Справа № 163/1479/16-к
Провадження № 1-кп/163/66/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000123 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, робітника саду у ФГ «Рідний сад», з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.305 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 22 листопада 2015 року, о 15 годині 10 хвилин, слідуючи в якості пасажира автомобіля марки «Фольксваген Кадді», р.н.з. НОМЕР_1 , з України в Республіку Польща через державний кордон України, міжнародний пункт пропуску «Ягодин» Волинської митниці ДФС, що знаходиться в селі Старовойтове Любомльського району Волинської області, намагався незаконно, з приховуванням від митного контролю у спосіб, що утруднює виявлення, перемістити через митний кордон України особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - канабіс, масою у перерахунку на висушену речовину 0,45 г., поміщений у паперовий згорток, який приховав у правій передній кишені одягнених на собі джинсів, і про його наявність не заявив під час проходження прикордонно - митного контролю: не вказав у митній декларації та не заявив інспекторам Волинської митниці ДФС під час усного опитування, а після його виявлення працівниками прикордонної служби, намагався даний згорток з`їсти, але не зміг проковтнути, тим самим вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак свій злочинний намір не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки зазначений наркотичний засіб був виявлений під час проходження прикордонно-митного контролю.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, - канабісу, масою у перерахунку на висушену речовину 0,45 г., тобто його переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю у спосіб, що утруднює виявлення, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 305 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим йому обвинуваченням визнав повністю та суду показав, що в листопаді 2015 року, точної дати не пам`ятає, на АДРЕСА_2 - навпроти пам`ятника солдату, на пустирі, він нарвав коноплі, яку поклав в кишеню одягнених на собі джинсів, а в подальшому мав намір її висушити і попробувати «покурити» у спосіб, який був йому відомий з мережі Інтернет. 22 листопада 2015 року його батько запропонував поїхати разом з ним в Республіку Польща на заробітки, на що він погодився. Оскільки в дорогу збирався поспіхом, тому кишені джинсів не перевіряв, а про наявність в них згортку з наркотичним засобом, забув. В Республіку Польща поїхали автомобілем марки «Фольксваген Кадді», у якому він слідував в якості пасажира та, окрім нього, переміщувалось ще 3 осіб: його батько та двоє невідомих йому осіб. Прибувши на митний пост «Ягодин» приблизно о 15 годині, під час проходження митного контролю, працівники митниці надали йому для заповнення митну декларацію, у якій він вказав про переміщення валютних цінностей в сумі 1500 польських злотих та про відсутність товарів, що підлягають письмовому декларуванню та оподаткуванню митними платежами. Про наявність у нього канабісу також не повідомляв під час усного опитування інспекторами Волинської митниці ДФС, оскільки знав, що «конопля» є наркотичним засобом та її переміщення через кордон заборонено. На пропозицію працівника митниці, вийняв з кишені одягнених на собі джинсів вказаний паперовий згорток з коноплею, який, «злякавшись», намагався з`їсти, але не зміг проковтнути. Даний наркотичний засіб він мав намір перемістити через митний кордон України виключно для власного вживання. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд його суворо не карати.
Крім особистого зізнання ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена й іншими доказами.
Так, протоколом огляду місця події від 22.11.2015 року стверджено факт виявлення під час проходження митного контролю транспортного засобу марки «Фольксваген Кадді», р.н.з. НОМЕР_1 , та осіб, які слідували у ньому, - паперового згортка з речовиною рослинного походження, зеленого кольору, вагою брутто 3,38 г., який знаходився в правій передній кишені джинсів, одягнених на пасажирові ОСОБА_4 , та подальшого його вилучення (а.с. 8-10).
Згідно висновку експерта Волинського НДЕКЦ від 27.11.2015 року за №11/11, виявлена та вилучена під час огляду місця події 22.11.2015 року речовина рослинного походження зеленого кольору являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - канабіс, маса якого (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,45 г. (а.с.64-67).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року (з наступними змінами та доповненнями) «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», канабіс (марихуана) віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено (Таблиця № І, Список №1).
Згідно з актом наркологічної експертизи №819 від 23.11.2015 року, обвинувачений ОСОБА_4 має психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіоїдів, вживання зі шкідливими наслідками (а.с.40).
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, передбаченому ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а учасники судового провадження не заперечили щодо фактичних обставин обвинувачення та заявили про те, що їх не оспорюють, тому суд, на підставі ч. 3 ст.349 КПК України, зі згоди останніх, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо даних обставин.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України та у суду немає об`єктивних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у його вчиненні.
У відповідності до ст.ст. 50, 65 КК України, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі, яка вчинила злочин, було призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
На підставі зазначених положень закону, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, який, згідно ст.12 КК України, є тяжким.
До пом`якшуючих покарання ОСОБА_4 обставин суд відносить його щире розкаяння у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання, обвинуваченому не інкриміновані та судом не встановлені.
Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, зокрема, його молодий вік, працевлаштованість, те, що він виховувався у неповній сім`ї, має постійне місце проживання та реєстрації, як за місцем роботи, так і за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, його повне визнання вини та критичне відношення до скоєного, стан його психічного здоров`я, а саме, наявність у нього психічних та поведінкових розладів, які мають місце внаслідок вживання канабіоїдів.
Поміж цього, суд зважує на конкретні обставини справи, за яких, вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, пов`язане виключно з його особистим вживанням наркотичних засобів, що підтверджено, як їх розмірами, так і актом наркологічної експертизи №819 від 23.11.2015 року. При цьому, встановлені у справі обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_4 заздалегідь сформованого умислу на контрабанду наркотичного засобу, а його кількість не свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого злочину і особи обвинуваченого. Зазначене, в сукупності з іншими встановленими судом обставинами, свідчить про те, що вчинений ОСОБА_4 злочин до тяжких наслідків не призвів і шкоди не заподіяв.
Таким чином, вказане дає підстави для висновку про існування у кримінальному провадженні сукупності пом`якшуючих обставин, яка, на думку суду, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину.
За змістом положень ст.50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а й має досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Згідно з роз`ясненнями, які містить пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з подальшими змінами і доповненнями, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
З урахуванням наведених роз`яснень та фактичних обставин вчиненого злочину, його наслідків, а також даних про особу обвинуваченого, відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд усе ж таки має обґрунтоване переконання, що скоєння ОСОБА_4 злочину зумовлене його молодістю та вихованням у неповній сім`ї, і вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим призначає йому покарання за ч.2 ст.305 КК України із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України - нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції даної норми, у виді п`яти років позбавлення волі.
Разом з тим, виправлення та перевиховання обвинуваченого, на думку суду, можливе без ізоляції від суспільства, а тому від відбування призначеного покарання його звільняє на підставі ст.75 КК України з випробовуванням на строк, визначений частиною четвертою даної статті, та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Таке звільнення від відбування призначеного покарання, згідно вимог ст.77 КК України, тягне не призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Оскільки корисливого мотиву в діях обвинуваченого не встановлено, тому, в силу положень ч.2 ст.59 КК України, конфіскація майна останнього, як додаткове покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.305 КК України, не призначається.
На переконання суду, саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів та буде відповідати завданням і загальним засадам призначення покарання, його меті, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України.
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.
На підставі ст.124 КПК України, з обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати за залучення експертів, а саме, за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів в сумі 460,80 грн.
Строк обраного під час досудового розслідування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчився 31.05.2016 року, клопотання про обрання такого чи іншого запобіжного заходу сторона обвинувачення не заявляла та підстав для його застосування до набрання вироком законної сили, судом не встановлено.
Керуючись ст.ст.369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.305 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази:
- речовину рослинного походження зеленого кольору, яка являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс, масою у перерахунку на висушену речовину 0,25 г. (за виключенням речовини масою 0,20 г., використаної у процесі проведення експертизи), яка передана на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів СВ УСБУ у Волинській області (м.Луцьк, пр.-т Василя Мойсея, 4), - знищити.
Документи:
- контрольний талон серії АБГ №481631 для проходження по «червоному коридору»; митну декларацію, яка розміщена на бланку формату А-4, в лівому верхньому куті лицевої сторони якої знаходиться прямокутний відтиск печатки «Під митним контролем» 062 від 22.11.15, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати по справі в сумі 460 (чотириста шістдесят) гривень 80 копійок за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуюча: суддя ОСОБА_1