Справа № 128/489/16-к
Провадження №11-кп/772/952/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

адвоката: ОСОБА_8 ,

потерпілого: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали кримінального провадження за № 0000432, за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинувачено ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 17 травня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с. Куна, Гайсинського району Вінницької області, не працюючого, одруженого, маючого малолітню дитину дочку Дарю, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України до позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів у відповідності до ст. 100 КПК України, -
ВСТАНОВИВ:
19.11.2015 року, біля 09.00 год. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем "Ford ranger», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись в напрямку м. Вінниці автодорогою «Стрий Тернопіль Кіровоград Знам`янка», неподалік с. Комарів Вінницького району Вінницької області, при зміні напрямку руху ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем «Rover400» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок ДТП водій ОСОБА_10 отримав травми, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 936 від 04.12.2015 року, мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення, і від отриманих травм загинув на місці події, та вказані травми стоять в причинному зв`язку зі смертю.
Також, пасажир автомобіля ОСОБА_11 , від отриманих тілесних ушкоджень, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 943 від 01.12.2015 року, належать до тяжких тілесних ушкоджень, померла в медичному закладі.
Згідно висновку авто-технічної експертизи №645а від 08.12.2015 року, в даній дорожній обстановці, у дорожній ситуації, яка склалася в діях водія автомобіля "Rover-400" ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. У дорожній ситуації, яка склалась в діях водія автомобіля «Rover-400» ОСОБА_10 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить суд вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 17.05.2016 року змінити через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та його звільнити на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим терміном, оскільки хоча і судом було здійснено перелік пом`якшуючих обставин але вони не були враховані, а саме це те, що крім малолітньої дитини ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на його утриманні перебуває ще одна малолітня дитина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено копією свідоцтва про народження від 24.06.2002 року, не враховано особи обвинуваченого, який вину повністю визнав, відшкодував завдану шкоду та продовжує підтримувати сім`ю потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок та обрати відносно обвинуваченого покарання не пов`язане із позбавленням волі, оскільки останній добровільно відшкодував шкоду та підтримує на даний час, а також вказує, що він наполягав на цьому і в суді першої інстанції і просить в поданій ним апеляційній скарзі, яку просить задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг, пояснення потерпілого, який також підтримав свою апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката, які просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи і обговоривши води апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними у справі доказами, в їх сукупності, які ніким не заперечувались, досліджувались за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому згідно ч. 2 ст. 394 КК України апеляційному оскарженню не підлягають.

Що стосується доводів апеляційних скарг адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого та потерпілого про невідповідність призначеного покарання внаслідок суворості, то вони є переконливими. Призначаючи покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України не в повній мірі урахував особу винного та обставини, що впливають на покарання.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд виходив із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Із матеріалів справи, а саме із звукозапису судового засідання вбачається, що прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вважав, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, а тому просив звільнити засудженого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Також, суд призначаючи покарання не врахував особу обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки крім малолітньої дитини ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на його утриманні перебуває ще одна малолітня дитина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено копією свідоцтва про народження від 24.06.2002 року, вину повністю визнав, розкаявся, відшкодував завдану шкоду та продовжує підтримувати сім`ю потерпілого, який в свою чергу наполягав на врахуванні його думки при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , про що зазначив у своєму виступі та апеляційній скарзі, яку просив задовольнити повністю.

Тому, урахувавши обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 : визнання вини та щире каяття, а також, те що на його утриманні двоє малолітніх дітей, сприяв розкриттю злочину та добровільно у повній мірі відшкодував визначений потерпілим розмір шкоди, і продовжує надавати матеріальну допомогу сім`ї потерпілого, сприяв розкриттю злочину, а також враховуючи думку потерпілого ОСОБА_9 , який наполягав на обранні обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням полі, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені в поданих адвокатом ОСОБА_8 в інтересах обвинувачено ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 апеляційних скаргах обставини зміни вироку суду, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність змінити вирок суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , застосувавши ст. 75 та ст.. 76 КК України, звільнивши засудженого від відбування покарання з випробуванням.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 408, 419 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинувачено ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 17 травня 2016 року відносно обвинувачено ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 286 КК України, до покарання у виді 5 п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим терміном 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
В іншій частині вироку залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ через Апеляційний суд Вінницької області протягом трьох місяця з дня її проголошення.

Судді: