Справа180/100/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2016 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з секретарем ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене 06 серпня 2013 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0006040, за яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Нікополя Дніпропетровської області, громадянин України, не одружений,з середньою освітою, не працючий, зареєстрований за адресою:АДРЕСА_1 , фактично без постійного місця проживання, раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.185 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_11 ,

перекладачів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИВ:
05 серпня 2013 року приблизно о 13 годині ОСОБА_5 разом з потерпілою ОСОБА_14 , в домоволодінні якої він тимчасово проживав, що по АДРЕСА_2 , стали разом прибирати в будинку. Під час процесу прибирання потерпіла почала висловлювати своє незадоволення якістю прибирання ОСОБА_5 , вказуючи йому, як і що потрібно робити. На цьому ґрунті у ОСОБА_5 раптово виникло особисте неприязне відношення до потерпілої та умисел, спрямований на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, а саме ОСОБА_14 . Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, бажаючи смерті потерпілій, ОСОБА_5 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, підійшовши до телевізійного столика, біля якого на підлозі лежав молоток, та, взявши його в праву руку, наніс один за одним не менше шести ударів в область задньої поверхні голови потерпілої, чим спричинив останній, згідно висновку судово-медичної експертизи № 447 від 08.08.2013 року, тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_14 від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді забитих ран голови, перелому кісток черепу, руйнування речовини головного мозку.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав, суду показав, що він прокинувся вранці 05 серпня 2013 року о 9:00 годині у ОСОБА_14 , яку називав тіткою ОСОБА_15 , в будинку АДРЕСА_2 . Тітка Іра була вдома. Також в будинку був невідомий йому чоловік, якого ОСОБА_14 знала і називала «Афганцем» і якого наймала для прополки бур`янів. Вони в двох випивали, запропонували і йому. На прохання тітки ОСОБА_16 він сходив до магазину, купив хліба та 2 пляшки пива. Після чього всі разом випили, пообідали, і « ОСОБА_17 » пішов, а вони взялися за консервування огірків, помідорів. Згодом, приблизно о 13 годині, він пішов до своєї бабусі, з якою до того посварився, з метою помиритися, і повернувся приблизно о 17 годині, зайшов у будинок, побачив, що ОСОБА_14 лежить на підлозі, злякався і втік, ночував у друга. Швидку та міліцію не викликав, оскільки був у шоковому стані. Наступного дня він поїхав до місця мешкання в будинок АДРЕСА_2 , де його затримали працівники міліції, відвезли до відділення та почали там бити і морально тиснути, аби він зізнався у вчинені вбивства, погрожували, що йому дадуть довічне ув`язнення. Після такого тиску він обмовив себе, зізнавшись у вбивстві ОСОБА_14 . Процесуальні документи підписував, не розуміючи їх зміст, оскільки вони були складені українською мовою, а він її не розуміє. Слідчий ОСОБА_18 намовила його дати зізнавальні показання для того, аби суд йому призначив мінімальне покарання, пояснила йому, що казати і що показувати на слідчому експерименті. На дії працівників міліції він не скаржився, оскільки в нього не було доказів жорстокого поводження з їх боку.

Щодо золотих речей ОСОБА_14 пояснив, що тітка ОСОБА_19 йому довіряла і неодноразово, до вбивства, просила його закласти золото в ломбард, однак, ні в день її вбивства, ні після того золота в ламбард він не закладав, лише 05 серпня 2013 року його товариш ОСОБА_20 заклав золоті каблучку та сережки в ломбарді, що на автовокзалі в м.Нікополь, і дав йому двісті-триста гривень. Після того весь вечір та всю ніч з друзями та знайомими пили пиво і гуляли.

Цивільний позов не визнав, оскільки вбивства ОСОБА_14 не вчиняв, майна у неї не викрадав.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованого йому за ч.1 ст.115 КК України, злочину за наведених вище обставин підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, клопотань про визнання яких недопустимими від сторін кримінального провадження не надходило, а саме:

показаннями потерпілого ОСОБА_9 , що 05 серпня 2013 року йому зателефонувала мати, ОСОБА_21 , й сказала, що вранці розмовляла по телефону з дочкою ОСОБА_22 , і та повідомила, що збирається займатися консервацією та прибиранням в будинку, і пообіцяла після обіду передзвонити, однак не передзвонила, тому мати сама зателефонувала доньці, але слухавку ніхто не брав. Він також намагався зв`язатися з сестрою приблизно о другій-третій годині дня, але даремно. Також телефонував сестрі увечері того дня безрезультатно. Наступного дня мати взяла таксі та поїхала на АДРЕСА_2 , а потім подзвонила йому і попросила терміново приїхати за вказаною адресою, так як ОСОБА_22 вбито. Він на скутері приїхав до будинку АДРЕСА_2 . Окрім матері та таксиста нікого не було. Зайшов до будинку і побачив, що сестра лежить мертва біля дивану, все в крові, в будинку безлад, все превернуто. Потім приїхали працівники міліції. Від матері він знав, що у сестри проживає друг його племінника на прізвисько « ОСОБА_23 », якого бабуся вигнала з дому, він скитався, не маючи місця постійного проживання, а сестра ОСОБА_22 його пожаліла і поселила в своєму сараї, а він допомогав по-господарству. Сестра на « ОСОБА_23 » ніколи не жалілася;

показаннями свідка ОСОБА_21 , яка є матір`ю вбитої ОСОБА_14 , що 05 серпня 2013 року приблизно об 11 годині дня вона зателефонувала дочці, яка повідомила, що займається консервуванням, а « ОСОБА_23 » пішов збирати огірки, і пообіцяла передзвонити пізніше, але не передзвонила. Вона намагалася зв`язатися з донькою по телефону багато разів, як в той день, так і наступного дня, а 06 серпня 2013 року викликала таксі і поїхала до доньки додому. Ручка на хвіртці була відірвана. Тоді водій таксі переліз через паркан, і з двору відкрив хвіртку. Вона підійшла до дверей будинку, двері були відчинені, зайшла до будинку й, побачивши, що все в крові, закричала. Водій таксі вивів її з будинку і викликав міліцію та швидку допомогу. «Іспанця» знала, оскільки він був другом її онука, ОСОБА_24 , і навіть приходив до неї додому разом з ОСОБА_22 та ОСОБА_25 . Ірина носила чотири сережки по дві на кожне вухо, дві каблучки: обручку, а іншу з написом «Спаси та збережи». Донька на «Іспанця» ніколи не жалілася, він їй допомогав по-господарству;

показаннями свідка ОСОБА_26 , що він працював водієм таксі, був знайомий з сім`єю ОСОБА_14 , возив їх. 06 серпня 2013 року його викликала ОСОБА_21 , і вони поїхали на АДРЕСА_2 . Хвіртка була зачинена, її неможливо було відчнити з вулиці, тоді він переліз через паркан, відчинив хвіртку зсередини, але в будинок не заходив. Бабуся зайшла до будинку, закричала. Тоді він вивів її з будинку і викликав швидку допомогу та міліцію.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується письмовими доказами, відеозаписом, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

витягом з кримінального провадження № 0006040 щодо внесення 06.08.2013 року до ЄРДР відомостей про виявлення 06.08.2013 року приблизно о 16 годині 30 хвилин трупа гр-ки ОСОБА_14 з тілесними ушкодженнями в області голови за місцем її мешкання: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.227);

протоколом огляду трупу від 06.08.2013 року з фототаблицями, якими в проміжок часу між 16 годиною 45 хвилин та 17 годиною 35 хвилин зафіксовано тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_14 , їх розміщення, локалізацію, а також місце знаходження трупа в кімнаті будинку АДРЕСА_2 (т.1 а.с.229-234);

протоколом огляду місця події від 06.08.2013 року з фототаблицями, що в проміжок часу з 16:00 години до 18 години 40 хвилин було оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_2 , під час якого зафіксовано розташування кімнат, речей в кімнатах, кухні, коридорі, ванній кімнаті і місце знаходження трупа жінки, а також було виявлено та вилучено: фрагмент гардини з плямами бурого кольору, сліди пальців рук, сифон з раковини в ванній кімнаті, змив з сифону в ванній кімнаті, молоток, ніжки крісла з плямами бурого кольору, чоловічі шорти (т.1 а.с.236-248);

протоколом огляду від 06.08.2013 року, згідно якого під час огляду домоволодіння АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_27 , виявлено сумку з чоловічими речами (одягом). Як пояснив присутній при огляді ОСОБА_27 речі належать ОСОБА_28 , який залишив їх на зберігання (т.2 а.с.2-4);

лікарським свідоцтвом про смерть № 477 від 07.08.2013 року, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 вдома, по АДРЕСА_2 . Смерть настала від ушкодження головного мозку, відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток черепу в результаті нападу з використанням тупого твердого предмету (т. 2 а.с.5);

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07 серпня 2013 року, відповідно до якого ОСОБА_5 затримано о 01 годині 00 хвилин 07 серпня 2013 року (т.1 а.с.10-12);

повідомленням про підозру від 06.08.2013 року, яким ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України(т.2 а.с.18-19);

висновком судово-медичної експертизи № 447 від 05.09 2013 року з фототаблицями, що при дослідженні трупа виявлено: шість забитих ран голови правої скронево-тімянної області (згідно медико криміналістичного дослідження; в Акті вказані як рани №№1-4); дірчастий перелом кісток черепу правої скронево-потиличної області; руйнування речовини мозку правої півкулі; забита рана лівої тім`яно-потиличної області (рана№ 5); крововиливи у м`які тканини голови в області ран; синець правого плеча та правого ліктьового суглобу, два синця та садно лівого передпліччя. Смерть ОСОБА_14 наступила від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді забитих ран голови, перелому кісток черепу, руйнування речовини головного мозку, що слід вважати безпосередньою причиною смерті. Враховуючи характер та ступінь розвитку трупних явищ на момент огляду трупа на місці події 06.08.2013 року о 17:00 годині можна вважати, що смерть її настала за 24-30 годин до моменту огляду. Всі виявлені тілесні ушкодження в області голови розглядаються сумісно як єдина черепно-мозкова травма, спричинені незадовго до смерті, від дії тупого твердого предмету (предметів) зі значною силою дії, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, що спричинили смерть потерпілої (пункт 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень). Тілесні ушкодження у вигляді синців та садна верхніх кінцівок спричинені незадовго до смерті від дії тупих твердих предметів або при ударі об такі предмети, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа встановлено, що на момент смерті потерпіла була тверезою. Враховуючи характер та кількість ушкоджень на голові, в область голови потерпілої нанесено не менше семи ударів один за одним в короткий проміжок часу. На момент спричинення тілесних ушкоджень в область голови потерпіла була направлена задньою поверхнею голови до нападника. Пошкодження правої скронево-потиличної області голови ОСОБА_14 є забитими ранами і заподіяні з великою силою (великою швидкістю дії) кожна в результаті одного удару тупого твердого предмета (предметів). Не виключено що таким предметом міг бути молоток. Враховуючи характер тілесних ушкоджень після їх спричинення потерпіла втратила свідомість, тому здійснювати активні дії не могла (т.2 а.с.28-29);

протоколом та відеозаписом проведення слідчого експерименту від 07.08.2013 року, якими зафіксовано, що ОСОБА_5 в присутності адвоката, слідчого, судово-медичного експерта та понятих добровільно поясняв, за яких обставин, у який спосіб та механізм наніс тілесні ушкодження ОСОБА_14 , а саме: при прибутті групи на вулицю Череповецька в м.Нікополі ОСОБА_5 вказав, що необхідно зайти до будинку АДРЕСА_2 , пояснив, хто в будинку проживав, та обставини знайомства з мешканцями будинку. Крім того пояснив, що дві останні доби проживав на території даного домоволодіння, і 05.08.2013 року ночував в сараї. Коли прокинувся і вийшов з сараю, то на подвір`ї побачив ОСОБА_14 з невідомим йому чоловіком, вони випивали та запропонували йому, і він випив півтори рюмки горілки. Потім на прохання ОСОБА_14 він пішов до крамниці, де купив продукти та пиво. Потім коли випили пиво чоловік пішов, а вони зі ОСОБА_14 займались консервуванням овочів. Закінчивши, пішли прибирати в будинку. Після чого, як вбачається з протоколу та відеозапису, привів слідчу групу до кімнати, де, як розповів ОСОБА_5 , вони із ОСОБА_14 посварились, тому що вона його стала повчати як необхідно робити прибирання. Далі ОСОБА_5 вказав на телевізійну тумбочку, поклав біля неї на підлозі дерев`янку палку, зазначивши, що так лежав молоток, і пояснив, що потерпіла забрала в нього пилосос і стала сама прибирати, а він взяв молоток, тому що був уже злий на неї. Після чого ОСОБА_5 за допомогою манекена, встановивши його спиною по відношенню до себе, показав як він взяв молоток в праву руку і один за одним без замаху наніс не менше трьох ударів по голові зверху. Від нанесених ударів ОСОБА_14 впала на підлогу, а він вийшов з кімнати, але через декілька хвилин повернувся, перевірив пульс ОСОБА_14 і, пересвідчившись, що вона не подає ознак життя, вибіг з будинку. Ввечері він знову повернувся до будинку, і бачив що ОСОБА_14 лежить в тому ж положенні. Взяв молоток, який лежав на підлозі, пішов у ванну кімнату і помив його. З будинку та трупу нічого не брав. На запитання відповів, що вдарив потерпілу в запалі, тому що її зауваження викликали в нього злість (т.2 а.с.30-34);

висновком судово-медичної експертизи від 25.10.2013 року № 447 (додаткової), проведеної експертом, який був присутній під час слідчого експерименту 07 серпня 2013 року в будинку АДРЕСА_2 , що з урахуванням характеру та локалізацієі виявлених тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_14 вони могли бути спричинені при обставинах та механізмі, вказаному підозрюваним ОСОБА_5 при проведенні 07 серпня 2013 року слідчого експерименту. Але кількість ударів на голові була більше трьох (т.2 а.с.35);

висновком судово-імунологічної експертизи № 669 від 02 вересня 2013 року, що кров ОСОБА_5 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. При досліджені крові трупа ОСОБА_14 встановлено групу 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. В одному зі слідів на кросівці на ліву ногу, яка належить ОСОБА_5 , встановлено наявність крові людини. При серологічному досліджені крові людини на кросівці на ліву ногу було виявлено антиген Н , що не виключає можливості походження її від особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Враховуючи одержані результати, можна зробити висновок, що кров в сліді на кросівці на ліву ногу може мати походження як від потерпілої ОСОБА_14 , так і від ОСОБА_5 , так як виявлений антиген Н являється основним групо специфічним антигеном крові потерпілої ОСОБА_14 і підозрюваного ОСОБА_5 (т.2 а.с.41-43);

висновком судово-медичної експертизи № 671 від 03 вересня 2013 року, що на поверхні труби з фільтром з раковини ванної та на фрагменті марлі-змиву, доставлених на дослідження, встановлено наявність крові, але видову приналежність її встановити не вдалося (т.2 а.с.45-46);

висновком судово-криміналістичної експертизи № 529 від 26 вересня 2013 року, що при досліджені молотка, який був вилучений під час огляду місця події 06 серпня 2013 року, та шматка шкіри з правої скронево-потиличної області голови від трупа ОСОБА_14 , було встановлено, що пошкодження на шматку шкіри з правої скронево-потиличної області голови трупа ОСОБА_14 могли бути заподіяні представленим на експертизу молотком (т.2 а.с.59-65);

висновком експерта № 32/01-351 від 22 серпня 2013 року, що з наданих на дослідження 11 відрізків липкої стрічки зі слідами пальців рук, вилучених під час огляду місця події 06.08.2013 року, встановлено, що один зі слідів слід нігтьової фаланги пальця руки розміром 26х17 мм залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_5 , інші належать ОСОБА_14 , або їх неможливо ідентифікувати, оскільки вони не містять загальних і приватних ознак, достатніх для ідентифікації особи (т.2 а.с.71-87).

Крім того, судом досліджені інші докази, що не несуть доказового значення, а саме: висновки експерта № 366к від 12 серпня 2013 року, № 670 від 29 серпня 2013 року, № 577, 578, 579 від 30 серпня 2013 року, № 70/13/1951 від 13 серпня 2013 року.

Аналізуючи досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена та підтверджена сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне, протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Доводи захисту про те, що вина ОСОБА_5 стороною обвинувачення не доведена, оскільки всі письмові докази, досліджені судом під час судового розгляду, ґрунтуються на припущеннях, а слід пальця руки, який знайдений у будинку вбитої, не свідчить про те, що ОСОБА_5 причетний до вбивства потерпілої, оскільки він там проживав, суд вважає непереконливими, так як, хоча прямі докази вини ОСОБА_5 у вчиненні вбивства ОСОБА_14 суду не надані, суд прийняв та дослідив непрямі докази, які доповнюють один одного, в своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_5 , і клопотань про визнання їх неналежними та недопустимими від сторін кримінального провадження не надходило, а саме: протокол та відеозапис проведеного слідчого експерименту за участю обвинуваченого від 07 серпня 2013 року, показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_26 , експертні висновки №№ 447 від 05 вересня 2013 року та від 25 жовтня 2013 року (додатковим), 669 від 02 вересня 2013 року, 671 від 03 вересня 2013 року, 529 від 26 вересня 2013 року, № 70/13/1951 від 13 серпня 2013 року.

Невизнання вини обвинуваченим суд розцінює як обраний ним засіб захисту та спробу уникнути відповідальності за вчинене.

Твердження обвинуваченого про те, що під час слідчого експерименту, проведеного 07 серпня 2013 року, він себе обмовив, оскільки до нього під час досудового слідства працівниками міліції застосувалося фізичне та психологічне насильство, спростовуються постановою слідчого в ОВС слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_29 від 13 березня 2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 19.01.2015 року на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за фактом застосування співробітниками Нікопольського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області до ОСОБА_5 фізичного та психологічного тиску, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України (т.2 а.с.126-132).

Постанова про закриття кримінального провадження від 13 березня 2015 року стороною захисту не оскаржувалася.

Показання обвинуваченого про те, що він вийшов з будинку АДРЕСА_2 приблизно о 13 годині, і в цей час потерпіла ОСОБА_14 була жива та здорова, не підтверджено жодними доказами у справі, окрім показань самого обвинуваченого, які спростовуються вищенаведеними доказами.

Крім того, ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у тому, що він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за наступних обставин:

05 серпня 2013 року приблизно о 13 години 20 хвилин у ОСОБА_5 , який знаходився в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , після вчинення умисного вбивства ОСОБА_14 , виник злочинний умисел на таємне викрадення її майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, ОСОБА_30 , пересвідчившись, що ОСОБА_14 мертва, перевіривши пульс, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, таємно викрав золоті вироби, знявши з трупу потерпілої дві пари золотих сережок 585 проби та золоту каблучку 585 проби, загальною вагою 7,15 г. та загальною вартістю 4647 гривень 50 копійок. Викрадені золоті вироби в кількості п`ять одиниць ОСОБА_5 здав в ломбард в м.Нікополі Дніпропетровської області по паспорту на ім`я свого знайомого ОСОБА_27 , який не знав про вчинені ОСОБА_5 злочини та про те, що золоті вироби добуті злочинним шляхом.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК Українияк таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Однак, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_31 у вчиненні інкримінованого йому злочину ч.1 ст.185 КК Українив судовому засіданні належними та допустимими доказами не доведена.

На підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, стороною обвинувачення надано наступні докази:

витяг з кримінального провадження № 0000201 щодо внесення 17.01.2016 року до ЄРДР відомостей про умисне таємне викрадення ОСОБА_5 05.08.2013 року приблизно о 13 годині 20 хвилин золотих виробів з домоволодіння ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 (т.2 а.с.110);

протокол огляду від 06.08.2013 року, згідно якого під час огляду домоволодіння АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_27 , виявлено паспорт на його ім`я, в якому знаходилась квитанція «Додаткова угода до договору фінансового кредиту № 00015506 від 05.08.2013 року. Кредитодавець ОСОБА_32 і Компанія «Ломбард Капітал», позичальник ОСОБА_27 . Сума кредиту 1310 грн.» (т.2 а.с.2-4).

повідомлення про підозру від 18 січня 2016 року, згідно якого ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 та ч.1 ст.185 КК України(т.2 а.с.116-117).

Суд, оцінивши наявні докази в порядку ст.323 КПК Україниза своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості та керуючись законом, в їх сукупності, вважає, що пред`явлене обвинувачення за ч.1 ст.185 КК України не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду з огляду на наступне.

Під час судового розгляду кримінального провадження, суд враховує основні засади кримінального судочинства.

Так, ст.2 КПК Українивстановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції Українита аналогічної позиції держави, закріпленої у ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч.3 ст.62 Конституції Українита ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Так, у справі «Барбера, Мессегуе та Джабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 року (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до ст.368 КПК Українисуд при ухваленні вироку повинен вирішити питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи містить це діяння склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч.1 ст.92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно зі ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Суду не надано доказів на підтвердження того, які саме золоті вироби були викрадені в будинку АДРЕСА_2 , способу їх викрадення, їх кількість.

Стороною обвинувачення не надано доказів того, що в ломбард у м.Нікополі Дніпропетровської області, здані саме викрадені в потерпілої золоті вироби. Згідно наданої додаткової угоди до договору фінансового кредиту № 00015506, укладеного 05 серпня 2013 року між ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард Капітал» та ОСОБА_27 позичальником є ОСОБА_27 .

Суду не надано належних та допустимих доказів, що ОСОБА_27 діяв за проханням ОСОБА_5 .

Згідно частини четвертої ст.95 КПК Українисуд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Сторона обвинувачення відмовилася від допиту свідка обвинувачення ОСОБА_27 .

Також, допитані в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_21 повідомили, що ОСОБА_14 любила золоті вироби, купувала їх, носила по дві пари золотих сережок та каблучки: обручку і каблучку «Спаси і збережи», однак наданими суду доказами не ідентифіковано золоті вироби, викрадені в ОСОБА_14 . Органами досудового слідства лише встановлено за квитанцією ломбарду кількість золотих предметів, їх вагу, однак не доведено того, що вказані вироби належали потерпілій ОСОБА_14 .

Крім того, під час слідчого експерименту, проведеного 07 серпня 2013 року за участю ОСОБА_5 , його захисника, слідчого, судово-медичного експерта та понятих, ОСОБА_5 добровільно пояснив, за яких обставин, коли і в який спосіб ним було спричинено тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_14 , однак на пряме запитання слідчого, чи брав він будь-які предмети з будинку або з трупа ОСОБА_14 , обвинувачений категорично заявив, що не брав.

Таким чином, досліджені судом докази не підтверджують вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Отже, з урахуванням викладеного вище, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження в ході судового розгляду, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення за ч.1 ст.185 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення його участі у вчиненні даного кримінального правопорушення органом досудового розслідування не здобуто, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено. В такому разі суд вважає необхідним в силу презумпції невинуватості, закріпленого у ст.62 Конституції Українивиправдати ОСОБА_5 за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.185 КК України.

Згідно висновку стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 03 жовтня 2013 року ОСОБА_5 в період інкримінованого йому діяння хронічним душевним захворюванням не страждав, ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, міг віддавати собі звіт у своїх діях (бездіяльності) і керувати ними, в досліджуваній ситуації в стані фізіологічного афекту не перебував. Виявляв і виявляє на час дослідження емоційно нестійкий розлад особистості.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ч.1 ст.65 КК України: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та оставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Положеннями ч.2 ст.65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Суд враховує те, що злочин, який вчинив ОСОБА_5 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

За результатами огляду ОСОБА_5 , який здійснено в Нікопольській міській лікарні №1 з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, станом на 20 годину 30 хвилин 06 серпня 2013 року, ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно показань самого обвинуваченого, наданих ним під час судового розгляду, в день вбивства 05 серпня 2013 року вранці, він вживав спиртні напої.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_5 раніше не судимий, на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебуває, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно. Негативні наслідки, завдані злочинними діями обвинуваченого не усунені, матеріальну та моральну шкоду потерпілому не відшкодовано.

На підставі викладеного, враховуючи вимоги кримінального закону і передбачені цим законом санкції, суд вважає,що виправлення обвинуваченого є неможливим без ізоляції від суспільства, і призначає йому міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання» цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю.

Відповідно до цього ж Закону у строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

07 серпня 2013 року згідно ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому у строк відбуття покарання ОСОБА_5 буде зараховано весь строк його попереднього ув`язнення з 07 серпня 2013 року по 07 липня 2016 року.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін.

Оскільки суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, і судом достовірно встановлено, що саме обвинуваченим заподіяно матеріальну і моральну шкоду потерпілому ОСОБА_9 , тому цивільний позов ОСОБА_9 підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю, частково чи відмовляє в ньому.

Нормами ч.2 ст.127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31 березня 1989 року передбачено, що при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, а також чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Суд вважає доведеною належними доказами суму завданої ОСОБА_5 матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_9 у розмірі 8170 гривень 13 копійок, яка складається з: 6970 гривень 13 копійок за організацію та проведення поховання, 1200 гривень за організацію поминального обіду, що підтверджується копіями квитанцій (т.2 а.с.99-104).

Суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_5 вартості викрадених у потерпілої ОСОБА_14 золотих виробів в сумі 4647 гривень 50 копійок, оскільки вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину за ч.1 ст.185 КК України під час судового розгляду не доведена.

При визначенні розміру моральної шкоди, який повинен бути стягнутий із обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_9 , суд відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зі змінами виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховує характер і обсяг страждань (душевних, психічних тощо) потерпілого, обставини, за яких було заподіяно моральну шкоду, непоправність втрати рідної людини, істотність вимушених змін у життєвих відносинах потерпілого, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого та його майновий стан, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень. Саме такий розмір, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Відповідно до ст.124 КПК України процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судової дактилоскопічної експертизи в сумі 782 гривень 40 копійок підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави.

Постановами про прилучення до справи речових доказів від 05 вересня 2013 року та від 19 вересня 2013 року визнано речовими доказами: спортивні штани та кросівки ОСОБА_5 ; нігтьові зрізи та зразки крові потерпілої ОСОБА_14 та ОСОБА_5 ; молоток; сифон та фрагменти труби з раковини ванної кімнати в спец пакеті «МВС», змиви з сифону у ванній кімнаті на фрагменті марлі у конверті, та здано на зберігання до камери схову Нікопольського МВ (т.2 а.с.92-98).

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 373, 374, 377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років.

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст 373 КПК України,у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту взяття під варту, тобто з 07 серпня 2013 року.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_5 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 07 серпня 2013 року по 07 липня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити незмінним тримання під вартою.

Позов ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 8170 гривень 13 копійок завданої матеріальної шкоди та 100 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 32/01-351 від 22 серпня 2013 року в сумі 782 (сімсот вісімдесят дві) гривні 40 копійок.

Речові докази:

спортивні штани та кросівки ОСОБА_5 ; нігтьові зрізи та зразки крові потерпілої ОСОБА_14 та ОСОБА_5 ; молоток; сифон та фрагменти труби з раковини ванної кімнати в спец пакеті «МВС», змиви з сифону у ванній кімнаті на фрагменті марлі у конверті, які здано на зберігання до камери схову Нікопольського МВ, - знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3