Справа № 355/308/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/692/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 06.07.2016

ВИРОК
іменем України
06 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0000080 за апеляційною скаргою прокурора Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області на вирок Баришівського районного суду Київської області від 08 квітня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корніївка Баришівського району Київської області, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:15.11.1991 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 141, ст. 43 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 21.12.1995 Баришівським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 215-3, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна; 15.10.1999 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 140 КК України до 1 року позбавлення волі з конфіскацією майна; 29.03.2001 року Згурівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 140 КК України до 1 року позбавлення волі; 08.07.2002 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 17.06.2005 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ст. 69, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ст. ст. 69, 70 КК України до 2 років позбавлення волі; 18.02.2008 року Баришівським районним судом Київської області за ст. 395 КК України до 4 місяців арешту; 13.05.2010 року Баришівським районним судом Київської області за ч 1 ст. 122 КК України до 2 років обмеження волі; 30.05.2013 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Комишуваха Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого: 30.12.1991 року Дарницьким районним судом м. Києва за ст. 17, ч. 2 ст. 215-3, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 215-3, ст. 42 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки; 07.10.1992 року Харківським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 215-3, ст. 42, 43 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 11.06.1997 року Броварським районним судом Київської області за ч. 4 ст. 81, ч. 1 ст. 89, ст. 42 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 27.05.2002 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 296 КК України до 6 місяців арешту; 06.06.2003 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 24.01.2011 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 20.09.2011 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 08 лютого 2016 року у вечірній час ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 з метою скоєння крадіжки чужого майна приїхали на маршрутному автобусі до с. Гостролуччя Баришівського району Київської області. Того ж дня, близько 21-ї години ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись поблизу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , впевнившись у відсутності охорони та сторонніх осіб, пройшли до тильної сторони приміщення магазину, де розташовані вхідні двері до котельного приміщення, та ОСОБА_8 за допомогою молотка збив навісний замок вхідних дверей до котельного приміщення магазину. Проникнувши до котельного приміщення магазину та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 за допомогою принесеного молотка, а ОСОБА_7 за допомогою сокири, яку він знайшов в котельному приміщенні, пошкодили цегляну стіну до приміщення магазину, виламавши в ній отвір. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 через отвір проник до приміщення магазину, де в подальшому через утворений отвір передав ОСОБА_7 , який перебував в котельному приміщенні товарно-матеріальні цінності, а саме: дванадцять пляшок олії «Злат Олія» ємністю 1 л вартістю 27 грн. кожна на загальну суму 324 грн., електропраску «Делфа» вартістю 250 грн., пляшку коньяку «Шабо» (4 зірки) ємністю 0,250 л вартістю 55 грн., пляшку коньяку «Шабо» (3 зірки) ємністю 0,250 л вартістю 52 грн., пляшку коньяку «Бучач» (4 зірки) ємністю 0,5 л вартістю 96 грн., дві пляшки пива «Славутич» ємністю 1 л. вартістю 14 грн. кожна на загальну суму 28 грн., ковбасу «Салямі Фуршетна» у кількості 3 шт. загальною вагою 0,676 кг на загальну суму 66 грн. 95 коп. Під час перебування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в приміщенні магазину «Продтовари» останні не довели свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, до кінця з причин, що не залежали від їх волі, так як після спрацювання сигнальних пристроїв були затримані орендарем магазину на місці скоєння кримінального правопорушення.
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 своїми протиправними діями, які виразилися в незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчинили кримінальне правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Не погоджуючись з вироком суду та не оспорюючи доведеність вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким: ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі; ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог закону при призначенні покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не надано належної оцінки особам обвинувачених. Так, ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, за попереднім вироком був звільнений від відбування покарання з випробуванням та не зробивши для себе належних висновків, вчинив новий злочин. Також ОСОБА_8 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, за попереднім вироком був засуджений за злочин проти власності, в подальшому звільнений умовно-достроково, однак належних висновків не зробив та вчинив новий злочин.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинувачених, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначення покарання скасуванню з ухваленням в цій частини нового вироку з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого злочину, які ніким не оспорювалися, обмежившись допитом обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які свою вину визнали повністю та підтвердили обставини вчинення ними інкримінованого їм злочину.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні злочину за зазначених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам даного провадження.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказаних вимог закону у повному обсязі не дотримався і в порушення вказаних вимог закону призначив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Обґрунтовуючи таке рішення, суд першої інстанції у вироку послався на обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння ним злочину.

Разом з тим, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, передбаченого за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням, недостатньо враховано дані про особу обвинувачених.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 посередньо характеризується за місцем проживання, ніде не працює, неодноразово судимий за вчинення злочинів середньої тяжкості та тяжкі умисні злочини. Крім того, в переважній більшості за скоєні злочини відбував покарання в місцях позбавлення волі. Останній раз був засуджений 30.05.2013 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Судом першої інстанції не враховано, що за попереднім вироком ОСОБА_7 засуджений за вчинення умисного середньої тяжкості злочину проти власності, був звільнений від відбування покарання з випробуванням, однак належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний злочин проти власності. Покарання призначене ОСОБА_7 за попереднім вироком суду у виді 3 років позбавлення волі зі звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки не досягло своєї мети щодо виправлення обвинуваченого, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та неможливість виправлення та запобігання вчинення ним злочинів без ізоляції від суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_8 також посередньо характеризується за місцем проживання, ніде не працює, неодноразово судимий за вчинення злочинів середньої тяжкості та тяжкі умисні злочини, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі. Останній раз був засуджений 20.09.2011 року Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі та 07.04.2014 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 3 місяців 28 днів, однак належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний тяжкий злочин. Отже, покарання призначене ОСОБА_8 за попереднім вироком суду у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі не досягло своєї мети щодо виправлення обвинуваченого, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та неможливість виправлення та запобігання вчинення ним злочинів без ізоляції від суспільства.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції, що виправлення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можливе без відбування покарання та вважає, що з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, осіб винних та обставин, що пом`якшують покарання, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 має бути призначене покарання у межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 420 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання та у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбуття покарання.

Оскільки судом першої інстанції було неправильно звільнено обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування покарання, тому вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -
З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області задовольнити.

Вирок Баришівського районного суду Київської області від 08 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з часу затримання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді