Справа № 308/9274/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

30.06.2016 м. Ужгород
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Словацької Республіки, ромської національності, громадянин України, без освіти, одружений, мешканець АДРЕСА_1 , судимий: 13.10.2011 року Ужгородським міськрайонним судом за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 14.03.2012 року Ужгородським міськрайонним судом за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, засуджений за ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , росіянин, громадянин України, одружений, з середньою освітою, не працюючий, судимий: 02.02.2005 року Ужгородським міськрайонним судом за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ст. 70 КК України на 7 років позбавлення волі, засуджений за ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі;на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що призначене за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 грудня 2013 року остаточно на строк 7 (сім) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання постановлено рахувати з дня затримання 26.08.2013 року.
Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.
Речові докази: відрізки порізаного вагону постановлено залишити ТОВ НВФ «Думето».
Згідно вироку 20.12.2011 року о 20 год. 40 хв. ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, умисно, таємно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу проникли до 15-ї тупікової під`їзної недіючої колії в/ч НОМЕР_1 , звідки намагалися викрасти брухт чорних металів загальною вагою 327 кг, який був проданий В/Ч Т-0300 ТОВ НВФ Думето, однак свого умислу до кінця не довели, з причини що не залежала від їх волі: вони були затримані під час завантаження викраденого на підводу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 заперечує свою причетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення. Зазначає, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пояснили, що бачать його перший раз.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати, кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.п.1 ч.1 ст.284 КПК України. Вказує, що ОСОБА_8 не володіє українською мовою, повідомлення про підозру, обвинувальний акт та вирок суду йому не вручено на мові, якою він володіє. Атестований перекладач ні під час досудового розслідування, в судовому розгляді участі не брав. Зазначає, що суд порушив розумні строки розгляду кримінального провадження, що в основу вироку покладено неналежні та недопустимі докази, неправильно відобразив показання свідка ОСОБА_10 , не в повній мірі відобразив показання слідчого. Крім цього, захисник ОСОБА_7 подала заперечення проти ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 23.07.2014 року.
В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 посилається на ті самі доводи, які викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 .
Апеляційний суд заслухав доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги, пояснення прокурора, яка просила апеляційні скарги залишити без задоволення, дослідив матеріали кримінального провадження, обговорив доводи апеляційних скарг, провів судові дебати, заслухав останнє слово обвинуваченого приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до вимог ст. 314 КПК України, після отримання обвинувального акта, суд призначає і проводить підготовче судове засідання, в якому має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення.
В обвинувальному акті зазначено лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування та міститься вказівка на те, що ОСОБА_8 , ОСОБА_6 саме підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України.
Таким чином, прокурором не висунуто відповідно до вимог кримінального процесуального закону обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в учиненні ними кримінального правопорушення.
Суд першої інстанції на зазначене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону уваги не звернув, у підготовчому судовому засіданні право, передбачене п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, не реалізував, натомість за відсутності обвинувачення, ухвалив щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувальний вирок, що є неприпустимим.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з поверненням кримінального провадження на новий розгляд до суду першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого Закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, ретельно, з використанням усіх процесуальних можливостей розглянути доводи, викладені в апеляційних скаргах, зокрема, про правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевірити дані про особу обвинувачених і, дотримуючись вимог КПК України, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, а оскільки судове рішення підлягає скасуванню з інших підстав, ніж зазначено в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , то апеляційні скарги підлягають задоволенню частково.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 07 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: