приблизно через 5 хвилин і привезли 1.25 літра пива. В процесі вживання пива, ОСОБА_11 , запропонував ОСОБА_9 поїхати з ним в с. Гудевичево, Іванівського району, щоб взяти у нього вдома вина домашнього виробництва. На що ОСОБА_9 погодився. Поїхали в с. Гудевичево вони разом і повернулись також разом з 1 літром горілки близько 21.00 год. Всі разом знаходились біля садиби АДРЕСА_1 . Потім, ОСОБА_11 запропонував всім піти до садиби, яка розташована по АДРЕСА_1 в якій ніхто не проживає, для того щоб вживати привезену ними горілку, на що всі крім ОСОБА_15 погодились. Вона пішла до місця свого мешкання і більше на вулицю не виходила, що відбувалось далі не знає.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні суду показав, що дійсно 19.04.2015 року перебував біля будинку №58 по вул. Юрія Яні в с. Благоєво, Іванівського району разом з своїми знайомими ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 . Мимо них проїжджав на велосипеді ОСОБА_9 , побачивши їх, він зупинився і запропонував всім випити пива. На що всі вони погодились. ОСОБА_9 запропонував йому поїхати з ним до магазину купити пива. Поїхавши разом, вони купили1.25 літра пива і повернулись приблизно до всіх приблизно через 5 хвилин. Коли вони всі разом розпивали пиво, ОСОБА_11 розказав, що в нього вдома є вино домашнього виробництва і запропонував його привезти. На пропозицію погодився ОСОБА_9 і вони разом, поїхати в с. Гудевичево, Іванівського району, щоб взяти вина. Вони повернулись також разом з 1 літром горілки близько 21.00 год. Всі разом знаходились біля садиби АДРЕСА_1 . Потім, ОСОБА_11 запропонував всім піти до садиби, яка розташована по АДРЕСА_1 в якій ніхто не проживає, для того щоб вживати привезену ними горілку, на що всі крім ОСОБА_15 погодились. ОСОБА_15 , пішла до місця свого мешкання і більше на вулицю не виходила. Також ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що в ході вживання алкогольних напоїв в будинку, ОСОБА_7 заявив що в нього пропав телефон. Всі почали його шукати але знайти не могли, тоді ОСОБА_11 сказав що це він взяв його. На що ОСОБА_9 розізлився і вивів ОСОБА_11 на вулицю. Там, він його ударив своєю головою в голову. Після чого їх намагались помирити і заспокоїти. На заборі знову випили водки і ОСОБА_11 сказав що хоче іти спати в старий будинок на що йому казали не йти бо холодно, але він все ж таки пішов. В цей час ОСОБА_9 та ОСОБА_7 шукали телефон, а він попрощався з ОСОБА_12 і пішов допомагати шукати телефон. Не знайшовши телефона на вулиці, ми всі разом пішли в будинок, але і там не могли його знайти. Тоді ОСОБА_9 сказав, що піде розбуде ОСОБА_11 і дізнається де телефон. ОСОБА_9 взяв потерпілого за верхній одяг і вдарив його об стіну, потім вивів його на вулицю і почав його там бити. Він разом з ОСОБА_7 почали його заспокоювати. ОСОБА_11 намагаючись уникнути бійки побіг в сторону с. Гудевичево Іванівського району, а ОСОБА_9 сказав йому разом з ОСОБА_7 наздогнати його. Що вони і зробили. Наздогнавши його, вони збили його з ніг він упав. В цей час ОСОБА_9 який стояв на дорозі і грався в телефон підійшов до ОСОБА_11 та декілька разів ударив його ногою в область тулуба. Потім ОСОБА_13 запропонував залишити ОСОБА_16 та піти покурити до нього додому. На його пропозицію ОСОБА_7 та ОСОБА_9 погодилися. Всі постояли біля двору, покурили і розійшлися. Він пішов спати, вважав що так зробили і інші. До нього ввечері ніхто більше не приходив і він нічого не знає більше.

Свідок ОСОБА_12 під час судового засідання показав суду, що дійсно 19.04.2015 року разом з потерпілим ОСОБА_11 він пішов в с. Благоєве Іванівського району Одеської області з метою встановлення обставин непорозумілостей з ОСОБА_15 . Прийшовши до ОСОБА_15 вони розмовляли про особисті обставини які сталися між ними. Потім, в ході розмови до них підійшли два хлопця з якими вони познайомились. Це були ОСОБА_7 та ОСОБА_13 . Вони всі разом стояли біля двору АДРЕСА_1 і розмовляли. Незабаром, повз них на велосипеді проїжджав ОСОБА_9 який спинився біли них і запитав чи не бажають вони випити пива. На пропозицію Спину всі погодились і Спину разом з ОСОБА_13 поїхали за пивом. ОСОБА_15 пішла додому. Вони швидко повернулись з пивом. Після того як допили пиво, ОСОБА_11 запропонував поїхати до нього додому і взяти в нього вина домашнього виробництва. На пропозицію погодився ОСОБА_9 і вони разом, поїхали в с. Гудевичево, Іванівського району, щоб взяти вина. Вони повернулись також разом, з 1 літром горілки близько 21.00 год. Всі разом знаходились біля садиби АДРЕСА_1 . Потім, ОСОБА_11 запропонував всім піти до садиби, яка розташована по АДРЕСА_1 в якій ніхто не проживає, для того щоб вживати привезену ними горілку, на що всі погодились. Там в будинку, був невеликий стіл на якому вони почали розпивати принесену ОСОБА_11 водку. Знаходячись в будинку, в процесі розпивання спиртного, ОСОБА_7 , повідомив про те, що в нього пропав телефон. Всі почали його шукати і не могли знайти на що ОСОБА_11 сказав що це він взяв телефон. Вони всі разом вийшли на вулицю і там, ОСОБА_9 почав бити ОСОБА_11 . Але під час бійки ОСОБА_12 почав плакати на що ОСОБА_9 , намагався заспокоїти його. та стверджував, що більше битись не буде. Після чого ОСОБА_9 , послав ОСОБА_13 за недопитою водкою і почали її розпивати на заборі. Після розпивання ОСОБА_12 повідомив що йде спати додому, ОСОБА_11 також забажав йти спати, але додому не пішов, а пішов в нежитловий будинок. ОСОБА_11 пішов в будинок, за ним пішли ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Він, разом з ОСОБА_13 залишились на вулиці. Потім він з ним попрощався і пішов в сторону с. Гудевичево. Відійшовши недалеко, він почув глухі звуки ударів. Злякавшись, він сховався за кам`яний забор. ОСОБА_12 показав, що ОСОБА_9 виштовхав ОСОБА_11 з хати і потім стоячи навпроти нього ударив його своєю головою в голову потерпілого. ОСОБА_11 намагаючись втекти побіг в сторону с. Гудевичево по дорозі. В цей час ОСОБА_9 стояв і грався в телефон, а потім крикнув ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , догнали його що вони і зробили, вони просили його почекати ОСОБА_9 . Підійшовши до ОСОБА_11 ОСОБА_9 почав його бити. ОСОБА_7 та ОСОБА_13 умовляли його не бити, а потім ОСОБА_13 запропонував всім залишити ОСОБА_11 та піти покурити. Що вони і зробили. Поки потерпілий лежав на землі, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 стояли біля двору ОСОБА_13 і курили. В цей час ОСОБА_12 підповз до ОСОБА_11 і намагався його зігріти, але знову почув що до них добігали люди і він відповз в сторону переліз через огорожу і побіг до мосту в сторону с. Гудевичево. Більше нічого пояснити не міг.

З метою перевірки показів обвинувачених та свідків, та підтвердження або спростування їх свідчень, судом було допитано експерта ОСОБА_18 якому ставили запитання про механізм появи бризків, п`ятен та крапель крові на одязі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Експерт пояснив, що бризки крові на штанах, куртках та взутті ОСОБА_7 та ОСОБА_9 можуть свідчити про те, що вони утворені саме від удару предмета по м`яких тканинах людини і в час безпосередньої близькості з місцем нанесення удару. Що спростовує покази обвинуваченого ОСОБА_7 в частині не нанесення потерпілому ушкоджень каменем в область голови та остаточно підтверджує факт нанесення ударів як ОСОБА_7 так і ОСОБА_9 каменем в обличчя потерпілого.

Крім того, відповідно до Акту судово-медичного дослідження №267 від 20.04.2015 року предметом дослідження якого став шматок шкіри спинки носа, взятого від трупа ОСОБА_11 вказано, що шматку шкіри спинки носа взятого в трупа ОСОБА_11 є одна частково наскрізна та поверхневі рани, які могли утворитись від взаємодії тупого предмету, контактуюча поверхня якого має нерівності. Також під час мікроскопічного дослідження цього шматка шкіри було встановлено наявність часток жовто-коричневого кольору, схожі з частками камня-черепашника. До висновку також додається фото таблиця. Вказані висновки дають підставу суду не сумніватися в показах обвинувачених щодо предмету яким наносились ушкодження потерпілому ОСОБА_16 .

Також це підтверджується тим, що в ході дослідження речових доказів по справі, предметом дослідження був камінь-черепашник неправильної форми, який був взятий з місця пригоди належним чином запакований та досліджений. Обвинувачений ОСОБА_9 вказав що саме цим каменем він наносив пошкодження ОСОБА_11 , а потім і ОСОБА_7 підтвердив той факт, що саме цим каменем він наносив пошкодження ОСОБА_11 . Про вказані факти також свідчить висновок експерта №280 від 29.04.2015 року предметом дослідження якого також був камінь-черепашник і в п.3 висновку вказується на те, що не є виключенням нанесення ран на шматочку шкіри спинки носа, взятому від трупа ОСОБА_11 фрагментом каменя-черепашника саме тим, який був наданий для дослідження.

Вислухавши покази свідків, експерта, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого ОСОБА_7 в тій частині, що стосується не нанесення ним ушкоджень потерпілому каменем в область голови є неправдивими. І навпаки, є встановленим факт нанесення ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 каменем в область голови а не грудної клітини. Таке твердження прийняте судом з тих підстав, що при дослідженні висновку експерта №28 від 20.04.2015 року вказано, що при судово-медичному дослідженні трупу ОСОБА_11 були встановлені наступні ушкодження: множинні забиті рани обличчя, множинні садна обличчя, правої кисті та лівого передпліччя, синці тулуба, лівого плеча і обох колінних суглобів, забита рана спинки носа, відкритий осколковий перелом кісток носа, масивний крововилив в порожнину носа та рота, множинні очагові крововиливи в м`які покрови обличчя, рідка кров та її згустки в просвіті дихальних шляхів. Відповідно до висновку встановлено що вказані ушкодження обличчя могли бути нанесені каменем-черепашником зі складною рельєфною поверхнею. А садни тулуба та лівого плеча враховуючи їх морфологічні особливості та відсутність сторонніх накладень на шкірі, утворились від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, в місці прикладання травмуючої сили, в результаті множинних ударів в область тулуба та верхніх кінцівок, чим могли бути кулаки та взуті ноги. Такий висновок експерта повністю спростовує покази підсудного ОСОБА_7 про нібито нанесення ним ударів потерпілому каменем лише в область грудної клітини. І підтверджує факт нанесення ударів ногами потерпілому ОСОБА_11 підсудними ОСОБА_9 та ОСОБА_7 по тулубу в лежачому становищі.

Окрему увагу суд приділяє поясненням експерта-криміналіста ОСОБА_18 , який був допитаний в судовому засіданні і пояснив утворення слідів бризок, п`ятен та крапель на одязі обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , який було вилучено у них для проведення експертного дослідження.

В судовому засіданні судом було оглянуто вилучений та залучений до кримінального провадження одяг обвинувачених. Предметом дослідження була куртка темно-червоного кольору із тканини типу плащівка, брюки спортивні із синтетичної тканини чорного кольору, кросівки чоловічі із шкірозамінника темно-синього кольору які належали підсудному ОСОБА_9 , та куртки із синтетичної тканини типу плащівка «насиченого блакитного» кольору з вставками жовтого кольору на передніх поверхнях та з капюшоном, брюки із джинсової тканини темно-синього кольору з 6-ма шалівками, тапки виконані із синтетичної резини чорного кольору, з отворами неправильної прямокутної форми яка належить ОСОБА_7 . При дослідженні було встановлено наявність на одязі п`ятен, бризок та крапель крові. Крім того, відповідно до висновків експерта №620, встановлено наявність на чоловічих куртці та джинсових брюках які належать ОСОБА_19 знайдена кров людини групи А з ізогемагглютинином анти В системи АВО. Не виключається походження крові від потерпілого ОСОБА_20 при відсутності пошкоджень з зовнішнім крововиливом в момент скоєння злочину у обвинувачуваних ОСОБА_9 та ОСОБА_21 . Оскільки було встановлено, що ніяких пошкоджень у підсудних виявлено не було та і неможливо виключати ту обставину, що дійсно кров на одязі підсудних належить саме потерпілому ОСОБА_11 . В зв`язку із чим судом перед експертом-криміналістом ОСОБА_18 було поставлено запитання про утворення слідів бризок, п`ятен та крапель на одязі підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . При чому, судом не ставиться під сумнів той факт, що ОСОБА_9 дійсно наносив потерпілому удари головою в область обличчя, ногами в область тулуба та каменем-черепашником в область обличчя. Експерт чітко пояснив механізм походження бризок, крапель та п`ятен на його одязі крім того вказаний факт підтверджує і сам ОСОБА_9 .

Що ж стосується пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 про ніби-то один чи два нанесених удари саме в область грудної клітини каменем, то суд не може прийняти за правду, оскільки механізм утворення бризок, п`ятен та крапель вказує саме на безпосередньою близькість обвинуваченого ОСОБА_7 до тіла потерпілого в момент нанесення ушкоджень. Також експерт вказував на те, що при огляді трупу потерпілого ОСОБА_11 ним не було встановлено, на тулубі останнього, характерних пошкоджень які могли б бути нанесені каменем неправильної форми з різними виступами. Тобто в разі нанесення ушкоджень каменем, на грудній клітині повинні були бути утворені характерні рани які могли бути утворені саме від каменя такої форми.

Тому, в сукупності досліджених доказів, показів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_9 , пояснень експерта ОСОБА_18 , суд не може взяти до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_7 в частині нанесення тілесних ушкоджень каменем не в область голови, а грудної клітини, а повинен прийняти їх як неправдиві та висловлені з метою приховування дійсності та можливості уникнення від покарання шляхом пом`якшення вини.

В підтвердження вини підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_22 судом також досліджено відеозапис фіксування проведення слідчого експерименту який був проведений 23.04.2015 року біля садиби АДРЕСА_1 . Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 та ОСОБА_9 розповіли присутнім про обставини скоєного, показали на місцевості та пояснили хронологію подій, час та місце скоєння кримінального правопорушення. Під час проведення слідчого експерименту були присутні захисники адвокати, які клопотань щодо порушень прав обвинувачених під час проведення слідчої дії не заявляли.

В підтвердження вини підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_22 судом також досліджено відеозапис фіксування проведення одночасного допиту обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 який був проведений 28.04.2015 року. Під час проведення одночасного допиту обвинувачені пояснили присутнім про обставини скоєного та пояснили хронологію подій. Під час проведення слідчого експерименту були присутні захисники адвокати, які клопотань щодо порушень прав обвинувачених під час проведення слідчої дії не заявляли.

В сукупності суд також оцінює і інші докази які були залучені до матеріалів справи та підтверджують винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , такими є:

- протокол огляду місця події від 20.04.2015 року який був складений безпосередньо на місці події одразу після виявлення трупу потерпілого ОСОБА_11 поблизу садиби АДРЕСА_1 і в ньому відображається саме місце скоєння події, місце знаходження трупу, описаний його стан, одяг, положення, камінь-черепашник на якому були виявлені сліди крові та інше. В результаті проведеного огляду, з місця події було вилучено одяг потерпілого та камінь черепашник неправильної форми з слідами крові на ньому, до протоколу додано фототаблиці із зображеннями трупу, одягу, трупу та каменя;

- протокол огляду місця події від 20.04.2015 року який був складений безпосередньо на місці скоєння події, в ньому описується садиба АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 біля яких було знайдено мобільний телефон марки «SAMSUNG» SM-G350 E в корпусі чорного кольору, також описується сам будинок АДРЕСА_4 в якому розпивали алкогольні напої ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та потерпілий ОСОБА_11 . До протоколу також додано фото таблиці із зображенням будинку з наружної частини, його внутрішньої частини, місця де був знайдений телефон та інше.

- лікарське свідоцтво про смерть №28 від 20 квітня 2015 року в якому вказується що ОСОБА_11 1996 року народження помер в результаті асфіксії, закриття дихальних шляхів кров`ю, відкритого перелому кісток носа, ушкодження нанесені з використанням тупого предмету. Свідоцтво видане лікарем ОСОБА_18

- акту судово-медичного дослідження (обстеження) №2501/28 від 20.04.2015 року результатом обстеження якого була кров та моча потерпілого ОСОБА_11 . Результатом цього дослідження став висновок, що в результаті вивчення крові та мочі з трупу ОСОБА_11 було виявлено етиловий спирт в концентрації: в крові 2,9%, в мочі 2,97%., що підтверджує факт вживання алкогольних напоїв.

- акту судово-медичного дослідження №417/28 від 20 квітня 2015 року результатом дослідження якого стала рідка кров з трупа ОСОБА_11 результатом чого став висновок про те, що кров з трупа ОСОБА_11 відноситься до групи А (ІІ) з ізогемагглютинимом анти - В по системі АВО.

- висновок судово-психіатрічного експерта №240 від 12.05.2015 року в якому вказано, що ОСОБА_9 будь-якими хронічними психічними захворюваннями не страждав та не страждає, осудний, примусові заходи медичного характеру не потрібні.

- висновок судово-психіатрічного експерта №236 від 06.05.2015 року в якому вказано, що ОСОБА_7 будь-якими хронічними психічними захворюваннями не страждав та не страждає, осудний, примусові заходи медичного характеру не потрібні.

- висновок експерта №16 від 20 квітня 2015 року результатом дослідження якого був огляд ОСОБА_7 на наявність тілесних ушкоджень, результатом чого став висновок про те, що будь-яких тілесних ушкоджень при його огляді не виявлено.

- висновок експерта №17 від 20квітня 2015 року результатом дослідження якого був огляд ОСОБА_9 на наявність тілесних ушкоджень, результатом чого став висновок про те, що у нього виявлено ссадни лівої скроневої області голови та лівої підреберної частини живота і могли утворитись саме в період який відповідає терміну 20.04.2015 року.

- висновок експерта №495 від 29.04.2015 року результатом дослідження якого був одяг потерпілого ОСОБА_11 та каменя-черепашника виявленого та відібраного з місця події в с. Благоєве Іванівського району Одеської області. Результатом дослідження став висновок про те, що на камені виявлено кров людини, з антигеном А, властива групі крові А з ізогемагглютином анти В за системою АВО, що не виключає її походження від потерпілого ОСОБА_11 за умов відсутності ушкоджень з наружними крововиливами у ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Судом відмічається той факт, що при огляді на той час підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_7 таких ушкоджень не виявлено.

- висновок експерта №620 від 29 квітня 2015 року результатом дослідження якого був одяг (куртка та джинсові брюки) на той час підозрюваного ОСОБА_7 . Результатом дослідження став висновок про те, що на брюках та куртці виявлено кров людини, з антигеном А, властива групі крові А з ізогемагглютином анти В за системою АВО, що не виключає її походження від потерпілого ОСОБА_11 за умов відсутності ушкоджень з наружними крововиливами у ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Судом відмічається той факт, що при огляді на той час підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_7 таких ушкоджень не виявлено.

- висновок експерта №304 від 29 квітня 2015 року результатом дослідження якого був одяг (куртка та джинсові брюки, тапки) на той час підозрюваного ОСОБА_7 . Результатом дослідження став висновок про те, що на брюках, куртці та тапках виявлено речовину червоно-коричневого кольору, схожою на підсохлу кров. Також вказується на те, яким чином та при яких обставинах могли з`явитись на куртці та брюках ОСОБА_7 бризки, п`ятна та краплі крові. Що також свідчить про безпосередню близькість до голови потерпілого ОСОБА_11 під час нанесення йому ушкоджень саме ОСОБА_7 каменем-черепашником в область саме голови, а не грудної клітини як вказував обвинувачений в судовому засіданні.

- висновок експерта №283 від 05.05.2015 року результатом дослідження якого був одяг (куртка, спортивні брюки, кросівки) на той час підозрюваного ОСОБА_9 . Результатом дослідження став висновок про те, що на брюках, куртці та кросівках виявлено речовину червоно-коричневого кольору, схожою на підсохлу кров. Також вказується на те, яким чином та при яких обставинах могли з`явитись на куртці, брюках та тапках ОСОБА_9 бризки, п`ятна та краплі крові. Що також свідчить про безпосередню близькість до голови потерпілого ОСОБА_11 під час нанесення йому ушкоджень саме ОСОБА_9 каменем-черепашником в область саме голови, як і вказував обвинувачений в судовому засіданні.

Допитавши обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , свідків, експерта-криміналіста, дослідивши докази, суд вважає, що їх достовірність, не викликає сумніву, а тому вина обвинувачених в скоєнні кримінальних правопорушень доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, скоєне групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, скоєне групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 67 КК України судом встановлено обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_9 вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Також по справі, відповідно до ст..66 КК України встановлено обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 - щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст..67 КК України судом встановлено обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_7 вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Також по справі, відповідно до ст. 66 КК України встановлено обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особи обвинувачених. Суд бере до уваги, що скоєне ОСОБА_9 та ОСОБА_7 кримінальне правопорушення є тяжким злочином. Із досліджених матеріалів які характеризують особи обвинувачених встановлено, що: ОСОБА_9 характеризується негативно, про що свідчать довідки з Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, не одружений, не працює, раніше судимий; ОСОБА_7 характеризується посередньо, про що свідчать довідки з Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області, не працює, не одружений, раніше не судимий, у лікаря нарколога на обліку не перебуває.
Виходячи з наведеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення не можливо без ізоляції від суспільства та враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_9 у цьому кримінальному провадженні з 20 квітня 2015 року перебуває у місці попереднього ув`язнення, то цей строк відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року), належить зарахувати у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Підстав для зміни або скасування обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, суд не вбачає.
Виходячи з наведеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення не можливо без ізоляції від суспільства. Суд також вважає, що до набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 , слід змінити з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду. Враховуючи той факт, що з 20.04.2015 року по 23.04.2015 року обвинувачений ОСОБА_7 був затриманий за ст.. 208 КПК України, а отже, фактично перебував під вартою суд вважає, що цей строк відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року), належить зарахувати у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 просила покарати підсудних та пояснила суду важку втрату та ті страждання які нею були понесені. Потерпілою також було пояснено в чому виразилось її моральне страждання в результаті смерті сина. Потерпіла вказала на порушення нормального ритму життя, безсоння, звернення до лікарів, яких до цього не було, душевні страждання, переживання пов`язані з втратою сина та інші психологічні фактори. Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в сумі 35000 грн. та моральної шкоди в сумі 1000000 грн. Обвинувачені позов не визнали в повному об`ємі посилаючись на відсутність коштів, а також той факт, що вони ніде не працюють. Крім того, на даний час обвинувачений ОСОБА_7 відшкодував майнову шкоду в розмірі 3500 грн., що потерпілою було підтверджено в судовому засіданні. Суд вивчивши письмові докази які були надані в підтвердження майнової шкоди нанесеної потерпілій, її пояснення, визначає що цивільний позов в частині нанесення майнової шкоди підлягає задоволенню частково в сумі 12890 грн. Таке рішення судом приймається на основі наданих суду доказів, досліджених та вивчених в судовому засіданні, а саме; накладної від 22.04.2015 року про надання ритуальних послуг ФОП ОСОБА_23 на суму 1990 грн., довідкою завідуючого Іванівським відділенням Одеського обласного бюро СМЕ ОСОБА_18 про те, що ОСОБА_4 дійсно понесла витрати по підготовці до поховання тіла сина ОСОБА_11 в сумі 900 грн., та квитанція до прибутково-касового ордера №552/114 від 2 вересня 2015 року про придбання пам`ятника ОСОБА_11 в сумі 10000 грн.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Вирішуючи питання щодо наявності спричинення потерпілій моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь цивільного позивача, суд враховує роз`яснення пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, згідно з приписами п. 6.4 «Методичних рекомендацій» (лист Міністерства юстиції від 13.05.2004 року № 35-13/797), враховуються вимоги розумності і справедливості, оскільки моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. У судовому засіданні достовірно встановлено, що шкода потерпілій завдана внаслідок неправомірних дій обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 500000 гривень солідарно з підсудних такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду потерпілій ОСОБА_4 , і, яка на думку суду, буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку потерпіла отримала внаслідок вчинення злочину. Вона отримала важку психологічну травму та пережила моральні страждання пов`язані з втратою свого сина.
Процесуальних витрат у провадженні немає.
Речові докази по справі відповідно до ст..100 КПК України підлягають знищенню.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 373-374, 377 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.
Оскільки ОСОБА_9 у цьому кримінальному провадженні з 20 квітня 2015 року перебуває у місці попереднього ув`язнення, то цей строк відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року), належить зарахувати у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили, раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_9 , залишити у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року), в зв`язку із тим, що ОСОБА_7 фактично з 20.04.2015 року по 23.04.2015 року був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, цей строк належить зарахувати у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 , з домашнього арешту змінити на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_4 в сумі 35000 грн. майнової шкоди та 1000000 грн. моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_4 майнову шкоду в сумі 12890 грн. Також, стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 500000 грн.
Процесуальних витрат у провадженні немає.
Речові докази по справі знищити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області, через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити учасникам судового провадження.
Суддя ОСОБА_1