Справа № 541/1441/15-к
№ провадження 1-кп/541/5/2016
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2016 року.Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурорів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захиниска ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, утриманців не маючого, працюючого бібліотекарем Миргородської міської публічної бібліотеки для дорослих ім. Д. Гурамішвілі, не судимого, не депутата, під вартою по цьому провадженню перебуває з 17 березня 2015 року по теперішній час,

по ст. 260 ч. 2, ст. 263 ч. 1 КК України ,-

в с т а н о в и в :
На початку квітня 2014 року на території Донецької області України невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної «Донецької народної республіки» були створені не передбачені законом збройні формування, які мали організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну. Зазначені формування були озброєні вогнепальною зброєю, мали вибухівку, тяжке військове озброєння та військову техніку, реалізовували визначений механізм вступу до них і порядок проходження служби. Здійснюючи свою протиправну діяльність методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур «Донецької народної республіки», придушуючи опір населення на окупованій території, встановивши режим військового стану, протистоячи правоохоронним органам України, знищуючи їх живу силу і техніку, ці військові формування створювали небезпеку для життя та здоров`я людей з метою зміни меж території та державного кордону України, здійснивши збройне захоплення частини території Донецької області.

В цей період часу обвинувачений ОСОБА_10 , маючи власне ставлення до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, почав спілкуватися по телефону з громадянином на прізвище ОСОБА_11 , матеріали досудового розслідування відносно якого, як учасника не передбаченого збройного формування «Донецької народної республіки» виділені в окреме провадження по ст. 258 3 ч. 1 КК України / т. 3, а.п. 182 184 /, який свого часу навчався разом з обвинуваченим у Полтавському вищому військовому командному училищі зв`язку.

В ході такого спілкування та за інформацією їх спільного знайомого ОСОБА_12 , ОСОБА_10 достовірно дізнався про участь ОСОБА_11 у такому у незаконному формуванні та його бойових діях проти сил антитерористичної операції і, маючи в минулому досвід військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , дислокованої в АДРЕСА_1 , знаючи види і озброєння військових літаків, які базувалися на аеродромі цієї військової частини, почав передавати ОСОБА_11 по телефону відомості про польоти військової авіації, тим самим, приймаючи участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування, яке той представляв.

В подальшому, в період часу з 24 грудня 2014 року по 18 лютого 2015 року обвинувачений, діючи умисно і неправочинно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи обізнаним з технічними характеристиками та озброєнням військових літаків, розміщених на аеродромі військової частини НОМЕР_1 , фактично, приймаючи участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування, з використанням спеціальної військової термінології передавав згаданому члену не передбаченого законом збройного формування «Донецької народної республіки» за допомогою терміналу марки «Phone 5130» з сім картками оператора мобільного зв`язку ТОВ «Астеліт», з номерами мобільного зв`язку НОМЕР_2 та НОМЕР_3 побачені ним відомості про польоти військових літаків з аеродрому військової частини, а саме: час їх вильотів, напрямки польотів, їх спорядження, які в подальшому ОСОБА_11 передавалися невстановленому в ході досудового розслідування члену не передбаченого законом збройного формування, що використовував номер мобільного зв`язку НОМЕР_4 .

03 лютого 2015 року обвинувачений ОСОБА_10 за допомого телефонного зв`язку також передав ОСОБА_11 інформацію щодо планування розгортання на території м. Полтава та Полтавської області двох аеродромів військової авіації для розміщення бойових вертольотів, а також інформацію відносно можливого розширення Миргородської центральної районної лікарні для проходження лікування поранених в ході проведення антитерористичної операції військовослужбовців правоохоронних органів та Збройних сил України.

Окрім того, в 2006 році на ринку в м. Лубни Полтавської області ОСОБА_10 , без передбаченого законом дозволу, у невстановленої особи придбав пістолет «Zoraki-mod.914», серійний номер « НОМЕР_5 », який в подальшому перемістив при собі до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав його з вказаного часу до 17 березня 2015 року, аж до моменту його виявлення та вилучення правоохоронними органами в ході проведення обшуку.

За висновками балістичних експертиз № 316 від 06 квітня 2015 року та № 1157/5138/5341 від 20 травня 2016 року цей пістолет є переробленою вогнепальною зброєю, придатною для проведення пострілів.

Свою винуватість в інкримінованих діяннях обвинувачений не визнав і пояснив, що, приблизно 10 років потому, на ринку в м. Лубни, у продавця, який відкрито здійснював торгівлю різними речами, придбав стартовий пістолет марки «Zoraki-mod.914». Саме цей продавець у його присутність з каналу ствола пістолета видалив заглушку та передав її обвинуваченому. В подальшому він доставив придбаний пістолет до місця свого проживання, де і зберігав у житловому будинку, як стверджував,з метою самозахисту. В середні березня 2015 року цей пістолет у нього було виявлено та вилучено працівниками правоохоронного органу під час обшуку. На думку обвинуваченого, такий пістолет не є вогнепальною зброєю, зважаючи на його конструктивні елементи та будову стволу і будь яка його пробка ним не здійснювалася.

Стосовно інкримінованої участі в діяльності не передбаченого законом збройного формування показав, що він дійсно особисто знає такого собі ОСОБА_11 , з яким свого часу навчався у військовому училищі зв`язку. Після початку проведення в державі антитерористичної операції в 2014 році мав декілька телефонних розмов з вказаною особою, обговорюючи з ним результати застосування невідомими особами авіації під час чого обстрілам було піддано Луганську обласну державну адміністрацію та житловий будинок в м. Сніжне. В подальшому, після звернення до нього подружжя ОСОБА_13 , син яких, беручи участь у антитерористичній операції на боці держави, потрапив у полон до незаконних збройних формувань, через знайомого ОСОБА_11 намагався допомогти визволити його з цього полону. З цією метою дійсно телефонував згаданій особі, якій повідомляв вигадані факти про польоти авіації з місцевого військового аеродрому, щоразу повідомляючи недостовірні дані про види та кількість літаків, оскільки не міг спостерігати за ними за місцем роботи в центрі м. Миргорода,знаходячись поза межами аеродрому. В категоричній формі стверджував, що органами досудового розслідування йому не розкрито всіх матеріалів слідства із зазначенням найменування таких матеріалів і зокрема тих, що стосувалися звукозаписів проведення негласних розшукових дій та не надано доступу до речового доказу вилученого у нього пістолета.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим своєї винуватості за інкримінованими діяннями, його винуватість у вчиненні цих діянь підтверджується такими доказами, розкритими стороною обвинувачення і стороною захисту, перевіреними та проаналізованими судом на підставі положень ст. 94 КПК України:

1. По епізоду інкримінованого діяння, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України:

- показаннями в суді самого обвинуваченого ОСОБА_10 , з яких слідує, що, приблизно, 10 років тому, на ринку в м. Лубни він дійно придбав стартовий пістолет марки «Zoraki-mod.914», який в подальшому доставив до місця свого проживання, де і зберігав у житловому будинку до моменту його виявлення та вилучення працівниками правоохоронного органу під час обшуку в середні березня 2015 року;

- показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 членів родини обвинуваченого, які підтвердили той факт, що такий пістолет дійсно належав обвинуваченому та зберігався у житловому будинку за місцем їх проживання у при ліжковій тумбочці;

- протоколом обшуку за місцем проживання обвинуваченого від 17.03.2015 року, в якому помилково зазначено місце проведення обшуку (м. Полтава), згідно якого під час такого обшуку було виявлено та вилучено пістолет «Zoraki 914» (так у протоколі) / т. 2, а.п. 105 108/;

- протоколом огляду пістолета, вилученого в ході проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого по АДРЕСА_1 з фототаблицями, в яких відображено зовнішній вигляд предмету огляду, встановлено марку пістолета, а саме «Zoraki-mod.914», його номер НОМЕР_5 /т. 2, а.п. 111 112/;

- висновками балістичної експертизи № 316 від 06.04.2016 року і повторної комплексної судово балістичної та судово хімічної експертизи № 1157/5138/5341 від 20.05.2016 року , за якими наданий на дослідження пістолет є нестандартною гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю калібру 6,5 мм, виготовленою шляхом переробки (видалена заглушка) саморобним способом стартового пістолета «Zoraki моделі 914», калібру 9 мм Р.А. № НОМЕР_5 , призначеного для подачі звукових сигналів, для можливості здійснення стрільби патронами, спорядженими метальними снарядами. За цими висновками видалення заглушки з сигнального пістолету «Zoraki моделі 914», калібру 9 мм Р.А. є незворотною зміною, яка змінює цільове призначення пістолета / т. 3, а.п. 12 15, т. 5, а.п. 64 79 /;

- допитаний судом експерт сектору трасологічної та балістичної експертизи НДЕКЦ при колишньому УМВС України в Полтавській області ОСОБА_16 розповів про послідовність проведення ним експертного дослідження пістолета «Zoraki моделі 914», калібру 9 мм Р.А. № НОМЕР_5 , застосовані при цьому методики та підтвердив зроблений ним висновок № 316 від 06.04.2016 року стосовно того, що цей пістолет виготовлений промисловим способом із внесенням змін до його конструкції, які виразилися у видаленні заглушки каналу ствола самостійним способом, а відтак він є переробленою вогнепальною зброєю;

- матеріалами тимчасового доступу до речей, відповідно до яких на підставі ухвали суду захисником ОСОБА_8 здійснено вилучення у дружини обвинуваченого заглушки до пістолета «Zoraki-mod.914», яка в подальшому була надана суду для проведення повторної комплексної судово балістичної та судово хімічної експертизи, що об`єктивно підтверджує факт відсутності такої заглушки в стволі сигнального пістолета «Zoraki моделі 914» № НОМЕР_5 , вилученого при обшуку у обвинуваченого ОСОБА_10 , а відтак вказує на переробку цього пістолета до стану вогнепальної зброї / т. 4, а.п. 155 156, 157, 159, 186, 187, 188 /;

- речовим доказом по справі сигнальним пістолетом «Zoraki моделі 914» № НОМЕР_5 , оглянутим судом на виконання приписів ст. 357 КПК України.

2. По епізоду інкримінованого діяння, передбаченого ст. 260 ч. 2 КК України:
- показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 , даними в ході судового розгляду цього провадження, відповідно до яких він, знаючи ОСОБА_11 , як учасника не передбаченого збройного формування «Донецької народної республіки», з використанням мобільних терміналів неодноразово повідомляв йому відомості про польоти військової авіації над містом Миргород;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що особисто знайомий з обвинуваченим та ОСОБА_11 , з якими свого часу навчався у Полтавському вищому військовому командному училищі зв`язку. Останній був командиром його зводу. Стверджував, що ОСОБА_11 раніше відвідував м. Миргород, лікувався у одному із місцевих санаторіїв, був у нього в гостях. Згодом у телефонних розмовах свідок дізнався про те, що вказана особа приймала участь у збройному протистоянні на території Донецької області проти сил антитерористичної операції, стоячи на блокпостах, з його слів займав посаду начальника зв`язку, був контужений під час боїв за Донецький аеропорт, лікувався в медичних закладах з приводу цієї контузії. Про це свідок повідомляв обвинуваченому. В подальшому, за сприяння свідка, обвинувачений мав телефонні розмови з ОСОБА_11 по питанню визволення із полону сина його знайомих. З показань ОСОБА_12 також слідує, що в один із днів 2014 року він був свідком спілкування обвинуваченого по телефону з ОСОБА_11 .. При цьому в розмові ОСОБА_10 повідомив тому про зліт двох літаків, яких не було видно, але чутно роботу їх двигунів, однак свідок не цікавився цією їхньою розмовою;

- факт навчання свідка ОСОБА_12 у Полтавському вищому військовому командному училищі зв`язку разом з ОСОБА_11 підтверджується матеріалами обшуку, проведеного у помешканні свідка, в ході якого серед іншого виявлено і вилучено випускний альбом з фотографіями випускників згаданого училища 1986 року / т. 2, а.п. 86, 87 89 /, а також протоколом огляду речей, за змістом якого під час огляду слідчим вилученого альбому на його сторінці 23 було виявлено фотокартку, на якій зображено фотографії чотирьох осіб у військовій формі, під однією з яких зроблено напис « ОСОБА_17 » і ця фотографія, як додаток, долучена до протоколу огляду / т. 2, а.п. 94, 95 /;

- допитані, як свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 суду показали, що в серпні 2014 року їм зателефонував начальник їхнього сина, який є кадровим співробітником СБУ, та повідомив, що їх син ОСОБА_20 , потрапив у полон до збройного формування «Донецької народної республіки». Про це вони розповіли своєму знайомому обвинуваченому по справі, який їм говорив про наявність у нього знайомого в «Донецькій народній республіці» та мав з ним телефонні розмови по питанню одержання інформації відносно сина і його можливого визволення з полону. Під час цих телефонних розмов свідки присутніми не були. З показань свідків, в березні 2015 року їх син втік з полону;

- згідно протоколів обшуку, в яких помилково зазначено місце вчинення слідчих дій, як м. Полтава, проведених 17.03.2014 року за місцем роботи обвинуваченого ОСОБА_10 в приміщенні Миргородської міської публічної бібліотеки для дорослих ім. Д. Гурамішвілі та за місцем його проживання по АДРЕСА_1 , під час таких обшуків було виявлено та вилучено декілька мобільних телефонів і картонних коробок до них, клаптик паперу з рукописним текстом « НОМЕР_6 » та інші предмети / т. 2, а.п. 55 58, 105 108 /;

- за змістом протоколів огляду предметів органами досудового розслідування оглянуто речі, вилучені під час обшуку за місцем роботи обвинуваченого, з зазначенням їх індивідуальних ознак, серед яких картонні коробки з зображенням мобільного телефону, гарантійний талон з датою продажу телефон, фрагмент паперу білого кольору з нерівними краями, на якому пишучим пристроєм з барвником чорного кольору виконано рукописний набір цифр « НОМЕР_7 », сім картку оператора мобільного зв`язку «Лайф» з номером мобільного телефону НОМЕР_8 , а також мобільні телефони / т. 2, а.п. 64 67, 69 76 /;

- протоколом відібрання експериментальних зразків почерку у обвинуваченого ОСОБА_10 та додатками до нього, за змістом яких цей обвинувачений добровільно надав слідчому зразки рукописного почерку в виді набору цифр / т. 2, а.п. 142 146 /;

- матеріалами почеркознавчої експертизи, згідно яких рукописні набори цифр « НОМЕР_7 » та «» на фрагментах паперу, вилучених під час обшуків, виконані обвинуваченим ОСОБА_10 / т. 2, а.п. 151 156 /;

- протоколами за результатами проведення негласної слідчої дії, за змістами яких в період з 24 грудня 2015 року (так у протоколі) по 18 лютого 2015 року зафіксовано та знято відповідну інформацію з транспортних телекомунікаційних мереж щодо факту та змісту телефонних розмов обвинуваченого з використанням ним мобільного телефону НОМЕР_8 з невідомою особою, якою використовувалися мобільні телефони НОМЕР_9 та НОМЕР_7 , відносно польотів літаків та іншого, а також протоколами дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів, відповідно до яких слідчими прослухано та проаналізовано здобуту інформацію / т. 3, а.п. 59 64, 65, 71 72, 73, 76 83, 84, 86 128, 129 /;

- протоколом огляду носія оптичної інформації DVD-R диску № 1139, на якому виявлено електронні папки з текстовими файлами та аудіо файлами телефонних розмов / т. 3, а.п. 67 68 /;

- протоколами тимчасового доступу до документів (інформації), які містять охоронювану законом таємницю з описом вилучених документів та протоколами огляду носія оптичної інформації СD-R диску № 07839, на якому містяться відомості щодо телефонних з`єднань номерів мобільного зв`язку НОМЕР_10 , НОМЕР_3 , НОМЕР_6 та НОМЕР_4 з роздруківкою відповідних файлів місця знаходження засобів зв`язку в тому числі і на окупованих територіях Донецької області / т. 3, а.п. 134, 135, 137 146, 151, 152, 154 163, 168, 169, 171 174 /;

- висновками фоноскопічної експертизи, за якими окремі чоловічі голоси, записані у окремих файлах на відповідних оптичних дисках, належать обвинуваченому ОСОБА_10 , що підтверджує факт його розмов з використанням засобів мобільного зв`язку / т. 2, а.п. 134 139 /.

В кримінальному провадженні мається постанова органу досудового розслідування про виділення матеріалів кримінального провадження відносно окремої особи, по окремому епізоду / т. 3, а.п. 182 184 /, відомості про закінчення якого у спосіб, визначений ст. 283 КПК України, та результати можливого судового розгляду суду невідомі, а також постанова про виділення відповідних матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності / т. 2, а.п. 99 100/.

Аналізуючи показання свідка сторони обвинувачення ОСОБА_21 , в яких той повідомив, що з початку дії (з вересня 2014 року) Мінського Меморандуму бойова авіація в зоні антитерористичної операції не застосовувалася, а також ту обставину, що військові літаки над центром м. Миргород польотів не здійснюють, суд приходить до висновку про те, що ці показання ні прямо, ні побічно не підтверджують винуватості обвинуваченого по одному із епізодів інкримінованих йому діянь в проміжок часу з 24 грудня 2014 року по 18 лютого 2015 року включно стосовно передачі ним інформації про польоти таких літаків. Показання свідка в частині обстрілу зі стрілецької зброї і пошкодження 02 червня 2014 року літака СУ 27 підпорядкованої йому військової частини в зоні проведення АТО не стосуються вищезазначеного періоду передачі обвинуваченим відповідної інформації, оскільки такий обстріл мав місце за 6 місяців до першого дзвінка згідно обвинувального акту.

Перевіряючи заяву сторони захисту відносно неналежного виконання органами досудового розслідування доручень прокурора про відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження / т. 3, а.п. 179, 181 / відносно ненадання підозрюваному та його захисникам доступу для ознайомлення зі змістом звукозаписів, здобутих за результатами проведення негласних слідчих дій, наданих стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_10 , суд приймає до уваги імперативні приписи ч. 9 ст. 290 КПК України, за якими сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. При цьому зі змісту протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 09 червня 2015 року слідує, що у вказаний день з 11.00 години по 15.00 годину (протягом 4-х годин) підозрюваному та його захисникам надано можливість ознайомитися з матеріалами провадження в трьох томах. Зазначений протокол не містить найменування переліку конкретних матеріалів, які надавалися стороні захисту, в тому числі і відомостей про те, що ця сторона ознайомилася чи відмовилася від ознайомлення зі змістом звукозаписів, здобутих за результатами проведення негласних слідчих дій / т. 3, а.п. 177 178 /. Звертає на себе увагу і та обставина, що під час дослідження цих звукозаписів судом протягом значної кількості судових засідань, це дослідження за часом значно перевищувало 4 години наданого слідчим стороні захисту час доступу до решти матеріалів кримінального провадження. Отже, викладене вказує на не розкриття стороні захисту цих матеріалів / т. 3, а.п. 66, 69, 74, 85, 130, 136, 153, 170/, що робить ці докази не допустимими відповідно до положень ч. 12 ст. 290 КПК України, з огляду на що вони не можуть бути покладені в основу вироку.

Решта доказів, наданих стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому діянь ні самі по собі, ні у їх взаємозв`язку, не містять доказової інформацію відносно такої винуватості / т. 2, а.п. 68, 69 76, 90 91, 92, 93, 109 110, 158 176; т. 3, а.п. 5 7, 20 23, 30 33, 40 44, 51 55, 188, 190 192, 194, 196 /.

Аналізуючи докази сторони захисту на підставі положень ст. 94 КПК України, судом констатується наступне. Надані відомості про картеч / т. 4, а.п. 42 43/, не спростовують висновків судово балістичних експертиз, досліджених судом, які ним визнаються вірогідними та такими, що узгоджується з методиками застосованими експертами.

Відомості стосовно льотно тактичних характеристик окремих видів військових літаків / т. 4, а. п. 45 52 / характеризують лише їх тактико технічні дані, на яких обвинувачення не базується.

Відповідь на адвокатський запит / т. 4, а.п. 86 / підтверджує дні перебування обвинуваченого на роботі в Миргородській міській публічній бібліотеці ім. Д. Гурамішвілі, однак не спростовує факту здійсненних ним телефонних дзвінків.

Роздруківки карт м. Миргород із порталу «Яндекс - карти» / т. 4, а.п. 88 93 / вказують лише на взаємне розташування можливого місця знаходження військового аеродрому у цьому населеному пункті з місцем розташування роботи обвинуваченого та вулиці, на якій той проживає.

Відомості про погоду в м. Миргород за період часу з 24 грудня 2014 року по 18 лютого 2015 року / т. 4, а.п. 94 98 /, а також фотороздруківки з видом території, з вікна робочого місця обвинуваченого та місцевості, в центральній частині м. Миргород, яка прилягає до його місця роботи / т. 4, а. п. 99 102 /, характеризують гіпотетичну можливість бачити певні об`єкти в конкретні дні та з конкретних місць, яка не підтверджена даними слідчих експерементів.

Публікації з інтернет видань з посиланням на джерела СБУ / т. 4, а.п. 55 71 /, вказують лише на проведення відповідних інформаційних заходів в конкретний період часу, однак не підтверджують фактів обстрілів українських військових і транспортних літаків за змістом пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення, стосовно дати їх вильотів в період часу з 24 грудня 2014 року по 18 лютого 2015 року, оскільки у вказаний період часу держава Україна не порушувала вимог пункту 7 Мінського Меморандуму, підписаного учасниками контактної групи в м. Мінську Республіки Білорусь, у ніч проти 20 вересня 2014 року.

Публікація в місцевій газеті «Прапор Перемоги» № 25 від 19 червня 2015 року / т. 4, а.п. 72 / про направлення прокуратурою Полтавської області матеріалів кримінального провадження до місцевого суду та відповідні коментарі з приводу даної справи конкретним прокурором стосовно того, яке покарання чекає згаданого у цій статті миргородця, не знімає обвинувачення з ОСОБА_10 в інкримінованих йому діяннях за обставинами встановленими судом, проте може вказувати на неправочинне втручання відповідних органів та їхніх представників в діяльність суду при відправленні правосуддя у конкретній справі з метою формування суспільної думки, зважаючи на дату її надходження в суд / 11 червня 2015 року, т. 1, а.п. 16 17 /. Крім того, виходячи з конкретного рішення Європейського суду з прав людини від 12 січня 2012 року у справі «Довженко проти України» (заява № 36650/03), така публікація не сприяє додержанню відповідними органами конституційного принципу презумпції невинуватості / т. 4, а.п. 73 83 /.

Таким чином, розглянувши справу відповідно до положень ст. 337 КПК України, тобто, в межах підтриманого прокурором обвинувачення і лише стосовно особи, якій висунуте таке обвинувачення, суд приходить до висновку про те, що протиправні дії ОСОБА_10 , які проявилися у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, слід кваліфікувати по ст. 263 ч. 1 КК України.

Його ж не правочинні дії, які виразилися в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, підлягають кваліфікації по ст. 260 ч. 2 КК України.

Отже, всі протиправні дії цього обвинуваченого необхідно кваліфікувати по ст. 263 ч. 1, ст. 260 ч. 2 КК України.

Відповідно до приписів ст. 66 ч. 2 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: факт участі ОСОБА_10 в бойових діях в Республіці Афганістан та нагородження його відповідним орденом / т. 3, а.п. 202, 206, 207, 217 т. 4, а.п. 1 /; наявність у нього декількох захворювань, підтверджених копіями відповідних медичних документів / т. 3, а.п. 223 230 /; факт втрати ним 25% професійної працездатності з приводу захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби / т. 3, а.п. 222/; факт його звільнення з військової служби в запас за станом здоров`я / т. 3, а.п. 41 /; наявність на його утриманні престарілої матері, якій виповнилося 75 років, яка за висновком медико соціальної експертної комісії є інвалідом другої групи безстроково / т. 4, а.п. 2, 3, 4 /.

Обставин, які б обтяжували його відповідальність, у обвинувальному акті не наведено, а суд не знаходить.

При призначенні міри покарання обвинуваченому враховується ступінь тяжкості вчинених ним діянь, його ставлення до цих діянь, складність суспільно політичної обстановки в державі, під час скоєння одного із цих діянь, відсутність критичного осмислення обвинуваченим певних соціальних процесів та причин їх виникнення, обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які б обтяжували його покарання, а також особа ОСОБА_10 , який має власну сім`ю у складі дружини пенсіонера та сина студента / т. 3, а.п. 210, 219, 220, 221 /, за місцем проживання характеризується виключно позитивно / т. 3, а.п. 211 /, має постійне місце роботи за яким характеризується позитивно / т. 3, а.п. 203, 213 /, та колишнім місцем служби характеризувався позитивно / т. 3, а.п. 214 /, є пенсіонером Міністерства оборони України / т. 3, а.п. 215 /, страждає на ряд захворювань /т. 3, а.п. 223 230 /, раніше не засуджувався / т. 3, а.п. 246 247/.

Призначаючи покарання ОСОБА_10 , суд приймає до увагу ту обставину, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення по ст. 260 ч. 2 КК України є правопорушенням із формальним складом. Між тим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на конкретні обставини справи слід зважити на те, що фактично негативні наслідки від цього його діяння не настали і не могли настати під час дії пункту 7 Мінського Меморандуму, підписаного учасниками контактної групи в м. Мінську Республіки Білорусь, у ніч проти 20 вересня 2014 року.

За таких обставин та, приймаючи до уваги тяжкість вчинених діянь, хай і відсутність їх наслідків, суд приходить до переконання про доцільність призначення цьому обвинуваченому реальної міри покарання у виді позбавлення волі, не вбачаючи законних підстав для застосування положень ст. 75 КК України, що сприятиме досягненню мети його виправлення і перевиховання та запобігання вчинення нових правопорушень у майбутньому.

Зважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, враховуючи фактичні обставини справи, пов`язані з особою обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити йому основне покарання за статтями 263 ч. 1 та 260 ч. 2 КК України, по яких він засуджується, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частин цих статей, відповідно до положень ст. 69 КК України, що сприятиме досягненню мети його виправлення та перевиховання.

Процесуальні витрати на залучення експертів в загальній сумі 19813 гривень 30 копійок, які підтверджені документально / т. 1, а.п. 7, т. 2, а.п. 140, 157, т. 3, а.п. 3, 11, 19, 29, 39, 50, т. 5 а.п. 63 /, підлягають до стягнення з обвинуваченого на користь держави на основі ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 126 КПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 22, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні і призначити покарання по ст. 263 ч. 1 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі; по ст. 260 ч. 2 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі положень ст. 70 ч. 1 КК України шляхом часткового складення призначених покарань остаточно визначити ОСОБА_10 покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання засудженим рахувати з 17 березня 2015 року, зарахувавши йому у цей строк відповідно до приписів ст. 72 ч. 5 КК України період його попереднього ув`язнення з 17 березня 2015 року по 16 червня 2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому залишити у виді тримання під вартою до 17 червня 2016 року.

Арешт, накладений на майно засудженого /т. 2, а.п. 120, 122, 123/, після набрання вироком законної сили, скасувати.

В рахунок відшкодування судових витрат на залучення експертів стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 19813 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот тринадцять) гривень 30 копійок,

Речові докази по справі: 1/ пістолет «Zoraki-mod.914», серійний номер « НОМЕР_5 » та заглушку до цього пістолету, які зберігаються у Миргородському міськрайонному суді, після набрання законної сили вироком суду, знищити, як такі, що вилучені з обігу;

2/ 40 патронів травматичної дії та 12 гільз від таких патронів які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Управління СБ України в Полтавській області / т. 2, а.п. 113, 114 /, після набрання вироком законної сили, знищити, як такі, що не мають ніякої цінності.

3/ предмети та речі, перераховані у п. 3 постанови органу досудового розслідування від 27 травня 2015 року, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Управління СБ України в Полтавській області / т. 2, а.п. 77, 78, 79 /, після набрання вироком законної сили, повернути їх власникам;

4/ два клаптики паперу з рукописним текстом, згадані у п. 3 постанови органу досудового розслідування від 27 травня 2015 року, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Управління СБ України в Полтавській області / т. 2, а.п. 77 78, 79 /, після набрання вироком законної сили знищити, як такі, що не мають ніякої цінності;

5/ паспорт на ім`я громадянина України ОСОБА_10 серії НОМЕР_11 , який зберігається у матеріалах кримінального провадження / т. 2, а.п. 77 78, т. 3, а.п. 248 /, повернути його власнику.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в цей же термін, з моменту вручення йому копії такого вироку шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя Миргородського
міськрайонного суду ОСОБА_1 .