Провадження №11-кп/772/66/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2016 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження №0004364 за апеляційною скаргою зі змінами прокурора ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого: 02.11.2005 року вироком Староміського районного суду м. Вінниці за ч. 2 ст. 186, ст. 104, ст. 69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим 1 рік 6 місяців; 10.10.2008 року вироком Староміського районного суду м. Вінниці за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців обмеження волі, звільненого від відбування покарання по амністії; 28.08.2009 року вироком Староміського районного суду м. Вінниці за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, звільненого умовно-достроково з Крижопільської ВК № 113 Вінницької області з невідбутим строком покарання 11 місяців 9 днів обмеження волі на підставі постанови Крижопільського райсуду Вінницької області від 22.12.2010 року; 07.07.2015 року вироком Вінницького районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років восьми місяців позбавлення волі,

за ст. 395 КК України виправдано за відсутністю в його діях складу цього злочину.

Досудовим розслідуванням ОСОБА_7 обвинувачується за ст. 395 КК України, а саме у порушенні правил адміністративного нагляду, тобто у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, за наступних обставин.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.08.2013 року ОСОБА_7 , відповідно до п. «в» ст. 3, ст. 4, 5, 6, 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», встановлено адміністративний нагляд строком на один рік та встановлено наступні обмеження: заборонено відвідувати ресторани, кав`ярні, бари та інші місця продажу спиртних напоїв на розлив; заборонено виїжджати за межі міста проживання без дозволу керівництва територіального ОВС; зобов`язано знаходитись за місцем проживання з 22:00 до 06:00 години; зобов`язано з`являтися на реєстрацію до територіальної ОВС кожної середи кожного місяця з 16:00 год. до 18:00 год.
22.08.2013 року дану постанову суду ОСОБА_7 було оголошено, про що останній поставив свій підпис.
З моменту встановлення адміністративного нагляду ОСОБА_7 неодноразово порушував зазначені вище обмеження, які йому встановлені судом, за що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. 09.06.2014 року ОСОБА_7 , маючи на меті ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив, без належного дозволу, місце свого проживання у АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_7 без поважних причин не повідомив про це органи внутрішніх справ та змінив місце свого проживання.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та призначити покарання у виді 6 місяців арешту. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Вінницького районного суду від 7.07.2015 року та призначити остаточне покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі.

Інші учасники процесу апеляційних скарг не подавали.

Заслухавши доповідь головуючого судді, прокурора ОСОБА_6 , який не підтримав апеляційну скаргу зі змінами, вирок суду вважає законним та обґрунтованим, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги зі змінами, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги зі змінами, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За встановлених фактичних обставин справи, виходячи із закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості та вимог статей 17, 94, 368, 374 КПК України вирок суду повинен бути законним і вмотивованим, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд першої інстанції, забезпечуючи принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів і у доведеності їх переконливості, прийняв законне та обґрунтоване рішення про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, який йому був інкримінований.

Мотивуючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції зазначив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , не знайшли свого підтвердження.

Як убачається з матеріалів провадження, суд відповідно до вимог кримінального процесуального закону у судовому зсіданні перевірив усі надані стороною обвинувачення докази, на підставі яких ОСОБА_7 було оголошено про підозру та давши їй належну оцінку, обґрунтовано дійшов висновку про виправдання його за ст. 395 КК України.

Диспозиція ст. 395 КК України вказує на те, що адміністративний нагляд має бути порушено особою, щодо якої він встановлений у разі звільнення з місць позбавлення волі.
Таким чином орган досудового розслідування мав би встановити, що адміністративний нагляд ОСОБА_7 був встановлений після звільнення його з місць позбавлення волі і він його порушив.
Проте цього зроблено не було.
Разом з тим, суд дослідивши всі докази, дійшов висновку, що ОСОБА_7 не є суб`єктом Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994 р №264/94-ВР, оскільки на момент застосування до нього адміністративного нагляду він не був засуджений до позбавлення волі і відповідно з місць позбавлення волі не звільнявся.
В суді першої інстанції встановлено, що адміністративний нагляд ОСОБА_7 установлено без законних на те підстав.

Доказів, що адміністративний нагляд ОСОБА_7 був встановлений після його звільнення з місць позбавлення волі суду надано не було, оскільки слідством не здобуто, що виключає підстави притягнення до відповідальності ОСОБА_7 за ст. 395 КК України.

Спростовуючи висунуту підозру ОСОБА_7 , суд першої інстанції навів належну мотивацію прийнятому рішенню і обґрунтовано дійшов висновку про його виправдання.

Враховуючи установлені судом фактичні обставини справи, на підставі досліджених у справі доказів, колегія суддів дійшла висновку, що виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 є законним та вмотивованим, а апеляційна скарга такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 405, 407 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу зі змінами прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2015 року без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підписи) ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно оригіналу.
Суддя: