Справа № 167/1361/14-к Провадження №11-кп/773/467/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.ч. 1, 2 ст.190, ч.2 ст.358 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2016 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Волинської області ОСОБА_8 на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 08 червня 2016 року, яким -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, не працює, одружений, несудимий

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.358 КК України, та йому призначено покарання:

-за ч.1 ст.190 КК України 1 рік обмеження волі;

-за ч.2 ст.190 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі;

-за ч.2 ст.358 КК України - 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 рік 6 місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, передбачені ст.76 КК України обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання за вказаним вироком на підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2014 році».

ОСОБА_7 обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України по епізодах з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 визнано невинним та виправдано у зв`язку недоведеністю вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСББ «Надія-Волинь» про відшкодування матеріальної шкоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСББ «Надія-Волинь» 6000,00 гривень матеріальної шкоди.

В задоволенні цивільних позовів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальних та моральних збитків відмовлено.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він 22 червня 2010 року, перебуваючи в м.Луцьку, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії №В02 №458982, уклав договір про надання правової допомоги з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Волинь», в особі голови правління ОСББ «Надія-Волинь» ОСОБА_18 , а саме: про надання правової допомоги за касаційною скаргою ОСББ «Надія-Волинь» на рішення апеляційного суду Волинської області від 28.05.2010 року та рішення Луцького міськрайонного суду від 23.03.2010 року по справі за позовом ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 до Луцької міської ради, виконавчого комітету Луцької міської ради, третьої особи на стороні відповідача ОСББ «Надія-Волинь» про визнання рішень не чинними №22ц-1519/10, використовуючи особливі довірчі стосунки, не маючи в послідуючому наміру виконувати взяті по договору зобов`язання про надання правової допомоги, шляхом обману та зловживання довірою, отримав від голови правління ОСББ «Надія-Волинь» ОСОБА_18 грошові кошти в сумі 8000 грн., тим самим шахрайським шляхом, заволодів вищевказаними грошовими коштами, які привласнив, чим спричинив ОСББ «Надія-Волинь» майнову шкоду на вищевказану суму.

Він же, на початку березня 2012 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в м.Луцьку вул.Космонавтів, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії №В02 №458982, в інтересах голови правління ОСББ «Надія-Волинь» в особі ОСОБА_18 , з якою був укладений договір про надання правової допомоги від 22.06.2010р., самостійно склав та надав ОСОБА_18 , завідомо підроблений офіційний документ копію ухвали Колегії суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 11.04.2012р. про допуск до перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за позовом ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , до Луцької міської ради Волинської області, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСББ «Надія-Волинь» про визнання рішень не чинними.

Він же, у вересні 2012 року, точної дати досудовим розслідування не встановлено, перебуваючи в м.Рожище, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії №В02 №458982, без укладення договору, в усній формі домовився з ОСОБА_23 про надання останній правової допомоги у переоформленні документів на житловий будинок в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», використовуючи особливі довірчі стосунки, не маючи в послідуючому наміру виконувати взяті по договору зобов`язання про надання правової допомоги, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, отримав від ОСОБА_23 грошові кошти в загальній сумі 5900 гривень, шахрайським шляхом, заволодів вищевказаними грошовими коштами, які привласнив, чим спричинив потерпілій ОСОБА_23 майнову шкоду.

Крім того, органами досудового слідства обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 03.11.2009 року, перебуваючи в м. Рожище, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії №В02 №458982, уклав договір про надання правової допомоги з ОСОБА_13 , а саме: про визнання права власності на спадкове майно, пообіцявши посприяти в подальшому у виготовленні технічного паспорта на житловий будинок в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», використовуючи особливі довірчі стосунки, не маючи в послідуючому наміру виконувати взяті по договору зобов`язання про надання правової допомоги, шляхом обману та зловживання довірою, отримав від ОСОБА_13 грошові кошти в загальній сумі 3500 гривень, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами, які привласнив, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду на вищевказану суму.

Він же, 15.07.2010 року, перебуваючи в м. Рожище, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії №В02 №458982, уклав договір про надання правової допомоги з ОСОБА_24 в особі ОСОБА_12 , а саме: про стягнення коштів по розписці та вирішення питання про зняття арешту з легкового автомобіля марки ЗАЗ 110557, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , використовуючи особливі довірчі стосунки, не маючи в послідуючому наміру виконувати взяті по договору зобов`язання про надання правової допомоги, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, отримав від ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 1250 грн., тим самим шахрайським шляхом заволодів вищевказаними грошовими коштами, які привласнив, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на вищевказану суму.

Він же, 04.02.2011 року, перебуваючи в м. Луцьку, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії №В02 №458982, уклав договір про надання правової допомоги з ОСОБА_17 , а саме: за позовом до ОСОБА_25 про знесення самочинного будівництва, використовуючи особливі довірчі стосунки, не маючи в послідуючому наміру виконувати взяті по договору зобов`язання про надання правової допомоги, пообіцявши посприяти в подальшому у виготовленні технічного паспорта на житловий будинок в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», повторно, шляхом обману та зловживання довірою на протязі червня липня 2013 року отримав від ОСОБА_17 грошові кошти в загальній сумі 2000 грн., тим самим шахрайським шляхом заволодів вищевказаними грошовими коштами, які привласнив, чим спричинив потерпілій ОСОБА_17 майнову шкоду на вищевказану суму.

Він же, 21.04.2011 року, перебуваючи в м. Луцьку, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії №В02 №458982, уклав договір про надання правової допомоги з ОСОБА_15 , а саме: про визнання права власності на спадкове майно та пообіцявши посприяти в подальшому у виготовленні технічного паспорта на спадкове майно в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», використовуючи особливі довірчі стосунки, не маючи в послідуючому наміру виконувати взяті по договору зобов`язання про надання правової допомоги, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, отримав в період з 21 квітня 2011 року по жовтень 2012 року від ОСОБА_15 грошові кошти в загальній сумі 14000 гривень, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами, які привласнив, чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 майнову шкоду на вищевказану суму.

Він же, 02.07.2011 року, перебуваючи в м.Рожище, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії №В02 №458982, через ОСОБА_26 , уклав договір про надання правової допомоги з ОСОБА_16 , а саме: про визнання права власності на спадкове майно, пообіцявши посприяти в подальшому у виготовленні технічного паспорта на житловий будинок та земельну ділянку в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», використовуючи особливі довірчі стосунки, не маючи в послідуючому наміру виконувати взяті по договору зобов`язання про надання правової допомоги, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, отримав в період з 02.07.2011 року по серпень 2012 року від ОСОБА_16 грошові кошти в загальній сумі 5600 гривень, шахрайським шляхом заволодів вищевказаними грошовими коштами, які привласнив, чим спричинив потерпілому ОСОБА_16 майнову шкоду на вищевказану суму.

Він же, 16.11.2011 року, перебуваючи в м.Рожище, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії №В02 №458982, уклав договір про надання правової допомоги №7-11/28 з ОСОБА_14 , а саме: про примусове припинення визнання права власності на частину будинку, пообіцявши посприяти в подальшому у виготовленні технічного паспорта на житловий будинок в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», використовуючи особливі довірчі стосунки, не маючи в послідуючому наміру виконувати взяті по договору зобов`язання про надання правової допомоги, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, отримав від ОСОБА_14 грошові кошти в загальній сумі 9000 гривень, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами, які привласнив, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на вищевказану суму.

Він же, 07.05.2012 року, перебуваючи в м.Луцьку, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії №В02 №458982, без укладення письмового договору, уклав в усній формі договір з ОСОБА_11 про надання останньому правової допомоги, а саме: про повернення у власність автомобіля марки «Сітроєн», 2008 року випуску, д.н.з НОМЕР_2 , який було конфісковано в доход держави згідно постанови Любомльського районного суду Волинської області від 29.03.2012р., використовуючи особливі довірчі стосунки, не маючи в послідуючому наміру виконувати взяті по договору зобов`язання про надання правової допомоги, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, отримав від ОСОБА_11 в період з 07 травня 2012 року по 05 травня 2013 року, грошові кошти в загальній сумі 22500 гривень, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами, які привласнив, чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 майнову шкоду на вищевказану суму.

Він же, 15 травня 2012 року, перебуваючи в м.Рожище, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії №В02 №458982, уклав договір про надання правової допомоги з ОСОБА_10 , пообіцявши посприяти в подальшому у виготовленні технічного паспорта на житловий будинок в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», використовуючи особливі довірчі стосунки, не маючи в послідуючому наміру виконувати взяті по договору зобов`язання про надання правової допомоги, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, отримав від ОСОБА_10 грошові кошти в загальній сумі 3600 гривень, шахрайським шляхом заволодів вищевказаними грошовими коштами, які привласнив, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на вищевказану суму.

По епізодах з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 визнано невинним та виправдано ОСОБА_7 у зв`язку недоведеністю вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

У поданій апеляційній скарзі заступник прокурора області, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального законів. Зазначає, що судом при постановлені вироку та звільнення обвинуваченого від покарання фактично двічі звільнено ОСОБА_7 від покарання на підставі ст.75 КК України та акту амністії, що суперечить вимогам кримінального та кримінального процесуального законів. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання аналогічне покаранню, яке призначив суд першої інстанції, однак звільнити останнього від покарання на підстав ЗУ «Про амністію», без застосування ст.75 КК України.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, обвинуваченого, який апеляційну скаргу прокурора заперечив та просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчинені злочинів, за які його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Не оскаржуються прокурором фактичні обставини справи, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.ч. 1, 2 ст.190, ч.2 ст.358 КК України є правильною і також не оскаржується.

Статтею 75 КК України встановлено, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.

Звільняючи ОСОБА_7 від відбуття покарання на підстав ст.75 КК України, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції врахував те, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, на утриманні має малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, з часу вчинення інкримінованих злочинів пройшов значний проміжок часу, обвинувачений інших протиправних діянь не вчиняв, що свідчить про суттєве зменшення його суспільної небезпеки та можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства. За таких обставин, суд зробив правильний висновок про можливість звільнення обвинуваченого від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України, оскільки відсутні підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально, разом з тим, знайшов за можливе і необхідне призначити іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців. З даним рішенням погоджується і апеляційний суд.

Разом з тим ОСОБА_7 подано клопотання про звільнення його від покарання на підставі ЗУ «Про амністію в 2014 році». Оскільки дане клопотання було підставним і обґрунтованим, то суд першої інстанції був зобов`язаний його задовольнити, що і було зроблено.

Таким чином, суд першої інстанції в першому випадку (застосування ст.75 КК) використав право на звільнення, а в другому (амністія) здійснив обов`язок, при цьому прокурор у поданій апеляційній скарзі не навів жодної норми процесуального чи матеріального законів, які б встановлювали пряму заборону для одночасного застосування положень ст.75 КК України та акту амністії.
Доводи апеляції прокурора про неможливість застосування двох видів звільнення від покарання не лише не ґрунтується, а й суперечить закону, як-то у випадках застосування ст.86 КК України після постановлення вироку із звільненням від відбування покарання.
За таких обставин апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом першої інстанції вимог закону України про кримінальну відповідальність та про застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення, у кримінальному провадженні не встановлено, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Доводи прокурора, які наведені в апеляційні скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 08 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді