Дата документу 31.08.2016 Справа № 554/6960/16-к

Справа №554/6960/16-к
Провадження №1-кс/554/6663/2016

У Х В А Л А
Іменем України
31 серпня 2016 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна в порядку ст.303 ч.1 КПК України,-
ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 підтримали подану скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги. Пояснив, що з клопотанням про арешт майна по даному провадженню до суду не зверталися, автомобіль поміщено було на штрафмайданчик, і він, як процесуальний керівник, бачив супровідний лист про направлення матеріалів для проведення експертизи.
Вислухавши заявника, його представника та прокурора, вивчивши матеріали скарги, та надані документи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:
1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;
2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;
3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173цього Кодексу;
4) у разі скасування арешту.
Відповідно ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно вимог ст.171 ч.5 КПК України у разі тимчасового вилучення майна, слідчий чи прокурор мають не пізніше наступного робочого дня подати клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої воно було вилучено.
Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Згідно матеріалів справи вилучене в ході огляду майно не відноситься до речей, обіг яких заборонено законом, судом не надавався дозвіл на відшукання саме цього автообіля, який було вилучено у ОСОБА_3 ..
Судом встановлено, що прокурор або слідчий не звертались до слідчого судді з клопотанням в порядку, передбаченому главою 17 КПК України, щодо вирішення питання про накладення арешту на тимчасове вилучене майно під час огляду.
За таких обставин наявні всі правові підстави для повернення ОСОБА_3 , як власнику, майна, вилученого під час огляду, а тому скаргу необхідно задовольнити частково.
Враховуючи, що вищезазначені вимоги частин 1 ст. 100 та ч. 5 ст. 171 КПК України в даному випадку виконані не були, а навпаки порушені, оскільки на дане майно не накладений арешт та воно не повернуте його власнику (володільцю) на зберігання, а також те, що єдиною підставою обмеження права власності під час кримінального провадження є вмотивоване судове рішення, ухвалене в порядку, передбаченому КПК України ( ч.1 ст. 16 КПК України), а в даному випадку таке судове рішення відсутнє, тому і відсутні підстави для подальшого його утримання.
Суд, вирішивши повернути володільцю тимчасово вилучене майно, фактично задовольнив вимоги скаржника, а тому відсутні підстави для визнання бездіяльності слідчого відділення №2 Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , яка полягає у неповерненні вилученого майна, незаконною, що не передбачено у даному випадку кримінально-процесуальним законодавством України.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 100, 168, ч.5 ст. 171, ч.6 ст. 173, 303, 306-307, 309 КПК України,
УХВАЛИВ :
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
В задоволенні інших вимог скарги ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1