Справа № 675/2092/16-к
Провадження № 1-кп/675/97/2016

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"28" жовтня 2016 р. Ізяславський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ізяслав кримінальне провадження № 0000425 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого: 08.12.2005 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України із призначенням покарання у вигляді направлення до спеціалізованого виховного закладу для неповнолітніх строком на 2 роки; 22.03.2010 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 185 КК України із призначенням покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з призначенням іспитового строку на 2 роки; 29.05.2012 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України із призначенням покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з призначенням іспитового строку на 2 роки; 14.03.2013 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 297 КК України із призначенням покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з Шепетівської виправної колонії № 98 по відбуттю строку покарання - 08.04.2016 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 01 вересня 2016 року близько 21 год. перебуваючи на стадіоні, що по вул. Шевченка, м. Ізяслав Хмельницької області, користуючись корисливим мотивом, направленим на вчинення крадіжки чужого майна, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно, в свою користь викрав мобільний телефон «Nomi», моделі і504 Dream вартістю 2 880 грн., із картою пам`яті Micro SD на 16 Gb марки «Kingston» вартістю 218 грн., чохлом мобільного телефонна вартістю 140 грн., та сім-картою Київстар вартістю 10 грн., який знаходився поблизу футбольних воріт та належить ОСОБА_6 .

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив для ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3 248 грн.

13 вересня 2016 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладено угоду про примирення, згідно якої обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного діяння. Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку. Згідно ст. 76 КК України покласти на обвинувачених обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Під час підготовчого судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 підтримала угоду про примирення, укладеною з обвинуваченим, просила суд її затвердити та пояснила, що укладення угоди з її сторони є цілком добровільним і вона розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав угоду про примирення з потерпілою і просив її затвердити. При цьому пояснив, що укладення угоди з його сторони є цілком добровільним, він повністю розуміє права, передбаченні п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурор вважає за можливе затвердження угоду про примирення, укладену між потерпілою та обвинуваченим, вважає, що така угода не суперечить вимогам закону, кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що угода про примирення підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000425, дії обвинуваченого ОСОБА_4 , обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України. Дане діяння відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 в повній мірі розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що потерпіла розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

За таких обставин, суд дійшов до переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 , що виразились у таємному викраденні чужого майна ОСОБА_5 , вчиненого повторно, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 винний у вчиненні вказаного кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Що стосується особи обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризуються задовільно.

Із врахуванням всіх обставин справи, а саме викраденого майна та його вартості, та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами угоди про примирення покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Також при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угод про примирення між потерпілою та обвинуваченим, призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази повернути власнику.

Цивільний позов не заявлено

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-375, 474-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 13 вересня 2016 року.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази: мобільний телефон «Nomi», моделі і504 Dream із наявними номерами imei 1: НОМЕР_1 , та imei 2: НОМЕР_2 , чорного кольору, а також флеш карту торгівельної марки «Kingston» об`ємом 16 ГБ, сім-картою «Київстар», чохол чорного кольору торгівельної марки «Pro-covers», залишити у власності ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1