Справа № 343/1835/16-к
Провадження № 11-кп/779/512/2016
Категорія ч.2 ст.153 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю: прокурора ОСОБА_6 , представника Долинського ВЦ №118 ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_8 , матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, Волинської області, за його апеляційною скаргою на ухвалу Долинського районного суду від 07 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що в судовому засіданні не здобуто доказів того, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_8 вказує, що він добросовісно відносився до праці, чотири місяці працював в польовій бригаді, один місяць працював на підсобному господарстві. Звертає увагу суду та те, що порушення вимог режиму відбування покарання не допускав, має одне заохочення. Прибувши до Долинського ВЦ №118 був працевлаштований. Просить ухвалу суду скасувати та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

В засіданні апеляційної інстанції:

- засуджений підтримав подану апеляційну скаргу та пояснив, що зневаги до адміністрації установи не демонстрував, від виконання запропонованих робіт не уникав, вважає, що є всі підстави для задоволення його заяви про умовно-дострокове звільнення та просить задовольнити апеляційні вимоги;

- представник виправного центру заперечив доводи апелянта, апеляційну скаргу просить залишити без задоволення;

- прокурор не погодився з доводами апеляційної скарги, зазначив, що засуджений не довів своє виправлення сумлінним ставленням до праці, просить ухвалу суду залишити без змін.

З`ясувавши обставини кримінального провадження, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, ознайомившись з особовою справою засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_8 до задоволення не підлягає з таких підстав.

У відповідності до ч.5 ст.82 КК України, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.2 та п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

З характеристики на засудженого, дослідженої судом першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_8 в установах виконання покарань перебуває з 14.02.2014 року. Порушень вимог режиму тримання під вартою та відбування покарання не допускав, дисциплінарні стягнення на нього не накладались, правами начальника Личаківської ВК №30 було оголошено одне заохочення у вигляді подяки.

З часу прибуття у Долинський ВЦ № 118 був працевлаштований у червні 2016 року на підсобному господарстві, а у вересні - в польовій бригаді, заохочення не оголошувались. Бере участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком "Духовне відродження".

Окрім того, характеристика містить і негативні дані щодо засудженого, де зазначено, що він умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, посягає на права і свободи, честь і гідність персоналу, публічно демонструє зневажливе ставлення до передбачених законом вимог персоналу установи та свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекидає їх виконання на інших засуджених, також допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Таким чином, з огляду на зазначене, коли єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання, колегія суддів вважає, що при наявності необхідного для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відбутого строку покарання засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви засудженого про його умовно-дострокове звільнення є обґрунтованою та вмотивованою і підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 376 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Долинського районного суду від 07 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2