Справа № 461/3265/16-к
Провадження № 1-кс/461/2342/16
в с т а н о в и в :
В обґрунтування внесеної скарги покликається на те, що слідчим в оскаржуваній постанові не надано оцінки тому, що ОСОБА_4 звернувся 01 січня 2016 року за медичною допомогою в Міський травмпункт №2, де було встановлено, що він отримав «множ. забій садна обличчя та лобно-тімяної діл. Множин. Забої … закритий перелом спинки носа, закрита черепно-мозкова травма». В подальшому ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні. За результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження. Особи, які начебто просили про допомогу у зв`язку із діями ОСОБА_4 , слідчим не допитані. Слідчий не дослідив повідомлення, яке зробив під час одночасного допиту ОСОБА_4 співробітник поліції ОСОБА_7 про те, що «у правопорушника з носа текла кров до посадки в авто». Слідчий не дослідив розбіжності показів працівників поліції щодо тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 (співробітник поліції ОСОБА_7 надав покази, що у правопорушника з носа текла кров до посадки в авто; співробітник поліції ОСОБА_8 показав, що у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень не було; співробітник поліції ОСОБА_9 давав покази, що не пригадує, чи були у ОСОБА_4 тілесні ушкодження). Слідчому додатково була подана заява потерпілого ОСОБА_4 про вчинення щодо нього злочину співробітником поліції ОСОБА_10 , яка до ОСОБА_4 застосовувала спеціальний засіб, споряджений речовинами сльозогінної та дратівної дії, що призвело до настання негативних наслідків для ОСОБА_4 , йому стало зле, він декілька разів блював та невимушено обмочився. З показів поліцейських ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 встановлено, що спеціальний засіб, споряджений речовинами сльозогінної та дратівної дії був застосований з метою ослаблення опору ОСОБА_4 коли двоє поліцейських тримали його за руки. Слідчий ОСОБА_6 прийняв заяву ОСОБА_4 про вчинення ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України і повідомив, що окремого кримінального провадження не буде, заява буде розглянута в ході існуючого кримінального провадження, однак в той же день виніс постанову про закриття кримінальної справи. 27 квітня 2016 року через пошту ОСОБА_4 було подане клопотання про допит свідків, однак відповіді на таке він не отримав.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та особа, в інтересах якої внесено скаргу ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали, надали пояснення, аналогічні до викладених у такій та просили скаргу задоволити.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив. Надав пояснення про те, що слідчим при винесенні оскаржуваної постанови було дотримано всіх вимог чинного законодавства, а тому просив відмовити в задоволенні скарги.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно з ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
29 лютого 2016 року старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_6 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.77-82 м.к.п.).
В судовому засіданні встановлено, що слідчим в оскаржуваній постанові не надано оцінки тому, що ОСОБА_4 звернувся 01 січня 2016 року за медичною допомогою в Міський травмпункт №2, де було встановлено, що він отримав «множ. забій садна обличчя та лобно-тімяної діл. Множин. Забої … закритий перелом спинки носа, закрита черепно-мозкова травма».
Слідчим не допитані особи, які начебто просили про допомогу у зв`язку із діями ОСОБА_4 .
Слідчий не дослідив повідомлення, яке зробив під час одночасного допиту ОСОБА_4 співробітник поліції ОСОБА_7 про те, що «у правопорушника з носа текла кров до посадки в авто».
Слідчий не дослідив розбіжності показів працівників поліції щодо тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 .
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно з ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В силу ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Прокурором не представлено суду жодних доказів, які б свідчили про повноту ведення досудового слідства.
Відповідно до ч. 1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
З огляду на викладене, приходжу до висновку, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження від 29 лютого 2016 року винесена передчасно, без достатніх для цього підстав, без проведення усіх необхідні слідчих дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні. При проведенні досудового розслідування з метою всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження слід: надати оцінки тому, що ОСОБА_4 звернувся 01 січня 2016 року за медичною допомогою в Міський травмпункт №2, де було встановлено, що він отримав «множ. забій садна обличчя та лобно-тімяної діл. Множин. Забої … закритий перелом спинки носа, закрита черепно-мозкова травма».; допитати осіб, які начебто просили про допомогу у зв`язку із діями ОСОБА_4 ; дослідити повідомлення, яке зробив під час одночасного допиту ОСОБА_4 співробітник поліції ОСОБА_7 про те, що «у правопорушника з носа текла кров до посадки в авто»; дослідити розбіжності показів працівників поліції щодо тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 , а також провести інші слідчі дії, в яких виникне необхідність у ході досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 2, 22, 84, 91, 93, 94, 220, 224, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя -
При проведені досудового розслідування виконати зазначені в мотивувальній частині ухвали слідчі дії.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1