Справа № 163/324/16-к
Провадження № 1-кп/163/19/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2016 року Любомльський районний суд Волинської області під головуванням:
судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль кримінальне провадження № 0000551, яке надійшло з Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури 01.02.2016 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, середньої освіти, непрацюючого, військовозобов`язаного, на підставі ст. 89 КК України не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 29 грудня 2015 року близько 18 години, перебуваючи в будинку за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , під час сімейної сварки з матір`ю - ОСОБА_6 , на грунті особистих неприязних відносин, умисно, наніс їй удар штахетою в ліве стегно, чим спричинив останній тілесні ушкодження та фізичний біль.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 10 від 05.01.2016 року потерпілій ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна на фоні синця на передньо - зовнішній поверхні лівого стегна в нижній третині, що утворилось від дії твердого тупого предмету з шорсткою діючою поверхнею, яким могла бути дерев`яна штахета, і відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, тобто умисно наніс потерпілій легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Доказами, на підтвердження встановлених судом обставин, є наступні.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 дала показання про те, що 29 грудня 2015 року близько 18 години її син - обвинувачений ОСОБА_4 , по місцю їхнього проживання, що по АДРЕСА_1 , звернувся до неї з претензіями щодо повернення його речей, які вона напередодні нового року прибрала з подвір`я. Між ними виникла словесна суперечка, під час якої обвинувачений наніс їй удар штахетою в ліве стегно. При визначенні міри покарання обвинуваченому, просила призначити максимальне покарання.

Протоколом огляду місця події від 29.12.2015 року стверджено факт добровільної видачі обвинуваченим дерев`яної палки, якою був нанесений удар потерпілій.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 10 від 05.01.2016 року потерпілій ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна на фоні синця на передньо - зовнішній поверхні лівого стегна в нижній третині, що утворилось від дії твердого тупого предмету з шорсткою діючою поверхнею, яким могла бути дерев`яна штахета, і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 від 22.01.2016 року та фототаблицями до нього підтверджується, що останній 29 грудня 2015 року близько 18 години, умисно, наніс удар штахетою по лівій нозі своїй матері ОСОБА_6 зверху в низ.

Протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_6 від 26.01.2016 року та фототаблицями до нього підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_4 29 грудня 2015 року близько 18 години, умисно, наніс їй удар штахетою по лівій нозі зверху в низ.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав частково. Показав, що 29.12.2015 року повернувшись після роботи додому, виявив, що на подвір`ї домогосподарства відсутні його речі, в зв`язку з чим звернувся до матері щоб вона їх повернула. Оскільки речі йому повернуті не були, вийшов на вулицю, де взяв дерев`яну палку, з якою вернувся в будинок, та наніс нею один удар по тілу своєї матері. Вважає, що такі його дії були спровоковані її поведінкою.

Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що його дії були спровоковані потерпілою, вони не відповідають обставинам справи, встановленим під час судового провадження, оскільки саме він перший звернувся до потерпілої, для нанесення удару виходив з будинку для взяття предмета, яким було завдано удар, а тому такі показання обвинуваченого суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинені ним дії.

Твердження захисника обвинуваченого про відсутність в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, з підстав того, що в висновку експерта № 10 від 05.01.2016 року не зазначено, що саме від удару нанесеного обвинуваченим на тілі потерпілої утворились ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, суд вважає безпідставні, оскільки сам факт нанесення удару потерпілій ніким не ставиться під сумнів, а даних що потерпіла могла отримати такі ушкодження за інших обставин ніким не надано та судом не встановлено.

Враховуючи, що показання потерпілої ОСОБА_6 дані нею безпосередньо в судовому засіданні є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема висновком судово-медичної експертизи №10 від 05.01.2016 року, протоколами проведення слідчих експериментів від 22.01.2016 року та 26.01.2016 року, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у спричиненні потерпілій ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, кваліфікуючи його дії за ст. 125 ч.1 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому органом досудового розслідування до обставин, що пом`якшують покарання віднесено щире каяття, однак врахування такої обставини є помилковим, оскільки обвинувачений хоча й просив в останньому слові вибачення в своєї матері, проте воно не стосувалось нанесення їй ушкоджень, а містило характер виправдання особистих образ.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 в порядку ст.89 КК України судимості не має, має постійне місце реєстрації та проживання, вчинене ним правопорушення відноситься до категорії невеликої тяжкості, однак вину не визнав та не розкаявся у вчиненому, по місцю проживання характеризується негативно, зважаючи на його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину проти здоров`я особи, офіційно непрацевлаштований, вибачення за вчинені дії не попросив, крім того причини та обставини заподіяння шкоди здоров`ю потерпілій ОСОБА_6 ,тому суд призначає покарання в межах санкції ст.125 ч.1 КК України, у виді громадських робіт на максимальний строк.

Таке визначене покарання обвинуваченому, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, буде відповідати завданням, загальним засадам призначення покарання та його меті.
Судові витрати та речові докази по кримінальному провадженню - відсутні.
Цивільний позов потерпілою в кримінальному провадженні не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 судом не обирались.
На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд
П Р И С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.
Міра запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 не обиралася.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1