Справа № 352/197/15-к
Провадження № 11-кп/779/213/2016
Категорія ст. 395 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , на вирок Тисменицького районного суду від 03 березня 2016 року, по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 395 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Глубочиця, Житомирського району, Житомирської області, мешканець АДРЕСА_1 , українець, одружений, із базовою середньою освітою, ніде не працює, неодноразово судимий, громадянин України, -

визнаний винуватим та засуджений за ст. 395 КК та призначено покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

На підставі ст. 71 КК, до призначеного судом обвинуваченому ОСОБА_8 покарання частково приєднано невідбуту ним частину покарання за вироком Тисменицького районного суду від 08.06.2012 року та остаточно визначено йому покарання за сукупністю вироків: один рік позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 залишено попередньо обраний тримання під вартою.

Час перебування ОСОБА_8 під вартою з 04 січня 2016 року зараховано йому в строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК, в розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

За вироком суду, злочин скоєно при наступних обставинах. Як вбачається з ухвали Миколаївського районного суд Львівської області від 14.03.2014 року на підставі ст. 81 КК засудженого ОСОБА_8 умовно-достроково звільнено на десять місяців дванадцять днів від відбуття покарання призначеного йому вироком Тисменицького районного суду від 08.06.2012 року за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК у виді трьох років позбавлення волі. Згідно ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 19.03.2014 року до засудженого ОСОБА_8 після звільнення з місць позбавлення волі встановлено адміністративний нагляд строком на один рік та застосовано обмеження у вигляді заборони: - виходу з будинку після 22 год. до 06 год.; перебування в місцях підприємств торгівлі і громадського харчування, де продають на розлив спиртні напої; виїзду в особистих справах за межі адміністративного району без дозволу ОВС, кожну останню суботу місяця з 09 год. до 18 год. проходити реєстрацію в ОВС, а у разі виїзду з дозволу ОВС в інший населений пункт та перебування там більше доби, зареєструватися у місцевому ОВС. В судовому засіданні, а саме 19.03.2014 р. вказану постанову суду було оголошено ОСОБА_8 та попереджено про кримінальну відповідальність за порушення правил адміннагляду. Проте, не зважаючи на встановлені заборони, засуджений ОСОБА_8 не повідомивши Тисменицький РВ УМВС, самовільно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, в кінці осені 2014 року залишив своє постійне місце проживання, а саме с. Колодіївка, Тисменицького району і виїхав в. м. Івано-Франківськ та з 20.12.2014 р. по 14.01.2015 р. на реєстрацію в Тисменицький РВ УМ0ВС не з`являвся, чим порушив правила адміністративного нагляду. Не погодившись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу (далі АС), із змісту якої вбачається, що він покликаються на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає винесений вирок незаконним та необґрунтованим. Просить вирок Тисменицького районного суду від 03.03.2016 року з цих підстав скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану АС, просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції; пояснення прокурора ОСОБА_6 який заперечив доводи АС захисника, вирок суду вважає законним і обґрунтованим, і просить залишити його без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Відповідно до ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Таких вимог закону суд першої інстанції при призначенні покарання в повній мірі дотримався. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення (злочину) та кваліфікація його неправомірних дій за ст. 395 КК, відповідають встановленим судом фактичним обставинам, і це в АС не оспорюється. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема заяви ОСОБА_8 від 05 січня 2016 року, він, в порядку ч.3 ст.349 КПК, правильно зрозумів зміст обставин справи, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому слідстві, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили. Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ч.3 ст.349 КПК, а тому фактичні обставини справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються, апеляційним судом не перевірялися. Покликання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 у АС на незаконність вироку, у зв`язку з тим, що суд першої інстанції грубо порушив норми закону та безпідставно приєднав до покарання за ст.395 КК, частину невідбутого покарання за неіснуючим вироком від 08.04.2004 року, є необґрунтованими, зважаючи на наступне. Згідно ухвали Тисменицького районного суду від 28 квітня 2016 року, виправлено описку, що була допущена у вироку Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2016 року, а саме: «На підставі ст.ст. 71. 72. 81 КК України до призначеного судом підсудному покарання частково приєднати невідбуту ним частину покарання за вироком Тисменицького районного суду від 08.06.2012 року та остаточно визначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків: один рік позбавлення волі. Що стосується доводів захисника ОСОБА_9 в частині незаконного визначення обвинуваченому остаточної міри покарання, оскільки в описовій частині вироку суд першої інстанції зазначив, що згідно ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 19.03.2014 року до підсудного встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік та застосовано певні обмеження, однак даною ухвалою не передбачено конкретних строків та термінів реєстрації в органах внутрішніх справ, то на думку колегії суддів вони є необґрунтованими і не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Всупереч твердженням захисника, викладеним в АС, матеріали даного кримінального провадження містять достатньо належних і беззаперечних доказів, які свідчать, що ОСОБА_8 порушив правила адміністративного нагляду. Покликання захисника ОСОБА_9 в своїй АС на те, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_8 на захист, оскільки він погодившись на розгляд справи в порядку ст. 349 КПК, без участі захисника, позбавив себе права оспорювання обвинувачення в подальших судових засіданнях та належним чином не роз`яснено його прав, і що суд не впевнився чи зрозумілі обвинуваченому обставини розгляду справи в порядку ст. 349 КПК, є необґрунтованими, виходячи із наступного. Як вбачається із матеріалів даного кримінального провадження, зокрема заяви ОСОБА_8 від 05 січня 2016 року, він, в порядку ч.3 ст.349 КПК, правильно зрозумів зміст обставин справи, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому слідстві, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку(а.с. 51) та його заяви від 05 січня 2016 року, де вказав, що по кримінальній справі про його обвинувачення за ст. 395 КК, адвоката-захисника мати не бажав, і сам зможе захистити свої інтереси в суді (а.с. 51-а). Враховуючи вищевикладене, будь-яких порушень кримінального чи кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, які б були підставою для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає, а тому залишає АС захисника ОСОБА_9 без задоволення, а вирок суду вважає законним та обґрунтованим. За таких обставин, АС захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 не підлягає до задоволення. Відповідно до ч.2 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів в порядку ч.2 ст. 404 КПК, вважає необхідним виконати положення Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-УІІІ та зарахувати обвинуваченому термін попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК, а саме з 04 січня 2016 року по 21 червня 2016 року включно, оскільки судом першої інстанції не було вказано кінцевого строку терміну попереднього ув`язнення. Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Тисменицького районного суду від 03 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 без зміни.Час перебування ОСОБА_8 під вартою з 04 січня 2016 року по 21 червня 2016 року зарахувати йому в строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК, в розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.До приведення вироку до виконання запобіжний захід щодо ОСОБА_8 залишити попередньо обраний тримання під вартою.Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з часу отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4