АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 25 лютого 2016 року матеріали кримінального провадження № 0015745, за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року, щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 1999 року за ч. 2 ст. 140, ч. ч. 1,2 ст. 145, ч. 3 ст. 142, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі в ВТК посиленого режиму, строком до 12 років, з конфіскацією майна, постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 липня 2007 року згідно ст. 82 КК України, не відбуту частину покарання змінено на 3 роки і 11 місяців обмеження волі;

та
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Балтозарівка, Чаплинського району, Херсонської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає в АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

обвинувачених у вчиненні кожним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

за участі сторін кримінального провадження: прокурора потерпілих захисника обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен окремо, визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 296 КК України, і призначено кожному покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звільнені від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням на кожного обов`язків, які передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Також, судом вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 та юридичну кваліфікацію його дій, просить скасувати вирок суду в частині призначеного останньому покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, відповідно до якого ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 3 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. В іншій частині вирок суду залишити без змін. Апеляційна скарга мотивована зокрема тим, що районний суд не надав належної і достатньої оцінки даним про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливого злочину проти власності і відбував реальне покарання у місцях позбавлення волі. Разом з тим, маючи не зняту і не погашену судимість, ОСОБА_6 вчинив новий умисний злочин, що підтверджує його небажання стати на шлях виправлення. Крім цього, прокурор звертає увагу, що місцевий суд не зміг навести належного обґрунтування на користь свого рішення про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, оскільки таких даних в судовому розгляді кримінального провадження здобуто не було.

Вирок суду відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ніким із учасників провадження не оскаржувався.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення прокурора, який просив вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції через відсутність у матеріалах провадження технічного носія інформації на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, потерпілих, обвинувачених та захисника, кожен з яких заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинувачених, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 15 жовтня 2015 року біля 15 години перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходились на вул. Азербайджанській, 8-Б, в м. Києві, де в цей час у них виник спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій відносно раніше невідомих їм осіб волонтерів на добровільних засадах політичної партії «Право Народу» - ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , які перебували біля тентової агітаційної палатки вказаної партії та здійснювали волонтерську діяльність.

В подальшому, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_6 , безпричинно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувався особливою зухвалістю і виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, у світлий час доби, розпочали словесний конфлікт, що супроводжувався брутальною лайкою з вищевказаними особами.
Після чого, ОСОБА_7 зайшов всередину вказаної тентової палатки та перевернув стіл з агітаційними брошурами на землю. Також, знаходячись у вказаній палатці, ОСОБА_7 взяв до рук пластиковий стіл, пластиковий стілець та термос, який належить ОСОБА_12 , вийшов з палатки та разом з ОСОБА_6 , який ввесь час супроводжував дії ОСОБА_7 нецензурною лайкою, направились в напрямку ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .
Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , не реагуючи на неодноразові прохання ОСОБА_12 заспокоїтись та повернути речі, незважаючи, що на вулиці знаходяться інші громадяни, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до загальноприйнятих у суспільстві правил моральності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, продовжували висловлюватись брудною лайкою в бік ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .
В подальшому, ОСОБА_12 та ОСОБА_9 намагались припинити хуліганські дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , тоді ОСОБА_6 , продовжуючи реалізувати спільний злочинний намір, спрямований на вчинення хуліганських дій, рукою наніс ОСОБА_12 удар по обличчю, внаслідок чого останній відійшов назад та став словесно заспокоювати нападників, після чого, ОСОБА_6 наніс йому удар ногою в область паху.
В цей час, ОСОБА_9 знаходячись на землі, намагався уникнути нападу з боку ОСОБА_7 утримуючи останнього двома руками, отримав від ОСОБА_6 удар ногою по голові, внаслідок якого втратив свідомість.
За вказаною подією, яка тривала близько 10 хв., спостерігав ОСОБА_13 , який з метою припинення триваючих протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , підійшов до останніх та фізично і словесно почав перешкоджати їхнім хуліганським діям відносно потерпілих.
Так, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_7 та з метою припинення хуліганських дій нападників, почав відтягувати останнього від ОСОБА_9 , який був без свідомості. В цей час, ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, наблизився до ОСОБА_10 та грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до існуючих елементарних правил і норм поведінки в суспільстві, з особливою зухвалістю, у денний час доби, почав словесно ображати останнього брутальною нецензурною лайкою та наніс йому два удари кулаками в область обличчя, тим самим чинив активний опір громадянину, який намагався припинити хуліганські дії.
В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зникли, але невдовзі, того ж дня, були затримані працівниками міліції неподалік від місця злочину.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. А саме, рішення має бути ухвалене згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і допустимих мотивів.
Обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду.

Як вбачається зі змісту ч. 5 ст. 27 КПК України під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів.

Ч. 3 ст. 56 КПК України передбачено, що під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право, зокрема, бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду; брати участь у судовому провадженні; висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому.

Проте матеріалами кримінального провадження підтверджуються як доводи прокурора про відсутність у матеріалах провадження технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове засідання в суді першої інстанції за 17 грудня 2015 року, так і те, що вказане судове провадження здійснено за відсутності всіх потерпілих, які належним чином про дату, час і місце судового засідання не повідомлялись.

Відповідно до п.п. 5, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, або ж якщо у матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню, як незаконний, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. З огляду на це колегія суддів вважає за можливе оцінку доводам наведеним в апеляційній скарзі та в запереченнях на неї не давати, оскільки вони підлягають ретельному дослідженню і врахуванню при новому розгляді в суді першої інстанції

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року у кримінальному провадженні № 0015745 щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за обвинуваченням кожного у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 296 КК України КК України - скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження у Дніпровському районному суді м. Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа №11-кп/796/585/2016 Категорія КК: ч. 3 ст. 296 КК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_14 Доповідач: ОСОБА_1