АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/911/16 Справа № 192/1140/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 310 КК України, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянство України, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , судимий :

- 13.08.2013 року Бабушкінським районним судом м Дніпропетровська за ч. 1 ст.289 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки,

засуджений за ч. 2 ст. 310 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2013 року остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він у квітні 2015 року, виявив на території свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 дикоростучі нарковмісні рослини роду конопель та в нього виник злочинний умисел спрямований на незаконне вирощування нарковмісних рослин роду конопель.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , з квітня місяця 2015 року, по 04 червня 2015 року на території свого домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 став доглядати, а саме прополювати ґрунт, поливати зростаючі рослини коноплі, тобто незаконно вирощувати рослини коноплі, для подальшого вживання без мети збуту.

04 червня 2015 року в період часу з 14 години 50 хвилини до 15 години 20 хвилин, працівниками міліції в ході огляду, за добровільною згодою ОСОБА_7 , території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , із земельної ділянки вилучено 50 рослин роду конопель, які віднесені до рослин, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг, яких допускається для промислових цілей, які ОСОБА_7 незаконно вирощував за місцем свого мешкання.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та даним про його особу, внаслідок суворості. Свої доводи обґрунтовує тим, що у нього наявна тяжка хронічна хвороба, на утриманні знаходиться неповнолітня дитина, що залишилось поза увагою суду першої інстанції. Також зазначає, що суд також не взяв до уваги ті обставини, що вся конопля, яка була виявлена у нього, була засаджена його покійним братом, а він лише має відношення до 5-8 кущів, які доглядав останнім часом для особистого вживання (а.п. 165).

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого на підтримку доводів своєї апеляційної скарги, думку прокурора, який просив апеляцію залишити без задоволення, а вирок суду без змін, їх виступи в судових дебатах та з останнім словом обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість ОСОБА_7 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого, колегія суддів виходить із наступного.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, випливає, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Також, слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого ним злочину, дані про його особу, наявність дитини, а також те що він вчинив злочин в період іспитового строку, всі обставини провадження, з урахуванням чого призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 310 КК України, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, оскільки ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

У зв`язку з вищевикладеним, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого колегія суддів розцінює, як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню. Підтверджень про тяжке захворювання обвинувачений суду не надав.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 310 КК України, залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду: