Справа № 495/4925/16-к
Ухвала
іменем україни

01 липня 2016 року м.Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі одноособово головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

представника заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому засіданні у залі суду м.Білгород-Дністровського клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту.

В судовому засіданні представник заявника клопотання про скасування арешту підтримав, просив задовольнити.

В судове засідання прокурор не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв (клопотань) про розгляд справи у його відсутність, або перенесення слухання справи до суду не надходило.

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 є власницею земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1038 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:028:0168, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №492 від 20.05.2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.05.2016 року, номер запису про право власності 14594817.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2016 року у справі №11-сс/785/822/16 (номер справи місцевого суду №495/4221/16-к) накладено арешт, шляхом позбавлення права відчуження та розпорядження зокрема, на належну ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1038 га. за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:028:0168.

Заявниця ОСОБА_4 , як власник земельної ділянки не була присутня при розгляді питання про арешт майна, вважає, що арешт на вищезазначену земельну ділянку накладено за недоведеності прокуратурою підстав для такого арешту, тому останній є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті КК України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Вимогами ст.173 КПК України у свою чергу встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: - правову підставу для арешту майна; - можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 ч.2 ст.170 цього Кодексу); - розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; - розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; - наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх

осіб.

Заявниця ОСОБА_4 , як особа на майно якої накладено арешт, не є підозрюваною, обвинуваченою або засудженою у межах даного кримінального провадження та не є третьою особою у розумінні положень ст.170 КПК України, адже відповідно не є особою, яка отримала чи придбала у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знала чи повинна була знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Жодних належних, допустимих і достатніх доказів для підтвердження відомостей щодо ОСОБА_4 як такої третьої особи прокурором не надавались. ОСОБА_4 отримала спірну земельну ділянку у власність на підставі договору купівлі-продажу і жодним чином не пов`язана з посадовими особами Затоківської селищної ради.

Прокурором не наведено жодних обґрунтувань щодо статусу зазначених посадових осіб та чи є останні підозрюваними, як того вимагають положення ст.170 КПК України.

Для накладання арешту на тимчасово вилучене майно обов`язково повинна бути наявна обґрунтована підозра, що передбачено ч.3 ст.132 КПК України.

Обґрунтована підозра визнається такою, якщо є факти або інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення у межах кримінального провадження, і це може бути підтверджено пред`явленою підозрою згідно зі ст.276-278 КПК України.

Також стороною обвинувачення не надано жодних доказів на обґрунтування того, що арештоване майно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів, вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченою засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: - існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечена кримінального провадження; - потреби досудового розслідування виправдовують такий ступін втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; - може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із відповідним клопотанням.

Слідчий суддя та суд враховує, що обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.

Метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, як подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди).

Висновки прокуратури про наявність підстав для арешту майна є припущеннями, жодним чином не обґрунтовані і спростовуються вищезазначеними вимогами законодавства та судової практики.

Керуючись ст.ст.170, 174, 234 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту - задовольнити.

Арешт накладений на земельну ділянку площею 0,1038 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:028:0168 ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2016 року у справі №11-сс/785/822/16 (номер справи місцевого суду №495/4221/16-к) скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя