АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1814/16 Справа № 180/59/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001039, щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

Встановила:

В апеляційний скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції. За змістом скарги посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та зазначає, що в нього не було умислу на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 , а наносив удари ножем лише, щоб звільнитися від потерпілого, так як останній його стримував. Стверджує, що не бачив, куди саме наносив удари. При цьому указує, що судом при винесенні йому покарання не враховано пом`якшуючі обставини, а саме, що він раніше не судимий, офіційно працює, виховує двох неповнолітніх дітей, має позитивні характеристики з місця роботи та проживання.

Захисник ОСОБА_10 порушує питання про скасування вироку суду щодо ОСОБА_6 у зв`язку невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що в ході досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження в суді не надано жодного доказу, який би свідчив про умисел ОСОБА_6 на позбавлення потерпілого життя, про що свідчать обставини, при яких потерпілому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Просить ухвалити новий вирок, перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_9 просить вирок суду щодо ОСОБА_6 змінити, перекваліфікувати його дії на ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Не погоджується з вироком суду з причин неправильної кваліфікації дій ОСОБА_6 оскільки обвинувачений не мав наміру спричинити йому смерть. Вказує на те, що в судовому засіданні висловлював свою думку щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , яку просив призначити не пов`язану з позбавленням волі та просив врахувати, що останній має неповнолітню дитину, раніше не судимий і повністю відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду.
Прокурор, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, в апеляційній скарзі порушує питання про скасування вироку суду в частині призначеного покарання через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилається на те, що при призначенні обвинуваченому покарання судом не враховано, що головною причиною вчинення злочину стала провокативна поведінка обвинуваченого. Стверджує, що обвинувачений ОСОБА_6 цілеспрямовано завдав потерпілому ножем 12 ударів в область грудної клітини, але злочин не було закінчено з причин, що явно не залежали від його волі. Зазначає, що ніяких дій з боку обвинувачений щодо надання першої медичної допомоги чи виклику працівників правоохоронних органів або швидкої допомоги не зробив. Звертає увагу на те, що в ході судового розгляду обвинувачений не визнав вину в пред`явленому обвинуваченні, що свідчить про відсутність щирого каяття у вчиненому злочині. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.
Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_6 зараховано строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 19 листопада 2015 року, приблизно о 22.20 год., перебуваючи поблизу торгівельного кіоску ФОП « ОСОБА_11 », розташованого по АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, що виникли між ним та раніше незнайомим йому ОСОБА_9 , в ході конфлікту, маючи умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , наніс ОСОБА_9 дванадцять ударів ножем в область лівої половини грудної клітки, чим завдав потерпілому проникаючі колото-різані поранення лівої бічної поверхні грудної клітки, які за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, один удар в поперекову область, яка має ознаки легкого тілесного ушкодження, що зумовило короткочасний розлад здоров`я. Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі необхідні, на його думку, дії, спрямовані на заподіяння смерті ОСОБА_9 , але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме через те, що потерпілий вчинив опір. Суспільно-небезпечний наслідок у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 не настав завдяки наданій потерпілому медичній допомозі.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника і підтримала апеляційні вимоги прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України мотивувальна частина вироку у разі визнання особи винуватою повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. У цій частині вироку наводяться, у тому числі, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у кримінально-караному діянні зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у їх взаємозв`язку відповідно до приписів ст. 94 КПК.

Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; показань самого обвинуваченого ОСОБА_6 , в яких він фактично визнав частково свою винуватість і не заперечував, що наніс ножем поранення потерпілому внаслідок конфлікту, що виник між ними; фактичних даних, що містяться у протоколі огляду місця події, у висновках судово-медичних експертиз про характер і локалізацію тілесних ушкоджень у потерпілого, у протоколах слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_14 , а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.

Так, винуватість ОСОБА_6 підтверджена показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те, що дійсно 19 листопада 2015 року ОСОБА_6 під час конфлікту між ними наніс йому кілька ударів ножем в область лівої сторони тулубу, а саме в область серця та нижче.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_12 , підійшовши на місце події на крики ОСОБА_13 , щоб забрати ножа, він побачив, що потерпілий, як він довідався пізніше, ОСОБА_9 сидить на спині у чоловіка, який лежить на землі, при цьому стікає кров`ю та втрачає свідомість, якого він в подальшому відвіз до лікарні.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що побачила обвинуваченого лежачим на землі, а ОСОБА_9 , всього в крові, - на ньому. Коли ОСОБА_9 увезли на таксі, до ОСОБА_6 підійшли якісь хлопці, соромили його з того, що він накоїв.

Обставини заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень підтвердив і обвинувачений ОСОБА_6 .

Крім того, як вбачається із протоколів проведення слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_14 , останні в присутності понятих розповіли та показали механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , вказавши, що під час нанесення ОСОБА_6 ударів по тулубу в область лівої половини грудної клітини, ОСОБА_9 був повернутий обличчям до ОСОБА_6 . Локалізація, характер тілесних ушкоджень у потерпілого, на які вказували ОСОБА_9 та ОСОБА_14 під час вказаних процесуальних дій, не суперечать додатковим висновкам експерта № 10-Е-Д-1 та № 11-Е-Д-2 від 13 січня 2015 року. При цьому, ніхто з учасників цих слідчих дій зауважень на дані протоколи не подавали.

Висновки суду про те, що ОСОБА_6 , заподіюючи тілесні ушкодження потерпілому, діяв з прямим умислом на вбивство, використавши знаряддя злочину, застосування якого призводить до смерті, однак такі наслідки не настали, оскільки злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі обвинуваченого, є обгрунтованими, оскільки, як достовірно встановлено судом, завдаючи дванадцять ударів ножем у життєво важливий орган людини - ліву половину грудної клітини, обвинувачений діяв навмисно, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав настання смерті потерпілого та бажав цього, що підтверджено актом судово-психіатричної експертизи, і саме ці дії вказують на наявність у обвинуваченого умислу на позбавлення життя потерпілого та про відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про наявність якої зазначали в апеляційних скаргах ОСОБА_6 , його захисник та потерпілий.

Визнаючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого, колегія суддів враховує, що судова практика для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів їм необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх взаємини (п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 р. № 2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи").

Таким чином, дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Таким чином, висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у незакінченому замаху на умисне вбивство відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і грунтуються на зібраних у провадженні доказах, які відповідають вимогам закону щодо їх допустимості, достатності й достовірності.

З огляду на викладене доводи у скаргах обвинуваченого, захисника та потерпілого щодо неналежної оцінки доказів та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність не можна визнати прийнятими, а тому колегія суддів не вбачає підстав для перекваліфікації вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 на ч. 1 ст. 121 КК.

Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України і воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що ж стосується тверджень прокурора про невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, вони є непереконливими.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника та потерпілого ОСОБА_9 про те, що при призначенні йому покарання суд не в повній мірі врахував пом`якшуючих обставин, а тому необгрунтовано призначив ОСОБА_6 суворе покарання, також не заслуговують на увагу.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд відповідно до вимог статей 50, 65 КК врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження, які мають правове значення при виборі заходу примусу та визначенні його розміру. Суд також зазначив, що визнав обставини, як такі, що помякшують покарання, відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди. До обставин, що обтяжують покарання, суд відніс вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника та потерпілого ОСОБА_9 в апеляційних скаргах на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні малолітню дитину, мають місце, але при цьому вони були враховані судом першої інстанції при постановленні вироку.

Обране ближче до мінімальних меж санкції статті покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Переконливих аргументів щодо явної несправедливості призначеного заходу примусу обвинуваченим ОСОБА_6 , його захисником та потерпілим ОСОБА_9 не наведено.

З огляду на це наведені в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника, потерпілого ОСОБА_9 та прокурора доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення покарання більш тяжкого, на що вказував в своїй апеляційній скарзі прокурор, чи більш м`якого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, про що наполягали в своїх апеляційних скаргах обвинувачений, його захисник та потерпілий.

Доводи апеляційних скарг і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування вироку.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що не має підстав вважати призначене обвинуваченому покарання несправедливим.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуває під вартою з 19 листопада 2015 року по 13 травня 2016 року та з 17 травня 2016 року по 30 серпня 2016 року.

Враховуючи положення ст. 5 КК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року та зарахування обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк тримання його під вартою до набрання чинності вироку, ухваленого щодо нього, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 та прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 19 листопада 2015 року по 13 травня 2016 року та з 17 травня 2016 року по 30 серпня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_6 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4