АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/854/16 Справа № б/н Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст.184 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі головуючого- судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі- ОСОБА_4
за участю підозрюваного- ОСОБА_5
захисника- адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою захисника- адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 04 липня 2016 року, якою задоволено погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_8 клопотання старшого слідчого Кіровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 14 червня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого,-
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
В своїх висновках слідчий суддя послався на встановлені органом досудового розслідування обставини, відповідно до яких ОСОБА_5 , 24 червня 2015 року, приблизно о 00 годин 10 хвилин, перебуваючи біля будинку № 96 по вул.Ю.Савченка в м.Дніпропетровську, взяв із жіночої сумки, яка належить ОСОБА_10 мобільний телефон, вартістю 1831 гривень та гаманець, в якому знаходилися грошові кошти в розмірі 600 гривень, після чого з місця скоєння злочину зник, що кваліфіковано органом досудового розслідування по ч.1 ст.185 КК України. При цьому зазначив в ухвалі, що за даний злочин хоча й передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, однак зважаючи, на наявність ризиків передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а саме можливість у підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, на що вказує поведінка підозрюваного та оголошення останнього у розшук, вчинення підозрюваним іншого правопорушення, на що вказує як судимість підозрюваного за скоєння аналогічного злочину, за що ОСОБА_5 був засуджений вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 грудня 2015 року за ч.2 ст. 185 КК України, так і наявність підозри у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, справа по якому перебуває у провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська і дало підстави, з урахуванням особи підозрюваного, котрий не має хронічних захворювань, постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, прийти до висновку про застосування зазначеного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з призначенням застави.
Не погоджуючись з рішенням, прийнятим слідчим суддею, захисник підозрюваного- адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню, з обранням ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, в межах строку досудового розслідування, оскільки слідчий суддя належним чином не врахував відсутність підстав та ризиків, передбачених КПК України, особу підозрюваного, характеризуючи дані.
Так, адвокат стверджує, що підозрюваний ніколи не переховувався, повістку про виклик не отримував, а суд в обґрунтування вказаного рішення послався лише на те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків, а також вчинити інший злочин.
Сторона захисту звертає увагу, що підозрюваний є громадянином України, працює, має постійне місце проживання, дружину та двох малолітніх дітей, яких утримує, а все це свідчить про те, що така міра запобіжного заходу як тримання під вартою застосована до ОСОБА_5 безпідставно.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, обґрунтовуючи її доводами, викладеними в ній, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, а апеляцію сторони захисту без задоволення, перевіривши надані судом першої інстанції та органом досудового розслідування матеріали провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з наданих матеріалів судового і кримінальних проваджень, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України за фактом таємного викрадення майна (крадіжки) ОСОБА_5 , 24 червня 2015 року, приблизно о 00 годин 10 хвилин, біля будинку № 96 по вул.Ю.Савченка в м.Дніпропетровську, у потерпілої ОСОБА_10 на загальну суму 2431 гривня були внесені відповідно Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 червня 2015 року /а.с.п.3/.
29 червня 2015 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України /а.с.п.48-49/ та направлено до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні для подальшого розгляду, однак, через неодноразову неявку обвинуваченого ОСОБА_5 обвинувальний акт ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 жовтня 2015 року було повернуто прокурору /а.к.п.64-65 т.2/.
10 лютого 2016 року старшим слідчим Кіровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 була винесена постанова про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 /а.с.п.18/.
03 липня 2016 року, о 12 годині, стосовно ОСОБА_5 було складено протокол про затримання слідчим Кіровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області /а.с.п.54/, з встановленням судом першої інстанції дня фактичного затримання, відповідно до вимог ст.209 КПК України та його врахування при визначенні строку тримання під вартою.
Згідно відповіді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2016 року /а.с.п.50/ та процесуальних документів у справі /а.с.п.55/ на розгляді у зазначеному суді знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст.309 ч.1 КК України, яке не розглянуто через неявку обвинуваченого, ухвали про привід обвинуваченого не виконані.
Згідно з копією вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 грудня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який скоєно останнім 14 жовтня 2015 року /а.с.п.52-53/.
В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання старшого слідчого погодженого прокурором, про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.193 КПК України, ст.194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто злочину середньої тяжкості, міра покарання за який передбачена на строк до 3 років, на що вказують додані до клопотання матеріали, а саме, заява потерпілої ОСОБА_10 , про вчинене правопорушення від 24 червня 2016 року /а.с.п.5/, протокол допиту потерпілої від 27 червня 2016 року /а.с.п.9-10/, протокол допиту підозрюваного /а.с.п.11-12/, протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 29 червня 2016 року /а.с.п.13-14/, протокол огляду місця події від 29 червня 2016 року /а.с.п.15-16/.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (п.55 Рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Про існування вказаних в клопотанні та ухвалі слідчого судді ризиків, а саме того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового слідства та суду, вчинити інший злочин свідчать дані про особу підозрюваного, досліджені слідчим суддею та колегією суддів /а.с.п.4, 56-61/, відповідно до яких підозрюваний ОСОБА_5 по даному кримінальному провадженню був оголошений у розшук /а.с.п.18/, впродовж проведення якого вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 грудня 2015 року ОСОБА_5 був засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, вчиненого ним після притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.185 КК України, крім того на даний час відносно особи підозрюваного в Бабушкінському районному суді м.Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження, передбачене ч.1 ст.309 КК України /а.с.п.50, 55/, яке не розглянуте через неявку обвинуваченого, що в сукупності з розумінням підозрюваним невідворотності та терміну покарання, яке може бути призначене судом і вказує на зазначені слідчим суддею ризики та підстави застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.2), п.3) ч.2 ст.177 КПК України.
Виходячи з наведеного вище, суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно визначено, як момент фактичного затримання підозрюваного та виправданий процесуальним законом строк дії запобіжного заходу, який буде достатнім у даному випадку для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення та його відповідної правової кваліфікації, розгляду справ у різних судах, так і вірно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України і тримання ОСОБА_5 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи як на те, що перебуваючи на волі підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування та суду, таким чином перешкоджаючи кримінальному провадженню, останньому було повідомлено про підозру у скоєнні інших злочинів, так і на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».
Колегія суддів не може погодитися з доводами захисника щодо недоведеності обґрунтованості підозри та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки слідчий суддя зазначене детально обґрунтував у своїй ухвалі /а.с.п.32/.
Доводи апеляційної скарги захисника в тій частині, що підозрюваний мав постійне місце проживання, жодного разу не викликався до суду, тому розшук останнього було оголошено безпідставно колегія суддів до уваги не приймає, оскільки дані про місце проживання підозрюваного занесені слідчим до протоколу зі слів самого підозрюваного /а.с.п.11/- АДРЕСА_2 , відповідно до даних паспорту підозрюваного /а.с.п.25/ останній зареєстрований в с.Смирнівка Лозівського району Харківської області, така ж адреса вказана і у вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 грудня 2015 року /а.с.п.52/, на території зазначеного населеного пункту, а саме с.Смирнівка, 14 жовтня 2015 року ОСОБА_5 і було скоєно повторний злочин, відповідно до довідки-характеристики Іларіонівської селищної Ради Дніпропетровської області, яка мається в матеріалах кримінального провадження на а.к.п.136 /а.с.п.56/ у вказаному населеному пункті, на який, як на місце постійного проживання посилається сторона захисту, ОСОБА_5 проживає лише періодично, з березня 2016 року, згідно матеріалів кримінального провадження, які знаходяться на розгляді у Бабушкінському районному суді м.Дніпропетровська /а.с.п.55/ місцем свого проживання ОСОБА_5 зазначив АДРЕСА_3 , що в сукупності і дає підстави колегії суддів зазначити про обґрунтованість висновків слідчого судді про перешкоджання підозрюваним ОСОБА_5 здійсненню кримінальним провадженням та про переховування останнього від органів досудового розслідування та судів, у провадженні яких знаходяться справи.
На підставі наведеного вище, керуючись ст.176 КПК України-ст.178 КПК України, ст.183 КПК України, ст.184 КПК України, ст.193 КПК України, ст.194 КПК України, ст.196 КПК України-ст.198 КПК України, ст.309 КПК України, ч.2 ст.376 КПК України, ст.405 КПК України, п.1) ч.3 ст.407 КПК України, ст.418 КПК України, ст.422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити- тримання під вартою на строк до 01 серпня 2016 року, до 13 години.
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3