Справа № 369/6882/15-к
Провадження № 1-кп/369/26/16
В И Р О К
іменем України
02.03.2016 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 000213 за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, працюючий керуючим господарством ТОВ «СК Добриня», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

встановив:
02 жовтня 2013 року близько 13 годині 15 хвилин ОСОБА_10 , перебуваючи на земельній ділянці АДРЕСА_3 , де, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, тобто маючи прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та посягаючи на найвищу соціальну цінність здоров`я людини, з метою реалізації вказаного умислу підійшов до ОСОБА_7 та на ґрунті довготривалих неприязних відносин, наніс один удар лівою рукою в обличчя останньої, від якого ОСОБА_7 , не втримавши рівновагу, впала на землю спиною вниз, та коли намагалась піднятись, перебуваючи в лежачому положенні, ОСОБА_10 наніс один удар ногою в область правої ноги ОСОБА_7 , а також один удар правою ногою в область тулуба. Після того як ОСОБА_7 підвелась із землі на коліна ОСОБА_10 взяв своєю правою рукою за волосся останню та почав тягнути по земної, під час чого наніс один удар в область її голови.

В результаті вищевказаних дій потерпіла ОСОБА_7 , згідно висновку експерта № 221/Е (на підставі ухвали суду від 19.10.2015 року про призначення повторної судово-медичної експертизи) отримала пошкодження у вигляді перелому малогомілкової кістки в середній третині її без зміщення, яке відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, так як для зрощення перелому і відновлення функції гомілки необхідно термін більше 21-го дня.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та вважав обвинувачення надуманим. Між ним та ОСОБА_11 існують тривалі цивільно-правові відносини з приводу розмежування їхніх земельних ділянок. Вважає, що ОСОБА_11 , вичерпавши випадки цивільного вирішення своїх питань, вирішила перевести ці відносини в площину кримінального права. У 2013 році він працював у Київській області, на ділянку приїжджав раз чи два на місяць, на ділянці перебував його пасинок. В середу, він підготувався до ділової зустрічі та приїхав до земельної ділянки, де побачив, що ОСОБА_11 знову демонтує паркан вчетверте, металевий паркан та щитовий дерев`яний, при цьому близько 30 метрів вже лежало на землі. Він позвав пасинка, щоб поїхати подивитися, що відбувається. Коли підійшов до земельної ділянки ОСОБА_11 , то розпочав розмову з нею, перейшли на підвищені тони, по обличчю ОСОБА_11 було видно, що вона не сподівалась побачити ОСОБА_12 , оскільки з вікон будинку її сестри повністю проглядається земельна ділянка ОСОБА_11 . На ділянці ОСОБА_11 були, крім неї, три особи: два робітники та брат ОСОБА_11 , у яких були всі необхідні інструменти для демонтажу паркану. Так, на думку ОСОБА_12 , це нісенітниця, що троє чоловіків спостерігали за тим, як він б`є ОСОБА_11 . Була словесна перепалка, побиття не було. ОСОБА_12 зателефонував дружині та спитав, як викликати міліцію. Рябцева пішла до себе, він до себе та очікували приїзду працівників міліції. Про приїзд працівників міліції йому повідомили робочі, які працювали у нього на ділянці. Допускає, що ОСОБА_11 могла впасти та отримати тілесні ушкодження від падіння, оскільки земельна ділянка захаращена та нерівна. В присутності ОСОБА_12 ніхто ОСОБА_11 не бив, можливо вона підвернула ногу, коли йшла додому. Під час досудового розслідування ОСОБА_12 пропонував ОСОБА_11 примиритися, оскільки, хоч він її і не бив, але він витратив час та гроші на судові тяжби, а тому, таким чином хотів уникнути майбутніх подібних витрат. У пред`явленому йому обвинуваченні просив виправдати, оскільки вважає, що саме кримінальне провадження є помстою потерпілої за програні справи щодо земельних спорів.
Потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що ОСОБА_10 її сусід по земельній ділянці. 02.10.2013 року виконувалось рішення земельної комісії, яким встановлювалась межа земельної ділянки між нею та ОСОБА_13 , оскільки останній порушив межу, захвативши частину належної їй земельної ділянки. 02.10.2013 року в обідню пору, коли вона перебувала на своїй земельній ділянці в АДРЕСА_3 прийшов ОСОБА_14 та безпричинно вдарив її в обличчя, від якого вона впала. Після цього ОСОБА_12 почав її бити по різним частинам тіла, потім за волосся тягав по землі. Коли їй вдалось вирватися, то вона побігла в сторону сусідки, але ОСОБА_14 її наздогнав, та знову, схопивши за волосся, тягав по землі. Через деякий час їй вдалось вирватися та вона побігла до сестри, забігла зі сторони городу та попросила викликати міліцію. Свідком цих подій був будівельник ОСОБА_15 , зятю ОСОБА_7 та своїй сестрі вона розказувала про інцидент, також у неї були видимі пошкодження після побиття ОСОБА_16 . Після побиття вона звернулась до Боярської ЦРЛ, де отримала першу необхідну медичну допомогу, та поїхала додому, госпіталізацію їй не пропонували. Наступного дня вона відчувала біль у нозі та звернулась до хірурга 11.10.2013 року. Потерпіла ОСОБА_7 пред`явила позов (позовні вимоги уточнила в судовому засіданні), в якому просила стягнути на свою користь 1733,94 грн. завданої матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди, оскільки через побиття вона лікувалась, на що витрачала гроші, внаслідок протиправних дій ОСОБА_10 вона пережила важкий психологічний стрес, що позначився на її стані здоров`я: у неї погіршився сон, вона почала боятися виходити на вулицю, спілкуватися з незнайомими людьми, втратила соціальні зв`язки з друзями та знайомими. Під час судового провадження отримала 2000 грн. добровільного відшкодування. При призначенні покарання вважала, що ОСОБА_12 заслуговує на покарання у виді обмеження волі, як на це орієнтував суд прокурор.
Свідок ОСОБА_17 суду показав, що на 02.10.2013 року він демонтував паркан на замовлення ОСОБА_7 , яка перед цим показала всі необхідні документи для демонтажу рішення сільської ради. ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_11 та між ними, на скільки пригадує ОСОБА_17 , почалася словесна перепалка. Коли ОСОБА_17 повернувся, то з відстані метрів 15 побачив, що ОСОБА_12 , який стояв спиною до ОСОБА_18 , наніс ОСОБА_11 удар рукою в тулуб, після чого ОСОБА_11 впала на землю, після чого ОСОБА_12 продовжив її бити ногами. ОСОБА_11 попросила не втручатися та попросити родичів викликати працівників міліції. ОСОБА_18 пішов до сусіднього будинку, де проживає брат ОСОБА_11 . Потім приїхала швидка та працівники міліції. У ОСОБА_11 були видимі пошкодження ноги, чи були пошкодження та кров на руках свідок ОСОБА_18 не пригадує. Також пояснив, що під час досудового розслідування по фотографіям він впізнав серед інших ОСОБА_12 як особу, яка наносила удари ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що на початку жовтня 2013 року він працював у будинку по АДРЕСА_2 , де мешкають ОСОБА_12 та його дружина ОСОБА_20 , яка приходиться йому племінницею, проводив роботи на другому поверсі будинку, де почув розмову на підвищених тонах. Коли виглянув у вікно, то побачив, що біля розібраної секції забору стояли ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , разом з нею ще якийсь чоловік середніх років та найманий працівник (роботяга). ОСОБА_12 та ОСОБА_11 сварились, рукоприкладства не було. З вікна він спостерігав конфлікт доти, поки ОСОБА_11 звідти не пішла в сторону будинку її сестри, пройшла метрів 50 нормальною ходою. Лобунець піднявся у кімнату, де проводив роботи ОСОБА_19 , та потім пішов до себе в кабінет. Потім приїхали працівники міліції та ОСОБА_19 повідомив про приїзд працівник міліції ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_21 пасинок обвинуваченого ОСОБА_10 суду повідомив, що він постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . На початку жовтня 2013 року між його сім`єю та ОСОБА_7 відбувся інцидент щодо забору. Він в той день був дома, коли в обід додому приїхав вітчим, ОСОБА_22 відкрив ворота, щоб заїхати на подвір`я. В цей час було виявлено, що робочі демонтують паркан, який розмежовує їхню земельну ділянку та земельну ділянку ОСОБА_7 в цілому конфлікт полягав у словесній перепалці, більше нічого не відбувалось. Лобунець підходив до ОСОБА_11 , проте намагався триматися по свою сторону заборону та відштовхував її,так як вона напирала на нього. Бійки між ними не було. За вказаними подіями він спостерігав з відстані близько двох метрів. Коли ОСОБА_12 та ОСОБА_22 пояснили робітникам, що вони неправомірно демонтують паркан, останні припинили свої роботи та разом з ОСОБА_11 пішли. Його матір викликала міліцію, по приїзду він написав заяву від свого імені та імені матері щодо неправомірних дій ОСОБА_11 . В подальшому, вони позивались до суду з приводу відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями ОСОБА_11 щодо демонтажу паркану. Куди пішла ОСОБА_11 він не бачив. Також на місце через хвилин 30 приїжджала швидка медична допомога, яку викликала ОСОБА_11 .

З досліджених судом документів слідує, що 25.01.2014 року до ЄРДР за заявою потерпілої ОСОБА_7 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 122 КК України були внесені відомості про те, що 02.10.2013 року близько 13.15 ОСОБА_10 , знаходячись в с. Крюківщина по вул. Київській, 48, заподіяв їй тілесні ушкодження, які згідно Акту судово-медичного дослідження відносяться до середнього ступеню тяжкості (том 2 а.с. 1, 14).

Відповідно до акту судово-медичного освідування № 317 від 04.10-07.11.2013 року при огляді 04.10.2013 року у ОСОБА_7 були виявлені синці правої гомілки та гомілковостопного суглобу, травматична відсутність волосся в тім`яній ділянці; виявленні тілесні ушкодження спричинені тупими предметами, за давністю можуть відповідати 02.10.2013 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень (том 2 а.с. 16). Згідно акту судово-медичного дослідження № 349/Д від 17.12.2013-14.01.2014 року при огляді 04.10.2013 року у ОСОБА_7 були виявлені: синці правої гомілки та гомілковостопного суглобу, травматична відсутність волосся в тім`яній ділянці; згідно наданій медичній документації та висновку консультанта рентгенолога КОБ СМЕ у ОСОБА_7 мались: перелом верхньої третини правої малогомілкової кістки без зміщення, застаріле пошкодження ротаторних манжет плечових суглобів; виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів; перелом правої малогомілкової кістки разом з синцем гомілки, пошкодження ротаторних манжет плечових суглобів відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що викликали довготривалий розлад здоров`я; синець гомілковостопного суглобу та відсутність волосся відносяться до легких тілесних ушкоджень; синець та перелом малогомілкової кістки за давністю можуть відповідати 02.10.2013 року; судово-медичних даних для визначення давності виникнення пошкоджень ротаторних манжет плечових суглобів та відділення волосся немає (том 2 а.с. 17-18).

Згідно довідки від 10.12.2013 року, виданої ЦРЛ Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_7 02.10.2013 року у приймальному відділенні ЦРЛ проводило рентген-обстеження: оглядова рентгенографія ОГК, права гомілка в двох проекціях і лівий плечовий суглоб (том 2 а.с. 31).

Відповідно до висновку експерта № 101/Д від 04-26.04.2014 року при огляді 04.10.2013 року у ОСОБА_7 були виявлені: синці правої гомілки та гомілковостопного суглобу, травматична відсутність волосся в тім`яній ділянці. Згідно наданій медичній документації та висновку консультанта рентгенолога КОБ СМЕ у ОСОБА_7 мались: перелом верхньої третини правої малогомілкової кістки без зміщення, застаріле пошкодження ротаторних манжет плечових суглобів. Виявлені тілесні пошкодження утворились від дії тупих предметів, можливо за обставин, вказаних у постанові про призначення експертизи. Перелом правої малогомілкової кістки разом з синцем гомілки; пошкодження ротаторних манжет плечових суглобів відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що викликали довготривалий розлад здоров`я. Синець гомілковостопного суглобу та відсутність волосся відносяться до легких тілесних ушкоджень. Синці та перелом малогомілкової кістки за давністю можуть відповідати вказаному терміну. Судово-медичних даних для визначення давності виникнення пошкоджень ротаторних манжет плечових суглобів та відділення волосся немає (том 2 а.с. 56-57).
Під час проведення слідчого експерименту 16.04.2014 року потерпіла ОСОБА_7 вказала, на якій відстані до неї підійшов несподівано ОСОБА_14 перед тим, як почав наносити їй удари, як наніс їй перший удар лівою рукою по голові, як саме вона впала на землю від отриманого удару, як з правої сторони після цього до неї підійшов ОСОБА_14 , після чого присів на корточки, як вона намагалась встати, повертаючись на праву сторону, як ОСОБА_12 правою ногою вдарив її по нозі, коли вона лежала на правій стороні, як вона намагалась перевернутися на ліву сторону, як ОСОБА_14 обійшов її та вдарив ногою в її ліву ногу, та правою ногою по тулубу, як потім, схвативши її за волосся, тягнув по землі та, тримаючи її лівою рукою за плече, вдарив її кулаком правої руки в голову, та продовжив тягнути за волосся (том 2 а.с. 58-69).
Під час проведення слідчого експерименту 16.04.2014 року свідок ОСОБА_17 вказав, на якій відстані раптово підійшов ОСОБА_10 , як ОСОБА_12 наніс перший удар правою рукою в ліву частину тулуба, лівою рукою в праву частину тулуба, як ОСОБА_11 від отриманого удару впала на землю на ліву сторону, та як ОСОБА_11 , яка лежала на лівому боці, Лобунець правою ногою наніс удар в передню частину грудної клітки (том 2 а.с. 70-75).
Відповідно до висновку експерта № 284/Д від 21.10-21.11.2014 року за механізмом, вказаним Рябцевою під час слідчого експерименту 16.04.2014 року у неї від ударів ногою нападника по правій нижній кінцівці могли утворитися синці правої гомілки та гомілковостопного суглобу, перелом верхньої третини правої малогомілкової кістки; від стиснення і тягнення рукою нападника могла виникнути травматична відсутність волосся в тім`яній ділянці. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження не могли виникнути від ударів руками по тулубу з наступним падінням на землю, як показав свідок ОСОБА_17 під час слідчого експерименту 16.04.2014 року (том 2 а.с. 78-79).
З копії картки виїзду карети швидкої медичної допомоги (том 2 а.с. 83) встановлено, що 02.10.2013 року був здійснений виїзд за адресою АДРЕСА_4 , за викликом для надання медичної допомоги ОСОБА_7 з приводу травми руки, за результатами якого був встановлений попередній діагноз: забій правого плечового суглобу, правої гомілки, від госпіталізації відмовилась.
Під час впізнання особи за фотознімками, проведеного 20.02.2015 року, свідок ОСОБА_23 серед чотирьох фото на фото № 4 впізнав особу, яка наносила тілесні ушкодження ОСОБА_24 , яким, згідно довідки є ОСОБА_10 (том 2 а.с. 95-98).
Згідно висновку № 95/Д від 21.04-21.05.2015 року перелом верхньої третини малогомілкової кістки без зміщення відламків супроводжується відчуттям болю, що утруднює самостійне пересування. Проте неможливо категорично виключити можливість самостійного пересування з даним тілесним ушкодженням без гіпсової іммобілізації протягом 10 днів (том 2 а.с. 100).
Згідно висновку експерта № 221/Е від 12.11-21.12.2015 року відсутність волосся в тім`яній ділянці голови ОСОБА_7 , 1960 р. народження, не можна оцінити як ушкодження, що має травматичний ґенез, так як при освідуванні судово-медичним експертом ОСОБА_25 04.10.2013 року відсутні які-небудь дані про ушкодження в ділянці шкірних покривів голови (гіперемія, точкового характеру крововиливи, які являються об`єктивними клінічними даними при оцінці їх травматичного характеру. При вивченні наданої медичної документації і згідно заключення консультанта ортопед-травматолога можна стверджувати про те, що у ОСОБА_24 пошкодження сухожилків м`язів, які створюють ротаційну манжету плечових суглобів, не виявлено. Мало місце захворювання у вигляді двобічного теносіновііту, сказати про те, чи має воно травматичний характер або являється результатом захворювання, не представляється можливим (відсутні дані про стан плечових суглобів потерпілої до травми, яка мала місце 02.10.2013 року). Згідно представленої медичної документації та заключення консультантів рентгенолога і ортопед-травматолога КОБСМЕ у ОСОБА_7 мало місце пошкодження у вигляді перелому малогомілкової кістки в середній третині її без зміщення, яке може відповідати даті травми (02.10.2013 року). Після отриманої даної травми потерпіла могла пересуватися на протязі 10-ти днів з допомогою костиля чи палиці (в термін до 11.10.2013 року). Описаний синець в ділянці правої гомілки на границі верхньої і середньої третин її з припухлістю м`яких тканин на ділянці розміром 16х11 см при судово-медичному обстеженні потерпілої 04.10.2013 року, може вказувати на місце прикладання сили для виникнення вищезазначеного перелому. Враховуючи наведене можна сказати про те, що ушкодження у вигляді синців в ділянці правої гомілки, правого гомілково-ступеневого суглобу утворилися від дії тупого (их) предмету (ів), по давності можуть відповідати 02.10.2013 року і відноситься до категорії середньої тяжкості, так як для зрощення перелому і відновлення функції гомілки необхідний термін більше 21-го дня (том 1 а.с. 78-82).
За таких обставин, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд визнає, що потерпіла та свідок ОСОБА_17 дали в судовому засіданні правдиві послідовні показання, які підтверджуються дослідженими у справі письмовими документами.

Покази обвинуваченого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_21 родичів обвинуваченого, суд вважає лінією захисту обвинуваченого, оскільки обвинувачений та вказані свідки перебувають у родинних відносинах.

Тому, враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши всі докази в сукупності, суд визнає, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 122 КК України доведена повністю та кваліфікує його дії за вказаною статтею як нанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При цьому, суд вважає, що за результатами судового розгляду кримінального провадження доведена вина обвинуваченого ОСОБА_10 у нанесенні ОСОБА_7 умисного тілесного ушкодження у вигляді перелому правої гомілкової кістки, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, та виключає з пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення нанесення умисного тілесного ушкодження у вигляді пошкодження ротаторних манжет плечових суглобів, оскільки вказана обставини спростовується висновком експерта № 221/Е від 12.11-21.12.2015 року.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, характеризуючі дані його особи, ставлення до вчиненого, наслідки вчиненого ним діяння, думку потерпілої.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує, що злочин за ч. 1 ст. 122 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_10 раніше не судимий (том 2 а.с. 121), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 2 а.с. 123, 124), за місцем реєстрації має посередні характеристики (том 2.а.с 122), одружений (том 1 а.с. 102), обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає часткове добровільне відшкодування завданої шкоди, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, а тому, з урахуванням викладеного, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думки потерпілої, вважає за доцільне призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі в межах санкції відповідної статті, зі звільненням від призначеного покарання з іспитовим строком, оскільки вважає, що виправлення ат перевиховання обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства в умовах контролю поведінки кримінально-виконавчою інспекцією.

Також суд вважає, що діями обвинуваченого ОСОБА_10 потерпілій завдана матеріальна та моральна шкода, у розмірі 1733,94 грн. та 50000 грн. відповідно, оскільки вона витрачала кошти на лікування та зазнала душевних страждань внаслідок неправомірних дій обвинуваченого. З урахуванням добровільного відшкодування в розмірі 2000 грн., проведеного під час судового провадження, суд вважає такими, що підлягають до задоволення, вимоги потерплої ОСОБА_7 про стягнення 49733 (сорок дев`ять тисяч сімсот тридцять три) грн. 94 коп. моральної шкоди. В решті позову суд відмовляє через добровільне відшкодування.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжні заходи не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 127-129, 368 371, 373, 374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладений на нього обов`язок, передбачений ст. 76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_26 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 49733 (сорок дев`ять тисяч сімсот тридцять три) грн. 94 коп. моральної шкоди.
В решті позову відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1