Єдиний унікальний номер:343/1981/16-к
Номер провадження: 1-в/0343/497/16
У Х В А Л А
про відмову умовно-дострокового звільнення від відбування покарання
02 листопада 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Долинського ВЦ №118 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання,-

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Долинського районного суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
У судовому засіданні представник адміністрації Долинського ВЦ № 118 Івано-Франківської області заперечив проти задоволення заяви засудженого та пояснив, що останній на час відбування покарання в установі зарекомендував себе посередньо. Вказав, що засуджений ОСОБА_5 на даний час працевлаштований в установі. Від майстра, у підпорядкуванні якого працює засуджений, скарг відносно його роботи не поступало. Накладалось одне стягнененя у вигляді суворої догани, яке на даний час у встановленому законои порядку погашене, а тому враховуючи, викладене, його поведінка не свідчить про те, що він став на шлях виправлення. В задоволенні клопотання засудженого просив відмовити.

Прокурор в судовому засіданні просила у задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення відмовити, оскільки він своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Засуджений в судовому засіданні просив задовольнити його заяву та умовно-достроково звільнити від відбування покарання.

Заслухавши пояснення засудженого, думку представника адміністрації виправного центру, висновок прокурора, яка просила відмовити у задоволенні клопотання, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, з усією повнотою, оцінюючи особу засудженого, оглянувши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженого, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному життя, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, гарної поведінки в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.
Крім того, як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до п. 1 вказаної постанови умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_5 раніше судимий Кам"янка-Бузьким районним судом Львівської області: 27.01.1995 року за ст.ст. 81 ч.3, 46-1 КК України (ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі з випробовуванням на 2 роки, 14.03.2000 року за ст.81 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 05.12.2008 року за ст. ст.317 ч.2, 69 КК України до 1 року позбавлення волі з конфіскацією майна.

29.12.2012 року ОСОБА_5 засуджений вироком Кам"янка-Бузького районного суду Львівської області за ч. 2 ст. 308, ч.2 ст. 309, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07.10.2015 року засудженому замінено не відбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке на строк 2 роки 4 місяці 05 днів обмеження волі.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07.12.2015 року ОСОБА_5 у строк покарання за правилами ст. 72 КК України зараховано час слідування його під вартою до Долинського ВЦ № 118 з 07.10.2015 року по 10.11.2015 року, з розрахунку один день тримання під вартою за 2 дні обмеження волі.

З урахуванням перерахунків, проведених на підстав ухвал суду, пояснень представника ВЦ, початок відбуття покарання засудженому рахується з 12.02.2013 року, кінець строку 09.01.2018 року. Фактично невідбута частина терміну покарання станом на 02.11.2016 року становить 1 рік 2 місяці 7 днів, що свідчить про те, що ОСОБА_5 відбуто необхідні 2/3 частини, призначеного судом покарання.

З матеріалів особової справи встановлено, що адміністрація установи Долинського виправного центру №118, в якій відбуває покарання ОСОБА_5 , не зверталась до суду у встановленому законом порядку про умовно-дострокове звільнення засудженого після відбуття ним установленої КК України частини строку покарання .
З характеристики від 01.11.2016 року, виданої Долинським ВЦ УДПСУ в Івано-Франківській області (№118) на ОСОБА_5 вбачається, що засуджений з 06.03.2013 року відбував покарання у Личаківській ВК (№30), де був працевлаштований днювальним відділення СПС, а згодом в їдальні установи. Дисциплінарні стягнення не накладались, не допускав порушень вимог режиму відбування покарання, оголошувались 3 заохочення правами начальника установи.

Відбуваючи покарання в Долинському ВЦ (118) з 10.11.2015 року, був працевлаштований на дільниці МПП "Таля". Допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що було накладене одне дисциплінарне стягнення правами начальника установи, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку. На даний час працює на контрагентському об"єкті "Ромен Долина". Заохочення не оголошувались. Намагається утримувати у чистоті та порядку своє спальне місце, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу за напрямком "Духовне відродження". Судові витрати за вироком суду ОСОБА_5 не сплачені, виконавчі листи в установі відсутні. Вину у скоєному злочині визнав повністю.

Згідно довідки про заохочення та стягнення від 01.11.2016 року до ОСОБА_5 28.04. 2016 року було накладено стягнення у вигляді суворї догани за спробу перенести спиртні напої на дільницю МПП "Таля", яке на даний час погашене.

Як вбачається з виписки з протоколу №10 від 25.05.2016 року засідання комісії Долинсього ВЦ ( №118) по поданню засуджених до умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 відмовлено в поданні до суду як такому, що не довів своє виправлення.

Згідно психологічної характеристики засуджений характеризується неврівноваженістю, підвищеною емоційною збудливістю, агресивністю, потребує нагадування, що лінь призводить до порушення режиму утримання. Його доцільно займати такими видами роботи, що не потребують зосередженості та відповідальності. Щодо нього слід вживати заходи по недопущенню потрапляння під вплив засуджених негативної спрямованості.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_5 за весь період відбування покарання тричі заохочувався правами начальника установи, що служило підставою заміни засудженому невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким у вигляді обмеження волі. По прибуттю у Долинський ВЦ, не зважаючи на його працевлаштування, до засудженого, який вже неодноразово відбував покарання, накладалось стягнення у вигляді суворої догани, що не вказуює про його виправлення та усвідомлення протиправності своїх дій.

З огляду на зазначене, коли єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання, суд вважає, що поведінка засудженого не свідчить про його виправлення. Сам факт сумлінного ставлення засудженого до праці не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Сумлінна поведінка засудженого повинна свідчити про сумлінне виконання громадських доручень, підвищення загальноосвітнього рівня, зразкової поведінки в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин. Переконливих доказів такої сумлінної поведінки засудженого під час відбування покарання в судовому засіданні не здобуто. Окрім цього, невідбутий термін покарання становить 1 рік 2 місяці 7 днів. Тому наявність, в конкретному випадку, лише формально-юридичних підстав, не свідчить про виправлення засудженого та не надає йому право на беззаперечне умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Таким чином, дані про особу засудженого та вищеописані обставини не дають суду достатніх підстав дійти до переконання, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком. А тому суд вважає, що заява засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасною та не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, ст. 81 Кримінального кодексу України, керуючись ст.ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: