Справа № 459/1914/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1016/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 гр. ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_10 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 21 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда Львівської області, українця, громадянина України, з освітою середньою, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 05 травня 2016 року близько 17.20 год., знаходячись в приміщенні магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод» по вул. С. Бандери, 11 в м. Червонограді Львівської області, шляхом вільного доступу таємно викрав із полиці вітрини одну пляшку віскі «Ред Лейбл 40%» ємністю 0,7 л. закупівельною вартістю 347,35 грн., після чого з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення втік, не оплативши за вказаний товар, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

На вирок суду заступник прокурора Львівської області ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що зазначене рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильності застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що судом першої інстанції не вірно призначено покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді штрафу, оскільки останній є неповнолітнім, ніде не працює, не навчається, немає самостійного дохоу, а отже не зможе відбути призначене судом покарання і виправитись.

Просить даний вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначити покарання у виді 6-ти місяців позбавлення волі та на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора щодо задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_9 та законного представника гр. ОСОБА_8 , які просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочину. Висновок суду про доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтується на зібраних у справі доказах, через що такі досліджувалися в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників процесу не оскаржується.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку).

Що ж стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то таке обране з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який є неповнолітнім, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також з врахуванням його щирого каяття та активного сприянню розкриттю злочину.
Доводи в апеляційній скарзі прокурора про порушення судом вимог ст. 99 КК України при призначенні неповнолітньому обвинуваченому покарання у виді штрафу є безпідставним та не заслуговують на увагу.
Так, у ст. 99 КК України, на яку покликається прокурор, зазначено, що штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.
А як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки Червоноградського відділення ПАТ АКБ «Львів», у даному відділенні згаданого банку на ім.я ОСОБА_7 мається відкритий рахунок, залишок коштів на якому складає 1000 грн., тобто обвинувачений ОСОБА_7 має власні кошти, що відповідає вимогам ст. 99 КК України.
Крім цього, відповідно до долученої до матеріалів справи квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» обвинуваченим ОСОБА_7 за даним вироком суду сплачено штраф у розмірі 850 грн., що також спростовує твердження прокурора про неможливість виконання цього вироку суду.
А тому зазначених в апеляційній скарзі прокурора підстав для скасування чи зміни вироку суду колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до переконання, що даний вирок суду є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє прокурору в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 418 та 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

ВирокЧервоноградського міського суду Львівської області від 21 липня 2016 року, відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргузаступника прокурора Львівської області ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий :

Судді: