Ухвала іменем україни

09 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000237, за касаційними скаргами засудженого та прокурора на вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красне Озеро Новодеревеньківського району Орловської області Російської Федерації, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, в силу ст. 89 КК України не судимого,

в с т а н о в и л а:

вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч. 4 ст. 296 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2016 року вирок районного суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасовано.

Ухвалено призначити ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено 4 роки позбавлення волі.

В решті вирок суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду справи в суді апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, суд не перевірив усіх її доводів, не врахував у своєму рішенні, що засуджений на шлях виправлення не встав, вчинив два тяжких злочини, що свідчить про його суспільну небезпечність. Крім того, зміст вироку апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 420 КПК України. Зокрема, викладаючи фактичні обставини справи в мотивувальній частині вироку за ч. 4 ст. 296 КК України, апеляційний суд у супереч вимогам закону, не навів кваліфікуючу ознаку «застосування спеціально пристосованого і заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень пістолета».
У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить змінити вирок апеляційного суду внаслідок суворості призначеного йому покарання, та пом`якшити його, застосувати ст. 69 КК України. Посилається на те, що всупереч вимогам закону апеляційним судом не враховано всіх обставин, що пом`якшують покарання та є підставою для призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціях ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України. Зокрема, він активно сприяв розкриттю злочинів, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується, примирився із потерпілим, який в суді просив не призначати йому покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він із 2013 року незаконно зберігав за місцем свого проживання гладкоствольний самозарядний пістолет № НОМЕР_1 із написом « ОСОБА_7 », виробництва СП «Шмайсер», перероблений саморобним способом та який являється вогнепальною зброєю.

29 серпня 2014 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в кафе-барі «Перлина», в с. Річка Косівського району, діючи з особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, під час словесного конфлікту з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 дістав із кишені названу зброю,

пістолет «Шмайсер», та здійснив постріли в тіло ОСОБА_8 , внаслідок чого потерпілий одержав тілесні ушкодження у виді непроникаючих поранень грудної клітки, передньої черевної стінки, лівого стегна та правої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не підтримав касаційну скаргу прокурора та заперечив проти скарги засудженого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 та кваліфікація його дій у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України ґрунтується на сукупності доказів, зібраних відповідно до вимог КПК України.
Доводи касаційних скарг про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та призначення засудженому суворого, несправедливого покарання є необґрунтованими.
Як убачається з вироку апеляційного суду, колегія суддів апеляційного суду згідно вимог ст. 404 КПК України, переглядала вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги прокурора, який скаржився на неправильне застосування судом при призначенні покарання ст. 75 КК України, доводи якої було задоволено в повному обсязі.
ОСОБА_6 призначено покарання в межах санкції статей закону, за яким його засуджено.
Доводи скарги прокурора про невідповідність вироку апеляційного суду вимогам ст. 420 КПК України необґрунтовані.
У вироку викладено обвинувачення, визнане судом доведеним, наведено обставини, за яких було вчинено злочин, дана юридична кваліфікація злочинних дій засудженого. Зокрема зазначено, що ОСОБА_6 діючи з особливою зухвалістю з мотивів явної неповаги до суспільства грубо порушив громадський порядок, застосувавши при цьому зброю, а саме, перероблений кустарним способом пістолет виробництва «Шмайсер».
Наведене спростовує доводи касаційної скарги про «виключення» судом апеляційної інстанції кваліфікуючої ознаки злочину із обвинувачення.
Належно мотивовано і висновки суду в частині призначення винному покарання. Зокрема, суд послався на характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу ОСОБА_6 , обставини, що обтяжують покарання.
Наведене спростовує скаргу прокурора про відсутність належного мотивування вироку в цій частині.
Не підлягає задоволенню і скарга засудженого в якій ставиться питання про пом`якшення йому покарання, застосування ст. 69 КК України.
Судом призначено ОСОБА_6 покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України.
Призначення покарання винному в мінімальному розмірі та близькому до мінімального розміру санкції статей, за якими його засуджено, застосування принципу поглинення покарання, свідчить що судом у повній мірі враховано дані про особу та обставини на які він посилається у скарзі, та які пом`якшують покарання.
Разом із тим, із урахуванням вчинення сукупності злочинів, характеру та ступеню їх тяжкості, (вчинення двох тяжких злочинів), стану алкогольного сп`яніння при вчиненні кваліфікованого хуліганства, що обтяжує покарання винного, підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
Вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2016 року відповідає вимогам ст. 420 КПК України.

Керуючись ст.ст. 433-436 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційні скарги прокурора та засудженого залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_9