Справа № 344/3451/16-к
Провадження № 1-кс/344/1419/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника скаржника - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області щодо повернення майна вилученого 11.03.2016 року під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до Івано-Франківського міського суду із скаргою на бездіяльність слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області щодо повернення майна тимчасово вилученого 11.03.2016 року під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 .

Представник скаржника адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги скарги, просив її задовольнити.

Слідчий вважав доводи скарги недоведеними, а скарга є такою що не підлягає до задоволення, так як в ухвалі про проведення обшуку вирішено питання вилучення комп`ютерної техніки. При цьому слідчий зазначив, що вилучені під час обшуку 19 системних блоків, документів та платіжний термінал, відправлені на експертизу, з метою виявлення на них незаконно встановленого програмного забезпечення. І лише після проведення експертизи можна буде зробити висновок щодо можливості повернення вказаного майна власнику чи визнання майна речовим доказом.

Заслухавши пояснення представника скаржника, слідчого, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, вважаю наступне.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора у не поверненні тимчасового вилученого майна згідно статті 169 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України, яке зареєстроване в ЄРДР за № 0001004 від 11.03.2016 року.

Стаття 169 КПК України передбачає випадки повернення особі тимчасово вилученого майна.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду ОСОБА_6 від 11.03.2016 року було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні про проведення обшуку: надано дозвіл на проведення обшуку торгово-офісних приміщеннях, де надаються послуги в сфері грального бізнесу, розміщеного у будинку по АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_7 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення ігрових автоматів, комп`ютерної техніки, різного року чеків, чорнових записів, в яких відображено «Чорнову» бухгалтерію, відео нагляду в приміщенні, незаконно отриманих грошових коштів, тобто різного роду знарядь та засобів скоєння злочину, незаконно здобутого майна, оскільки наявні достатні підстави вважати, що вони знаходяться у зазначеному приміщенні.

11.03.2016 року на підставі вказаної ухвали слідчого судді ОСОБА_6 в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001004 від 11.03.2016 року, було проведено обшук у приміщенні за адресою АДРЕСА_1 . Під час проведення обшуку було вилучено 19 системних блоків, 1 термінал та папку з копіями документів.

Адвокат ОСОБА_3 посилається на положення ч.5 ст.171 КПК України, яка передбачає що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Із клопотанням про арешт майна слідчий на переконання скаржника протягом 48 годин після вилучення не звертався до суду.

Слідчим підтверджено в судовому засіданні про те, що він з клопотанням дійсно не звертався. Однак, суд звертає увагу на те, що вилучення майна в даному випадку передбачено ухвалою слідчого судді від 11.03.2016 року та не може розглядатися дана дія як тимчасове вилучення майна в розумінні ст.. 167-169 КПК України та визнаватись, як наслідок бездіяльність про неповернення тимчасово вилученого майна за ч.5 ст. 171 КПК України.

Окрім того, ч.7 ст. 236 КПК України передбачає, що при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Отже, слідчим суддею встановлено, що скаржником достатньо не обґрунтовано подану скаргу, відтак, вважаю, що в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області щодо повернення майна вилученого 11.03.2016 року під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 - слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області щодо повернення майна вилученого 11.03.2016 року під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1