Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/765/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.10.2016 м. Кропивницький
Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційними скаргами обвинувачених вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2016 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ Полтавської області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, безробітного, не одруженого, без утриманців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-15.04.2002 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ст. 297 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки;

-09.04.2004 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців;

-01.02.2010 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-14.05.2012 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю три роки;

-08.05.2013 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць;

-22.12.2015 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки; на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Завалля Гайворонського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, безробітного, не одруженого, без утриманців, такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , судимого:

-08.06.2015 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 , ч. 2 ст. 185 КК України , ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення; ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло та приміщення.

Кримінальні правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_8 , 03 березня 2016 року о 23:00 годині, будучи раніше судимим та маючи непогашену судимість за умисні злочини проти власності, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, прийшов до багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_4 , пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, підійшов до вікна квартири АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_10 , де руками вийнявши скляну шибку, через утворений отвір незаконно проник до приміщення квартири, звідки таємно викрав: бувший у використанні DVD програвач «Dаewoo DV-800», вартістю 400 грн.; бувший у використанні TV - тюнер супутникового телебачення «Cosmo Sat 700 USB PUR» вартістю 350 грн. з пультом управління від даного супутникового ресивера вартістю 90 грн.; бувший у використанні лазерний принтер «Epson Stylus TX-409», вартістю 2200 грн.

Одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_8 залишив місце події та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме викрадений DVD програвач «Dаewoo DV-800» передав своїй матері свідкові ОСОБА_11 , TV - тюнер супутникового телебачення «Cosmo Sat 700 USB PUR» з пультом управління збув свідкові ОСОБА_12 за кошти в сумі 230 грн., лазерний принтер «Epson Stylus TX-409» збув свідкові ОСОБА_13 за кошти в сумі 200 грн.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 3 040 грн.

Крім того, 05 березня 2016 року о 23:00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи раніше судимим та маючи непогашену судимість за умисні злочини проти власності, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, прийшов до приміщення металевого вагону, який належить ОСОБА_14 та розташований за адресою: АДРЕСА_6 .

Пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, ОСОБА_7 зайшов на територію домоволодіння, де руками демонтував та таємно викрав шляхом вільного доступу бувшу у використанні супутникову антену радіусом 44 см. на три супутника, яка була закріплена на стіні металевого вагону вартістю 1 100 грн.

Одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденим майном ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме збув свідкові ОСОБА_13 бувшу у використанні супутникову антену радіусом 44 см. на три супутника за кошти в сумі 250 грн.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 1100 грн.

Крім того, 06 березня 2016 року о 21:00 годині, під час спільного вживання алкогольних напоїв в квартирі АДРЕСА_7 у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виник спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна з приміщення металевого вагону, який належить ОСОБА_14 та розташований за адресою: АДРЕСА_6 .

З цією метою 06 березня 2016 року о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , перебуваючи обоє в стані алкогольного сп`яніння, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, прийшли до вказаного приміщення. Діючи умисно та повторно, як співвиконавці, ОСОБА_7 , пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, пошкодив верхню частину дерев`яних вхідних дверей за допомогою цеглини, яку підібрав на місці, утворивши отвір через який рукою відчинив двері, одержавши в такий спосіб можливість незаконного проникнення в приміщення разом з ОСОБА_8 . З приміщення вагону ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повторно, таємно викрали: бувший у використанні електричний тример марки «Forte», вартістю 1650 грн.; бувшу у використанні мийку високого тиску марки «KARCHER K 3.91», вартістю 3800 грн.

Одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденим майном ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та в подальшому викраденим майном розпорядились на власний розсуд: бувший у використанні електричний тример марки «Forte» та бувшу у використанні мийку високого тиску марки «KARCHER K 3.91» збули ОСОБА_15 за кошти в сумі 400 гривень.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заподіяли потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 5 450 грн.

Крім того, 16 березня 2016 року о 22:00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи раніше судимим та маючи непогашену судимість за умисні злочини проти власності, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, прийшов до домоволодіння АДРЕСА_8 , яке належить ОСОБА_16 , де, пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, руками демонтував шматок жесті, яким був закритий отвір у стіні підсобного приміщення, одержавши можливість незаконно проникнути в середину. Перебуваючи в приміщенні таємно викрав два бувших у використанні поліпропіленових мішки вартістю по 3 грн. кожен, наповнені ячменем вагою по 50 кг кожен. загальною вартістю 356 грн.

Одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденим майном ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме два бувших у використанні поліпропіленових мішки наповнені ячменем загальною вагою 100 кг. збув свідкові ОСОБА_17 за кошти в сумі 200 грн.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_16 матеріальної шкоди на загальну суму 356 грн.

Крім того, 24 березня 2016 року о 23:00 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи раніше судимим та маючи непогашену судимість за умисні злочини проти власності, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, прийшов до домоволодіння АДРЕСА_8 , яке належить ОСОБА_16 , де пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, руками демонтував шматок жесті, яким був закритий отвір у стіні підсобного приміщення, одержавши можливість незаконно проникнути в середину. Перебуваючи в приміщенні таємно викрав два бувших у використанні поліпропіленових мішки вартістю по 3 грн. кожен, наповнені кукурудзою вагою по 60 кг кожен. загальною вартістю 438 грн.

Одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденим майном ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме два бувших у використанні поліпропіленових мішки наповнені кукурудзою загальною вагою 120 кг. збув свідкові ОСОБА_17 за кошти в сумі 200 грн.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_16 матеріальної шкоди на загальну суму 438 грн.

В апеляційних скаргах:
-обвинувачений ОСОБА_8 не погоджується із ухваленим стосовно нього вироком суду, і просить вирок суду першої інстанції змінити, вважає призначене йому покарання занадто суворим.
Просить суд апеляційної інстанції врахувати всі обставини, які пом`якшують йому покарання, зокрема, повне визнання винуватості, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Крім того. зазначає, що під час досудового розслідування працівники поліції змусили підписати його якісь документи, при цьому вчиняли незаконний тиск на нього; на його прохання призначити йому безоплатно захисника відмовили йому;
-обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити, пом`якшити призначене йому покарання, зменшивши строк такого покарання.
Просить врахувати той факт, що потерпілі у кримінальному провадженні не мають до нього жодних претензій, він щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, а також просить врахувати й інші обставини, які пом`якшують йому покарання.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які підтримала кожен свою апеляційну скаргу, просили пом`якшити призначене їм судом першої інстанції покарання, думку адвоката обвинувачених - ОСОБА_9 , який підтримав процесуальну позицію своїх підзахисних щодо зміни вироку суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченим покарання, пом`якшивши призначене їм покарання, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційних скарг обвинувачених, вважав, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції слід залишити без змін як законний та обґрунтований, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Докази по кримінальному провадженні досліджено у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Ніким із учасників судового провадження, зокрема, й особами, які подали апеляційні скарги, не оспорюється фактичних обставин кримінального провадження, доведеності винуватості обвинувачених та кваліфікації їх дій.

За таких обставин, колегія суддів не надає оцінки доказам по кримінальному провадженні у їх сукупності, та не входить до оцінки тих обставин, які ніким із учасників провадження не оскаржено.

Відтак, колегія суддів вважає винуватість ОСОБА_7 - за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення, а ОСОБА_8 - за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло та приміщення доведеною, а кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, - правильною.

При призначенні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції правильно, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії середньої тяжкості і тяжких, тяжкість вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких, особи обвинувачених, - ОСОБА_7 , який, негативно характеризується по місцю свого проживання, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрому залежності внаслідок систематичного вживання алкогольних напоїв, перебуває на обліку у лікаря психіатра з приводу легкої розумової відсталості, - ОСОБА_8 , який позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, які пом`якшують обом обвинуваченим покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, обставини, які обтяжують обом обвинуваченим покарання, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі врахованих обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість перевиховання та виправлення обвинувачених за умови їх ізоляції від суспільства, також застосував при призначенні покарання обом обвинуваченим положень ст. 71 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю вироків, яке у даному випадку є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів, таке, що відповідає меті покарання.

Посилання апеляційних скарг обвинувачених з приводу призначення їм занадто суворого покарання і необхідного врахування їм всіх обставин, які пом`якшують покарання, зокрема, й таких як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, - є такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зі змісту вироку, судом першої інстанції, при призначенні обом обвинуваченим покарання, належно враховано всі зазначені обставини, які пом`якшують їм покарання (аркуш провадження 74, том 1, вирок).

Крім того, слід зауважити, що суд першої інстанції, врахувавши наведені обставини, які пом`якшують обвинуваченим покарання, навіть беручи до уваги наявність обставини, яка обтяжує обом обвинуваченим покарання, як вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, призначив обом обвинуваченим майже мінімальне покарання у межах санкції частини статті обвинувачення.

До того ж, слід зауважити, що обидва обвинувачені вчинили кримінальні правопорушення, будучи раніше судимими, маючи непогашену та не зняту в установленому законом порядку судимість, будучи звільненими від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, що свідчить про те, що обвинувачені не стали на шлях виправлення.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що під час провадження по даній справі порушено його право на захист, - вказані доводи свого підтвердження під час апеляційного перегляду судового рішення суду першої інстанції не знайшли.

Обов`язкова участь захисника регламентована положеннями ст. 52 КПК України, де встановлено випадки, за яких забезпечується обов`язкова участь захисника підозрюваного, обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, також, зокрема, як свідчать дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , - обвинуваченому не інкримінувалося вчинення злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, а також обвинувачений не відноситься до переліку осіб, визначених ч. 2 ст. 52 КПК України.

Тож, залучення ОСОБА_8 захисника у даному кримінальному провадженні не є обов`язковим.

Разом із тим, згідно із п. 2 ч. 1 ст. 49 КПК України, підозрюваний, обвинувачений вправі заявити клопотання про залучення захисника, якщо за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що 24 березня 2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру, тоді ж вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, а також і оголошено та роз`яснено права підозрюваного (аркуш провадження 99 том 3).

Згідно із протоколом роз`яснення права на захист від 24.03.2016 року, підозрюваному ОСОБА_8 , після повідомлення про підозру, слідчим Гайворонського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_18 належним чином роз`яснено його право на захист, реалізувати яке підозрюваний вправі обравши собі захисника самостійно або шляхом призначення йому захисника безоплатно, за рахунок Державного бюджету України (аркуш провадження 100 том 3).

Як свідчить власноруч виконаний підозрюваним ОСОБА_8 запис, засвідчений його особистим підписом, останній заявив, що його процесуальні права йому роз`яснені, та він відмовляється від залучення йому захисника, допомоги захисника не потребує (аркуш провадження 100, том 3).

Також, у подальшому, 29 березня 2016 року, слідчим Гайворонського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_18 підозрюваному ОСОБА_8 знову роз`яснено його права на захист, на що підозрюваний ОСОБА_8 , будучи належним чином ознайомлений зі своїми правами, знову відмовився від правової допомоги адвоката (аркуш провадження 117 том 3).

Слід також зауважити, що і під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_19 не виявив бажання, щоб його права захищав адвокат, при цьому, обвинувачений не був обмежений у своєму праві заявити відповідне клопотання в судовому засіданні вербально або ж подати відповідну заяву у письмовому вигляді.

На стадії апеляційного провадження обвинувачений ОСОБА_8 виявив бажання про залучення йому захисника, і відповідною ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області захисник обвинуваченому призначений.

Відтак, вказане свідчить про те, що процесуальні права підозрюваного ОСОБА_8 , в тому числі й право на захист, дотримані як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи. Порушення права на захист, як на те вказує обвинувачений в апеляційній скарзі,

Тож, враховуючи, що під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 свого підтвердження не знайшли, - колегія суддів не знаходить підстав до задоволення апеляційних скарг обвинувачених.

Разом із тим, вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині зарахування обвинуваченим строку попереднього ув`язнення, на підставі вимог ч. 5 ст. 72 КК України (резолютивна частина вироку).
Відповідно до ч. 2 ст. 404 КК України, апеляційний суд вправі вийти за межі апеляційних скарг, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення та змінити вирок в цій частині.
Судом першої інстанції, до набрання вироком законної сили, обом обвинуваченим обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, рахуючи з дня затримання з 13 червня 2016 року.
Тобто, тримання обвинувачених під вартою до набрання вироком суду першої інстанції законної сили входить до строку попереднього ув`язнення.
Згідно із положеннями ч. 1 ст. 400, ч. 2 ст. 532 КПК України, - вирок суду першої інстанції набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Тож, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 слід зарахувати один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з дня обрання їм запобіжного заходу тримання під вартою по день набрання вироком законної сили, оскільки вказаний строк вони перебували під вартою, і таким строком є строк: з 13 червня 2016 року до 18 жовтня 2016 року.
Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду слід змінити в частині застосування положень ч.5 ст.72 КПК України та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання обвинуваченим із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в іншій частині вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Оскільки апеляційні скарги обвинувачених містили вимоги про зміну оскаржуваного ними вироку суду першої інстанції, - апеляційні скарги підлягають задоволенню в частині вимог про зміну вироку; в іншій частині апеляційних вимог апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2016 року стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 змінити в частині обчислення строку покарання та зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення.

Вважати правильним зазначення у резолютивній частині вироку:

Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з часу затримання, тобто з 13 червня 2016 року, зарахувати у строк покарання строк тримання під вартою (попереднє ув`язнення) до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_8 обчислювати з часу затримання, тобто з 13 червня 2016 року, зарахувати у строк покарання строк тримання під вартою (попереднє ув`язнення) до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2016 року стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4