Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/3084/15-к
Провадження № 1-кп/209/44/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участі адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 209/3084/15-к за обвинуваченням
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Петриківського району Дніпропетровської області , громадянина України , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: засуджений 08.04.2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. 190 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання на 1 рік , мешкає за адресою: АДРЕСА_1

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Повторно, 17.06.2015 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайомого ОСОБА_6 , після чого в нього виник намір на відкрите заволодіння майном останнього.
Реалізуючи свої злочинні наміри обвинувачений ОСОБА_5 , підійшовши до ОСОБА_6 шляхом ривку вихватив із руки ОСОБА_6 гроші в сумі 200 грн., що належать потерпілій ОСОБА_7 , таким чином навмисно, з корисливих мотивів, відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_7 спричинивши останній майнову шкоду на суму 200 грн.
ОСОБА_6 усвідомлюючи характер злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_5 прохав останнього зупинитися та повернути йому викрадене майно, але ОСОБА_5 не реагуючи на законні вимоги ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденим на свій розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 провину свою не визнав та пояснив, що в той день він зі своїми друзями перебував на ринку. До цього він пиячив 3-4 дні. В той день він шукав де можна похмілитися. Зайшов до бару "Кирпичик" та попросив 100 грамів спиртного і шукав знайомих. Побачив ОСОБА_8 і попросив його купити йому 100 г спиртного. При цьому пояснив ОСОБА_8 , що йому повинні привести 500 грн. з ОСОБА_9 і гроші будуть. ОСОБА_8 йому сказав, що гроші в нього є, але це не його гроші. ОСОБА_8 був у нетверезому стані. Він примусив ОСОБА_8 дати йому гроші, тобто довів його практично до істерики. ОСОБА_8 дав йому гроші. Коли ОСОБА_8 давав йому гроші, то він потягнув і порвав купюру. Після чого він похмілився. Пізніше бармен йому сказала, що його шукали працівники міліції. Коли він повернувся до бару, там були працівники міліції і його забрали до УВД. Від них він дізнався, що у ОСОБА_10 забрав гроші. Слідчий йому сказав, щоб він признав вину. Він зрозумів, що на ОСОБА_8 давили, що їх зроблять подільниками. При цьому слідчий заставив його написати відмову від захисника, що він і зробив. Потім через 2 тижні його привезли до Заводського райвідділку і сказали, щоб він підписав документ про ознайомлення з матеріалами. На нього здійснювали моральний та фізичний вплив працівники міліції. Але про це він слідчому судді при обранні запобіжного заходу не повідомляв.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що дату точно вже не пам`ятає, вона попросила їх підсобного працівника ОСОБА_8 поміняти гроші. Він пішов. Потім повернувся і розказав їй, що пішов розмінювати гроші до кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". Там йому не поміняли і він пішов на зупинку. Вийшла бармен та спитала чи поміняв він гроші. Він відповів їй, що не поміняв. Тоді вона сказала, щоб він йшов до неї , вона розміняє. Він пішов, побачив двох чоловіків і побіг. За ним погнався хлопець із кафе та забрав гроші 200 грн. Гроші потім їй вернули, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого вона не має.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що влітку 2015 року допомагав ОСОБА_7 як вантажник. Вона йому дала 200 грн. , щоб він розміняв. Він пішов до кіоску біля будинку АДРЕСА_2 , але там розміну не було . Він пішов до маршрутних таксі, чекав маршрутчиків щоб розміняти гроші . До нього підійшов ОСОБА_11 і попросив у нього гроші в борг. Він йому казав, що гроші не його , але він "канючив", так що він йому дав і сказав "на". Він чомусь порвав 50 грн., забрав гроші і сказав, що прийде і віддасть. Але він двічі приходив - ОСОБА_12 не було. Тільки наступного дня його мати повернула гроші. Чому він раніше казав інакше під час досудового слідства він не знає.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_13 , яка пояснила, що працює барменом у барі "Червоний кирпичик". Кіяницю ОСОБА_14 знає як відвідувача. Влітку 2015 року ОСОБА_11 прийшов до неї з проханням позичити гроші. Вона йому відмовила. Тоді ОСОБА_14 пішов. Пізніше вона побачила , як він розмовляє з незнайомим чоловіком, штовхнув його і в руках у нього вона побачила гроші.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_15 , який пояснив, що на початку літа 2015 року він залишив у свого сусіда ОСОБА_8 ключі від квартири для свого брата. Біля кіоску на 5-ому мікрорайоні він побачив ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які розмовляли. Побачив як ОСОБА_10 передав гроші ОСОБА_12 і вони розійшлися. Він знаходився на відстані близька 5 метрів, сварки не бачив, бійки не бачив.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своє провини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, його провина також підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.06.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_7 просила прийняти заходи до невідомої особи, яка знаходячись в ковбасному кіоску по вул. Інтернаціоналістів відкрито заволоділа у ОСОБА_16 її грошима в сумі 200 грн. ( а.с. 7)

- протоколом огляду речей та предметів від 17.06.2016 року , відповідно до якого була оглянута чоловіча сумка чорного кольору, в якій в одному із відділів із застібкою "блискавка " виявлена частина купюри номіналом 50 грн. серії РА 0510157, і як пояснив ОСОБА_5 вищезазначена частина купюри 50 грн. він забрав з рук ОСОБА_8 на зупинці 17.06.2015 року. ( а.с.9)

- протокол огляду місця події від 17.06.2015 року , відповідно до якого у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено половина купюри номіналом 50 грн. серії РА № 0510157. ( а.с.10-12)

- постанову про залучення до справи речових доказів від 17.06.2015 року, відповідно до якої по кримінальному провадженню було визнано речовим доказом фрагмент купюри номіналом 50 грн. - РА № 0510157, яка належить потерпілій , долучено до кримінального провадження, передано на зберігання потерпілій ОСОБА_7 ( а.с. 18)

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 17.06.2015 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_6 серед пред`явлених йому для впізнання осіб, впізнав під номером 3 ОСОБА_5 , як особу, яка скоїла відносно нього грабіж. (а.с.28)

Суд критично ставиться до пояснень наданих в судовому засіданні свідком ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами по справі і не мають достатнього обґрунтування та не кладе їх в основу вироку.
Невизнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_5 , суд розцінює як бажання уникнути відповідальності.
Крім того, під час судового розгляду , судом було призначено проведення перевірки щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 заходів морального та фізичного впливу з боку працівників поліції (на той час - міліції)
Як вбачається з постанови слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року, кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000515 від 10.03.2016 року - закрите в зв"язку з встановленням відсутності в діях працівників Дніпровського ВП складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження за ч.2 ст. 186 КК України .
Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що в судовому засіданні доведено та підтверджено винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні відкритого заволодіння чужим майном (грабіжу), вчиненому повторно: поясненнями потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_13 , дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами ( протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.06.2015 року, протоколами огляду місця події від 17 червня 2015 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17.06.2015 року) , які є взаємопов`язаними, повністю узгоджуються між собою та в своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_5 .

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України, тому що він вчинив відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), вчинений повторно .

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненим ним кримінального правопорушення, те, що вчинене ним кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу, які задовільно характеризують обвинуваченого за місцем проживання, перебуває на обліку у лікаря - нарколога, те, що він раніше судимий та має не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 ч. 1 п. 2 КК України - добровільне відшкодування шкоди, та наявність обставин, які обтяжують покарання згідно ст. 67 ч. 1 п. 1 КК України - рецидив злочинів, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення до повного відбуття покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 08.04.2015 року, покарання йому повинно бути призначено за правилами ст. 71 КК України, тобто к призначеному по даному вироку покаранню, частково приєднати покарання у вигляді 2 місяців обмеження волі, що відповідно до ст. 72 КК України відповідає 1 місяцю позбавлення волі за вироком від 08.04.2015 року.
Окрім того судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 з 17 червня 2015 року знаходиться під вартою в зв`язку з обранням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому при винесені судом вироку слід врахувати вимоги ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України та зарахувати обвинуваченому в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Долю речових доказів по кримінальному провадженню вирішити відповідно до ст. 100 КПК України .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369- 371, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки .
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного по даному вироку, приєднати частково у вигляді 2 (двох) місяців обмеження волі, що відповідає 1 місяцю позбавлення волі не відбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду від 08.04.2015 року та остаточно визнати до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири ) роки 1 (один) місяць з утриманням у кримінально-виконавчій установі.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Строк покарання рахувати з 17 червня 2015 року.
Відповідно до вимог ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з моменту затримання - з 17 червня 2015 року до 08 листопада 2016 року.
Речові докази: два фрагменти купюри номіналом 50 гривень - РА 0510157, яка належить потерпілій ОСОБА_7 і яка знаходиться у неї на зберіганні - залишити в розпорядженні потерпілої.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1