Вирок
Іменем України
26.04.2016 м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ЄРДР № 0000450 від 02.03.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м.Ходорів Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою освітою, розлученого, демобілізованого військовослужбовця військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , прапорщика, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,-

Встановив:
06.09.2014 ОСОБА_5 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією. Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 №8 від 20.09.2014 ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначений на посаду головного сержанта взводу-командира гармати 4 розрахунку 2 гаубичного самохідно-артилерійського взводу 3 гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою- АДРЕСА_3 .

Згідно з положеннями п.9 ст.1, п.1 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, признаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Відтак з моменту відправлення ОСОБА_5 у військову частину-польова пошта НОМЕР_1 з військового комісаріату він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби прапорщику ОСОБА_5 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

28.01.2015 о 08.00 прапорщик ОСОБА_5 , не маючи наміру назавжди ухилитись від військової служби, до військової частини-польова пошта НОМЕР_1 не з`явився без поважних причин та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

11.03.2015 прапорщик ОСОБА_5 самостійно прибув до військової частини-польова пошта НОМЕР_1 про що доповів своєму командуванню та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.3 ст.407 КК України, а саме : обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, не маючи наміру назавжди ухилитись від військової служби, в період з 28.01.2015 по 11.03.2015, не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Будучи допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, за фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, підтвердив, що без оформлення наказу на відпустку, був відсутній за місцем несення військової служби з 28.01.2015р. по 11.03.2015р. Також пояснив, що, проходячи службу в зоні АТО, у нього погіршився стан здоровя, був випадок втрати свідомості, лікувався в госпіталі у м.Харкові. Після того, як прибув у м.Львів, залишивши військову частину 28.01.2015р, лікувався самостійно за місцем проживання, приймаючи ліки, госпіталізований у лікарню не був. Покаявся, просив суворо не карати.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повно та об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового слідства доказами, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви в добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження цих обставин і визнає фактичні обставини справи доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинученого ОСОБА_5 у вчиненому доведена повністю, а його неправомірні дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.407 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем, не маючи наміру назавжди ухилитись від військової служби, в період з 28.01.2015р. по 11.03.2015р., не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Судом встановлено обставини, передбачені ст.66 КК України, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 його з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, пом`якшуючі обставини, передбачені ст.66 КК України з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин, за місцем несення служби характеризується з негативної сторони (а.с. 54), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.69), на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с.74-75), є учасником АТО, згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 12.05.2015р. №735 визнаний придатним до військової служби (а.с.92).

Суд дійшов до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання без ізоляції від суспільства, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.407 КК України та із застосування ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановлення іспитового строку, що на думку суду буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Крім цього, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, ст.65, 66, 75,76 КК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м.Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий суддя ОСОБА_1

.