Справа №489/3504/16-к 13.10.2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.09.2016р., якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області про продовження строку тримання під вартою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина україни, який проживає за адресою: АДРЕСА_1
- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1,2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
підозрюваний ОСОБА_6
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.09.2016 року скасувати, і постановити нову ухвалу, якою продовжити відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.09. 2016 року у задоволенні клопотання слідчого СВ Ленінського ВП ГУНП в Миколаївській області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 відмовлено.

Застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 з покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2, 3, 9 ч.5 статті 194 КПК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що слідчим суддею не надано належну оцінку кримінальним правопорушенням, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , а саме те, що підозрюваний вчинив тяжкі злочини, за вчинення яких законом передбачена кримінальна відповідальність до 6 років позбавлення волі.

Вважає, що судом безпідставно залишено поза увагою характер та особливості вчинення вказаних кримінальних правопорушень, а саме вчинення грабежів у світлу пору доби у відношенні 5 жінок, одна з яких перебувала у явному стані вагітності (6-7 місяців вагітності).

Також апелянт вказує, що в порушення вимог ст.178 КПК України слідчим суддею не враховано суспільну небезпечність вчинених кримінальних правопорушень, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, відсутність постійного або навіть тимчасового місця роботи, а також розмір майнової шкоди, тощо.

Крім того, звертає увагу, що на запит слідчого, начальник УОАЗОР ГУНП в Миколаївській області повідомив, що до ОСОБА_6 неможливо застосувати електронний засіб контролю, у зв`язку з тим, що станом на 15.09.2016р. використовуються всі наявні засоби контролю щодо осіб, яким призначено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням ЕЗК.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно до ухвали слідчого судді та матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він 28.06.2016 року близько 11:00 год., знаходячись в районі перехрестя вул. Чкалова та 8-Слобітської в м. Миколаєві, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито, ривком заволодів золотим ланцюжком 585 проби вагою 16,8 гр. вартістю 2 383 грн. 58 коп., що належить потерпілій ОСОБА_8 . З викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 29.06.2016 року приблизно о 09:50 год., ОСОБА_6 знаходячись біля ЗОШ №10, яка розташована по вул. Батуріна, 20 в м. Миколаєві, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи повторно, відкрито, ривком намагався заволодіти майном потерпілої ОСОБА_9 а саме: золотим ланцюжком вагою 12 гр. вартістю 6 000 грн, золотим хрестиком вагою 1 гр. вартістю 1 000 грн.

Однак довести свій злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі.

14.07.2016 року приблизно о 09:00 год., ОСОБА_6 знаходячись в районі перехрестя вул. Чкалова та 7-Слобітської в м. Миколаєві, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи повторно, відкрито, ривком заволодів майном потерпілої ОСОБА_10 а саме: золотим ланцюжком вагою 12 гр. вартістю 10 000 грн., золотим кулоном вагою 4 гр. вартістю 4 000 грн. З викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, 17.07.2016 року приблизно о 08:10 год., ОСОБА_6 знаходячись біля буд. 215 по вул. Чкалова в м. Миколаєві маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном діючи повторно, відкрито, ривком заволодів золотим ланцюжком вагою 4 гр. вартістю 5 000 грн., що належить потерпілій ОСОБА_11 . З викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

18.07.2016 року приблизно о 10:15 год., ОСОБА_6 знаходячись в районі перехрестя вул. Чкалова та 7-Слобітської в м. Миколаєві маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи повторно, відкрито, ривком заволодів золотим ланцюжком, золотим хрестиком, золотою ладанкою, які належать потерпілій ОСОБА_12 , чим завдав матеріальних збитків на загальну суму 7 500 грн. З викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення, зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

18.07.2016 о 16:40 ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України (фактичне затримання мало місце об 11:00 годин 18.07.2016).

19.07.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.186 КК України.

20.07.2016 Ленінським районним судом міста Миколаєва до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 слідчим суддею зазначено, що в судовому засідання встановлено, що надані прокурором докази доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Також слідчий суддя вважає, що зберігся ризик вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень. Проте, на думку суду, докази, які стороною обвинувачення долучені до клопотання не доводять обґрунтованість застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під варто. І обрав підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку підозрюваного, який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як вбачається із наданих слідчому судді матеріалів, ухвалою слідчого судді від 20.07.2016р. до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, яки й спливає о 11г.00хв. 16.09.2016р.
12.09.2016р. слідчий звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , посилаючись на те, що за період тримання під вартою ОСОБА_6 ризики, які враховувались при вирішенні питання про обрання йому запобіжного заходу, не зменшилися.
За результатами розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі належним чином визнав про обґрунтованість висунутої ОСОБА_6 підозри.

Крім того, слідчий суддя вірно зазначив, що зберігся ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, що підтверджується тим, що будучи затриманим на місці 02.07.2016р. підозрюваний вчинив ще три кримінальних правопорушення, в яких підозрівається, тобто свідомо продовжив протиправну діяльність.
Як видно із матеріалів клопотання та його судового розгляду, слідчим і прокурором в суді вмотивовано вказано на неможливість закінчити досудове слідство у межах наявного строку.
Слідчий суддя вірно дійшов висновку про те, що слідчим в клопотанні та прокурором під час його розгляду в суді, не наведено достатнього обгрутування про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні. Тому апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою та обрав йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Посилання апелянта на те, що ОСОБА_6 характеризується посередньо та ніде не працює, не є перешкодою для обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту.
Доводи прокурора про неможливість застосувати до ОСОБА_6 електронний засіб контролю, у зв`язку з тим, що всі наявні засоби вже використовуються, є неспроможними. Оскільки, вказані обставини не відносяться до обставин, визначених ст. 178, ст. 194 КПК України, що повинні враховуватись судом при обрані та продовженні запобіжного заходу в тому числі і тримання під вартою.

Відносно інших доводів, наведених апелянтом, то вони стосуються обставин, які не впливають на правильність та законність оскаржуваного рішення слідчого судді.
З огляду на наведене, апеляційна скарга заступника прокурора є необґрунтованою і такою, яка не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405 ,407, 422 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.09.2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1,2 ст. 186 КК України , та обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту залишити без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді