Справа № 415/4248/15-к
Провадження № 11-сс/782/201/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«29» серпня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
Головуючого , судді - ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 18.08.2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецька Луганської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ,-

в с т а н о в и л а :
18.08.2016 року до Лисичанського міського суду Луганської області надійшло клопотання органів досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч.ч.1,2 ст. 153 КК України.
Ухвалою слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 18 серпня 2016 року клопотання старшого слідчого СВ Лисичанського ВП ГУНП України в Луганській області ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Лисичанської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обчислюється строком на 60 днів з моменту обрання, тобто з 18.08.2016 року по 16.10.2016 року.

Строк дії ухвали до 16.10.2016 року.

В клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначено, що 01.02.2016 року приблизно о 8 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 рухаючись на автомобілі ВАЗ 21104 сірого кольору,

реєстраційний номер НОМЕР_1 , в районі буд. 24/3 по вул. Рєпіна м.Лисичанська, побачив раніше незнайому йому малолітню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась у напрямку зупинки громадського транспорту.

Керуючись раптово виниклим умислом на вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, ОСОБА_7 під виглядом особи, яка не знає місцевості, запропонував малолітній ОСОБА_9 показати йому дорогу, і, одночасно, підвезти її до місця призначення. Після того як малолітня ОСОБА_9 пристала на його пропозицію, та сіла в автомобіль, ОСОБА_7 заблокувавши дверцята автомобілю, тим самим позбавивши малолітню ОСОБА_9 можливості уникнути протиправних дій з його боку, почав рухатися по вул. Рєпіна та звернув у безлюдний провулок, розташований між буд. 46 та 46 «а» по вул. Рєпіна м. Лисичанська, де зупинив автомобіль. Після чого ОСОБА_7 усвідомлюючи, що перед ним знаходиться малолітня особа, діючи умисно, з метою задоволення статевої пристрасті вчинив розпусні дії відносно малолітньої ОСОБА_9 , які полягали в оголенні ОСОБА_7 свого статевого органу та змушенні малолітньої ОСОБА_9 торкатися руками його статевого органу.

Далі ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою подальшого задоволення своєї статевої пристрасті перевіз малолітню ОСОБА_9 в район зупинки громадського транспорту, розташованої біля буд. 1 по вул. Машинобудівельників м. Лисичанська, де зупинивши автомобіль на узбіччі дороги, діючи умисно, скориставшись безпорадним станом малолітньої ОСОБА_9 , продовжив вчиняти розпусні дії відносно неї, оголивши свій статевий орган, та змусивши її торкатися руками його оголеного статевого органу.

Розуміючи, що його протиправні дії на проїзній частині можуть бути виявлені сторонніми особами, ОСОБА_7 тимчасово припинив свої розпусні дії щодо малолітньої особи, та перевіз малолітню ОСОБА_9 , на вул. М.Рильського м. Лисичанська, де в районі сміттєвих контейнерів, розташованих навпроти буд. 17/2, де знову зупинив автомобіль, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, знову приспустив свої брюки, оголив статевий орган, та змусив малолітню ОСОБА_9 , торкатися руками його оголеного статевого органу. У цей самий час у напрямку автомобіля рухалась невідома жінка, побачивши яку, малолітня ОСОБА_9 почала кричати. Невідома жінка, почувши крик, озирнулася навколо, але не зрозумівши звідки він лунає, пройшла повз автомобілю. Після цього ОСОБА_7 припинив свої злочинні дії та відвіз малолітню потерпілу в район буд. АДРЕСА_3 , де розблокувавши дверцята автомобілю, відпустив її, заздалегідь попередивши її, що нікому не потрібно розповідати про події того дня.

1 лютого 2016 року відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 та розпочато досудове розслідування.

05.05.2016, приблизно о 23 годині 15 хвилин, ОСОБА_7 рухаючись на автомобілі ВАЗ 21104, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , побачивши ОСОБА_10 , яка знаходилася в районі зупинки громадського транспорту «Жовтнева» по вул. Першотравневій м. Лисичанська, під`їхав до неї, відчинив скло, та маючи умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, погрожуючи предметом, зовні схожим на пістолет, який у зв`язку із зовнішньою схожістю з вогнепальною зброєю був сприйнятий потерпілою як такий, що становить реальну загрозу її життю та здоров`ю, змусив ОСОБА_10 сісти до автомобілю, після чого відвіз її у район буд. АДРЕСА_4 , де задовольнив статеву пристрасть неприроднім способом.

6 травня 2016 року відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001121 та розпочато досудове розслідування.

01.08.2016, приблизно о 9 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 рухаючись на автомобілі ВАЗ 21104 сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , побачивши ОСОБА_11 , яка знаходилась в районі зупинки громадського транспорту «Гора Кірова» м. Лисичанська, під`їхав до неї, відчинив скло, та маючи умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, погрожуючи предметом, зовні схожим на пістолет, який у зв`язку із зовнішньою схожістю з вогнепальною зброєю був сприйнятий потерпілою як такий, що становить реальну загрозу її життю та здоров`ю, змусив ОСОБА_11 сісти до автомобілю, відвіз її у район очисних споруд, розташованих по вул. Червоній м. Лисичанська, де повторно задовольнив статеву пристрасть неприроднім способом.

1 серпня 2016 року відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001953 та розпочато досудове розслідування.

18 серпня 2016 року склад злочину у кримінальному провадженні № 0001953 було перекваліфіковано з ч.1 ст. 153 КК України на ч.2 ст. 153 КК України.

18 серпня 2016 року матеріали досудового розслідувань за № 0000233 від 01.02.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.256 КК України, за № 0001121 від 06.05.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.153 КК України, за № 0001953 від 01.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 153 КК України, об`єднані в одне провадження за №0000233, про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

18 серпня 2016 року органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.156, ч. 1, ч. 2 ст. 153 КК України.

Задовольнивши клопотання, слідчий суддя послався на обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.2 ст. 156, ч.ч.1,2 ст. 153 КК України, та наявні ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих.

Таким чином, враховуючи обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що ОСОБА_7 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою запобігання переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілих, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обгрунтування своїх вимог захисник посилається на відсутність доказів, підтверджуючих ризики, зазначені у клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вказує, що обмеження лише переліком законодавчих підстав без встановлення їх наявності та обгрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини ( п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України від 10.02.2011 року).

Крім того захисник зазначає, що при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не були враховані ті обставини, що він характеризується позитивно, одружений, здійснює підприємницьку діяльність та має постійне місце мешкання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення захисника, яка підтримала вимоги своєї апеляційної скарги, пославшись на доводи викладені в ній, просила обрати її підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, пояснення слідчого, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст.177,178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судова колегія вважає, що обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 156, ч.ч.1,2 ст. 153 КК України, підтверджується наведеними в клопотанні слідчого обставинами та наданими доказами, які досліджені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, а саме:

- протоколом огляду місця події від 01.02. 2016 року;

- показами потерпілої ОСОБА_12 ;

- протоколом слідчого експерименту;

- показами потерпілої ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду місця події від 06.05. 2016 року;

- висновком молекулярно-генетичної експертизи№10-317 від 02.08.2016 року;

- протоколами огляду предметів;

- показами потерпілої ОСОБА_11 ,

- протоколами огляду місця події від 01.08. 2016 року;

- протоколом впізнання особи за фотознімками від 17.08.2016 року;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання від 17.08.2016 року.

Слідчий суддя обгрунтовано вказав на існуючі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих.

Про це свідчать такі обставини, як вагомість наявних доказів про вчинення злочину та наявність підозри у вчинені ним злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст.156 КК України за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років і яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 153 КК України за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 5 років, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, та кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 153 КК України за яке передбачено покарання від 3 до 7 років, та відноситься до тяжкого злочину, слідчий суддя прийшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, враховуючи такі обставини, що ОСОБА_7 вчинив ряд злочинів проти статевої свободи та недоторканості ряду осіб, в тому числі і відносно малолітньої особи, вчинив ці дії із застосуванням насильства, йому відомі місця проживання потерпілих, що свідчить про те, що підозрюваний знаходячись на свободі може впливати на них.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді не визначати розмір застави при застосуванні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки кримінальні правопорушення, у скоєні яких підозрюється ОСОБА_7 , вчиненні із застосуванням насильства.

За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.ст.194, 196 КПК України, дійшов висновку про доцільність обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим, мотивованим та єдино можливим запобіжним заходом щодо даного конкретного випадку, застосування інших запобіжних заходів є недоцільним.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника є безпідставною та задоволенню не підлягає, а рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 18.08.2016 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
__________ __________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3