Справа № 274/999/16-к
Провадження №1-кп/0274/208/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2016р. Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурора. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

обвинуваченого. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі судового засідання Бердичівського міськрайонного суду кримінальне провадження №0000149 від 28.10.2014р. по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лукашівка, Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.407 ч.3 КК України,

в с т а н о в и в:
21 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року, молодшого сержанта ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, і в той же день направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 та, відповідно до ст.ст.2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», молодший сержант ОСОБА_4 вважався військовослужбовцем, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

В подальшому, молодшого сержанта ОСОБА_4 направлено для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та наказом командира вказаної військової частини №9 від 10 квітня 2014 року молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення і призначено на посаду старшого навідника шостої обслуги другого гарматного самохідно-артилерійського взводу дев`ятої гарматної самохідно-артилерійської батареї третього самохідно-артилерійського дивізіону.

Відповідно до вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Відповідно до вимог ст.ст.1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Разом з тим, відповідно до ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст. ст.11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, молодший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.

Реалізуючи задумане, 12 жовтня 2014 року близько 13 год. 00 хв. військовослужбовець військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , молодший сержант ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 12, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів і начальників та без поважних причин самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини не повідомляв та проводив час на власний розсуд до 23 березня 2015 року.

23 березня 2015 року, близько 11 год. 00 хв., молодший сержант ОСОБА_4 самостійно повернувся до військової частини-польова пошта НОМЕР_2 та, того ж дня, останнього звільнено в запас Збройних Сил України на підставі Указу Президента України від 14 січня 2015 року «15/2015 «Про часткову мобілізацію».

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого діяння визнав повністю. По суті обвинувачення повідомив, що дійсно залишив військову частину під час проходження військової служби та не повертався до неї до моменту звільнення в запас. Вчинив так, оскільки його дружина захворіла, а потім їй була потрібна допомога по догляду за малою дитиною і господарством. При цьому йому було відомо про існування кримінальної відповідальності за самовільне залишення військової частини. Розуміє, що вчинив неправильно, погодившись на прохання дружини не повертатись у частину. Розкаюється у скоєному.

В порядку ст.349 ч.3 КПК України, за клопотанням прокурора, дослідження інших доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, судом було визнано недоцільним.

Оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст.407 ч.3 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць.

При визначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ст.407 ч.3 КК України належить до злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину визнав, має сім`ю та малолітню дитину на утриманні, офіційно не працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи обставини скоєння злочину та особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину визнав та розкаявся у скоєному, має сім`ю та малолітню дитину на утриманні, відсутність будь-яких тяжких наслідків скоєного, суд вважає за можливе застосувати щодо ОСОБА_4 положення ст.75 ч.1 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Арешт на майно обвинуваченого або інших осіб не накладався.

Будь-яких процесуальних рішень, які б свідчили про надання статусу речових доказів у провадженні речам або документам до суду не подано.

Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.369-371, 374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ст.407 ч.3 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 ч.1 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 ч.1 п.п.2, 3 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо засудженого не обирати.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1