Справа № 360/472/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/952/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 28.07.2016

УХВАЛА
Іменем України
28 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0000156 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Бородянського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Бородянського районного суду Київської області від 18 січня 2016 року за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі з іспитовим строком 1 рік ,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; на підставі ст.ст. 71, 72 КК України шляхом повного приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за даним вироком, остаточно призначено до відбування 2 роки позбавлення волі. Вирішене питання про речові докази, -

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_8 23 лютого 2016 року приблизно о 00 годині 30 хвилин, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку АДРЕСА_2 , таємно викрав мобільний телефон «Microsoft Lumia 430» вартістю 1350 грн. з картками мобільного оператора зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн. та «Лайф» вартістю 30 грн.

Після заволодіння майном, з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1405 грн.

Не погоджуючись із вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, просить змінити вирок Бородянського районного суду від 13 квітня 2016 року та застосувати до нього ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з встановленням іспитового строку. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції при обранні йому міри покарання не взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, те, що він щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, потерпіла просила не позбавляти його волі, відсутність тяжких наслідків для потерпілої.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка заперечувала проти поданої апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України.
Судом першої інстанції дії обвинуваченого ОСОБА_8 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.
Відповідно до ст. 349 КПК України суд, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та, відповідно до ст. 404 КПК України, переглядає вирок суду лише в межах апеляційної скарги обвинуваченого.
Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Бородянського районного суду Київської області від 18 січня 2016 року ОСОБА_8 було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки; на підставі ст. 75 КК України його було звільнено від відбування призначеного покарання і встановлено іспитовий строк 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України /а.п. 19 - 21/.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, новий злочин обвинуваченим було вчинено 23 лютого 2016 року /а.п. 2-4/, тобто в період іспитового строку.
Даний факт свідчить про те, що ОСОБА_8 не став на шлях виправлення та не зробив для себе належних висновків.
При призначенні покарання судом першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України вірно враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, зокрема, посередню характеристику з місця проживання, те, що він не працює та вчинення нового злочину в період іспитового строку.
Також судом було надано належну оцінку обставинам, що пом`якшують покарання, зокрема щирому каяттю та відшкодуванню завданої шкоди; враховано обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, відповідно до положень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12.06.2009 року частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Таким чином, оцінивши всі обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обвинуваченому вірно призначено покарання, достатнє та необхідне для його виправлення та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень у подальшому.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому вона не підлягає до задоволення.

Колегія суддів, керуючись вимогами ч. 5 ст. 72 КК України вважає, що до строку покарання, призначеного ОСОБА_8 за вироком Бородянського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року, слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 13 квітня 2016 року по 28 липня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року, зарахувати ОСОБА_8 до строку покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 13 квітня 2016 року по 28 липня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

С У Д Д І

__________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4