Провадження № 1-кп/520/595/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.09.2016 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003189 від 02.08.2016 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, не працюючого,з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітнього сина, 2012 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.383, ч.2 ст. 384 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

15.01.2016 року діючи умисно, з корисливих мотивів,звернувшись до чергової частини Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а саме: незаконного заволодіння належного йому автомобіля ВАЗ 21099 р/н НОМЕР_1 , якого насправді не було, тим самим вчинив завідоме неправдиве повідомлення про вчинення злочину, з метою повернення автомобіля, який був ним проданий.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 383 КК України, тобто завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, під час допиту в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000168 від 15.01.2016 року, після роз`яснення прав та обов`язків потерпілого та попередження про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повідомив орган досудового розслідування, що його транспортним засобом ВАЗ 21099 р/н НОМЕР_1 , незаконно заволоділа невідома особа, та місце знаходження транспортного засобу йому не відомо. При цьому ОСОБА_5 достовірно знав, що зазначена інформація є неправдивою, оскільки в дійсності його транспортним засобом ніхто не заволодівав, він його продав ОСОБА_6 .

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 384 КК України, тобто завідомо неправдиві показання потерпілого під час досудового розслідування, вчинене з корисливих мотивів.

У судовому засіданні прокурор представив суду угоду про визнання винуватості.

Як вбачається з угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 383, ч.2 ст. 384 КК України, щиро розкаялась у скоєному, та погодився з прокурором на призначення йому узгодженого покарання.

Перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваному повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили ОСОБА_5 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Так, злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 відповідно до ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, враховуючи тяжкість злочинів, відсутність потерпілого, та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим. Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченому ОСОБА_5 суд під розписку відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Також суд переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. Крім цього, з угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 383, ч.2 ст. 384 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_5 , характер кримінального правопорушення, та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 181, 194, 369, 373-374, 474-475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 15.09.2016 року між прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 радником юстиції ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 383 ч. 2, 384 ч. 2 КК України, на підставі якої призначити йому покарання:

- за ст. 383 ч. 2 КК України у вигляді двох років обмеження волі;

- за ст. 384 ч. 2 КК України у вигляді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді двох років шістьох місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік шість місяців.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення, але лише у випадках, встановлених ст. ст. 473, 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1