Справа № 308/5151/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому засіданні матеріали за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 18.05.2016 року.

Даною ухвалою слідчого судді відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінальної справи , порушену за його заявою.

Слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що скаржник звернувся до суду зі скаргою у якій покликався на норми КПК України які регулюють порядок оскарження постанови слідчого. Зі змісту та нумерації вказаних норм , слідчий суддя прийшов до переконання , що скаржник керувався нормами КПК України 2012 року, хоча скаржник оскаржував поставу слідчого про закриття кримінальної справи від 11.05.2010 року. Тобто, з урахуванням положень п. 7 розділу XI Перехідні положення КПК України (2012 року) скаржник мав оскаржувати постанову слідчого в порядку КПК України ( 1960 року) .

Таким чином , слідчий суддя прийшов до висновку , що оскільки скарга подана на рішення слідчого, що не підлягає оскарженню в порядку КПК України 2012 року , то у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 слід відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 18.05.2016 року, поновити строк на оскарження постанови слідчого та постановити нову ухвалу якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінальної справи від 11.05.2010 року. Вказує на те, що звертаючись до суду зі скаргою не зазначав яким саме КПК України ( 2012 року чи 1960 року) необхідно керуватися суду при прийнятті рішення.

Заслухавши доповідь судді, доводи апеляційної скарги , перевіривши матеріали надані судом, апеляційний суд вважає, що вона підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Згідно п. 7 розділу XI Перехідні положення КПК України (2012 року) та п.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання застосування розділу XI Перехідні положення КПК України №1735/0/4 від 26.11.2012 року оперативно-розшукові заходи, слідчі та процесуальні дії, розпочаті до дня набрання чинності цим Кодексом, завершуються у порядку, який діяв до набрання ним чинності, а суд розглядає скаргу за правилами передбаченими главами 22, 30 КПК України (1960 року).

Відповідно до вимог ст. 236-6 КПК України постанова судді за результатами перевірки законності і обґрунтованості рішень слідчого, прокурора має бути вмотивованою. Суддя зобов`язаний вказати в постанові, які саме факти чи обставини покладені в основу прийнятого за скаргою рішення.

Згідно ч. 4 ст. 236-6 КПК України (в редакції 1960 року) розглянувши скаргу, суддя залежно від того, чи були при закритті кримінальної справи виконані вимоги ст.ст.213,214 цього кодексу, приймає одне з таких рішень: скасовує постанову про закриття кримінальної справи і направляє справу прокурору; залишає скаргу без задоволення.

Вказаних вимог законодавства суд першої інстанції не дотримався.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 18.05.2016 року звернувся саме до Ужгородського міськрайонного суду, а не до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області прокурора від 11.05.2010 року про закриття кримінальної справи ( а. с. 1-4) з проханням її скасувати як незаконну та поновити строк на її оскарження. Як КПК України 1960 року так і КПК України 2012 року передбачали єдиний порядок оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження чи справи шляхом подачі скарги. Тобто, скаржник дотримався порядку оскарження постанови слідчого.

Оскільки, вказана постанова слідчого винесена до вступу в дію КПК України (2012 року), а тому згідно п. 7 розділу XI Перехідні положення КПК України підлягала розгляду в порядку глави 22 КПК України (1960 року), який не передбачає порядку відкриття провадження.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду, прийнявши до розгляду дану скаргу, всупереч вимогам вказаних положень, розглянув подану скаргу в порядку КПК України ( в редакції 2012 року), тобто всупереч вимогам законодавства. Крім того, слідчим суддею не перевірено правильність реєстрації вказаного провадження та визначення судді доповідача. Розподіл вказаної скарги мав здійснюватися між усіма суддями суду , а не між слідчими суддями .

Оскільки скарга не розглядалася по суті, а процесуальне рішення прийнято в порядку КПК України (2012 року), в апеляційному порядку оскаржено судове рішення у формі ухвали слідчого судді, то апеляційний суд позбавлений можливості усунути вказані порушення, а тому колегія суддів вважає за необхідне направити подану скаргу до суду першої інстанції для її розгляду в передбаченому законодавством порядку.

Керуючись вимогами п. 7 розділу XI Перехідні положення КПК України, ст. 407, 409 КПК України ( в редакції 2012 року ), апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 18.05.2016 року про відмову у відкритті провадження скасувати.

Матеріали за скаргою направити до суду першої інстанції для розгляду в порядку глави 22 КПК України (в редакції 1960 року).

Ухвала суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: