Ухвала іменем україни 16 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 20 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 лютого 2016 року у кримінальному провадженні № 0000418 щодо останнього,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанівка, Гуляйпільського р-н, Запорізької обл., громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 415 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Цим же вироком стягнуто з військової частини пп НОМЕР_1 на користь потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 75 000 грн. кожній в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також на користь ОСОБА_7 стягнуто 539 902 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним в тому, що він проходячи військову службу на посаді водія автомобільного відділення роти матеріального забезпечення військової частини пп НОМЕР_1 , близько 10 год. 01.09.2014 року, керуючи у стані алкогольного сп`яніння військовою транспортною машиною «КАМАЗ» з напівпричепом, на 12 км автодороги Запоріжжя-Донецьк при здійсненні повороту ліворуч не впевнився в безпеці маневру, чим порушив п.п.2.9, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що привело до зіткнення з автомобілем «KIA SORENTO» під керуванням ОСОБА_8 .
Відповідно до висновку експерта внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала його смерть.
Невідповідність дій ОСОБА_5 , вимогам п. п. 10.1, 10.4 Правилам дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною подією.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03 лютого 2016 року апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , представника військової частини пп НОМЕР_1 ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 20 листопада 2015 року - без змін.
Зі змісту касаційної скарги захисника ОСОБА_4 вбачається, що він не оспорює правильність кваліфікації дій та доведеність вини засудженого ОСОБА_5 , просить судові рішення щодо нього змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, що підлягав застосуванню, просить призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 415 КК України із застосуванням ст. 75 цього Кодексу звільнивши останнього від відбуття призначеного покарання, з іспитовим терміном.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання захисником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, суд касаційної інстанції, згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як вбачається з касаційної скарги захисника, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, за обставин, зазначених у вироку, та кваліфікація його дій не оспорюються.

Що стосується доводів ОСОБА_4 про неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування ст. 75 КК України, то вони на думку колегії суддів є непереконливими.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи його ОСОБА_5 суд першої інстанції, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обґрунтовано взяв до уваги дані про його особу, який раніше не судимий, позитивно характеризується, щиро покаявся, є інвалідом 2 групи та те, що не прийняв мір до відшкодування шкоди потерпілим, а також думку останніх щодо призначення засудженому суворого покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання судом визнано щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння його розкриттю. Обставиною, що обтяжує покарання суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_5 районним судом покарання, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції, з урахуванням позицій потерпілих щодо призначення суворого покарання, є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Таке покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65, 66, 67 КК України, і підстав для його пом`якшення із застосуванням ст. 75 КК України, як про це просить захисник у своїй скарзі, колегія суддів не вбачає.

В той же час, як вбачається зі змісту ухвали апеляційного суду, наведені у апеляційній скарзі захисника доводи, які аналогічні доводам касаційної скарги засудженого, належним чином перевірені апеляційним судом і на них надано обґрунтовані відповіді. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, і касаційний суд погоджується з наведеними в ній висновками щодо неможливості пом`якшення покарання, навіть при наявності усіх тих обставин, які на думку захисника пом`якшують призначене йому покарання.
Касаційна скарга не містить мотивованих доводів щодо неправильного застосування судами закону України про кримінальну відповідальність та про істотні порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити їм ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення.
З урахуванням вищенаведеного, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 20 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 лютого 2016 року щодо останнього.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3