Справа № 2018/1-320/10
н/п 1-в/640/204/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2016 р. Київський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі представника ВДВС - ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про встановлення чи зміну порядку і способу виконання вироку Київського районного суду м.Харкова від 19 листопада 2010 року відносно ОСОБА_5 ,-
Вироком Київського районного суду м.Харкова від 19 листопада 2010 року засуджений ОСОБА_5 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.187, ч.3 ст.357 КК України до 8 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.
20.04.2016 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява старшого державного виконавця Київського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_3 про встановлення порядку виконання виконавчого провадження ВП №29549739 з примусового виконання виконавчого листа №1-320/11/16, виданого 30.09.2011 року Київським районним судом м. Харкова, про конфіскацію всього майна, належного ОСОБА_5 , шляхом реалізації ? частини квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві особистої власності боржнику.
На обґрунтування заяви державний виконавець зазначив наступне.
На примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження за номером ВІІ № 29549739 з виконання виконавчого листа № 1-320/11/16, виданого 30.09.2011 року Київським районним судом м. Харкова, про конфіскацію всього майна належного ОСОБА_5 на користь держави.
20.10.2010 у відповідності до ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 03.09.2011) державним виконавцем відділу винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.
11.04.2012 у відповідності до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржник та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно, яке зареєстровано на праві власності за боржником.
Згідно відповіді КП «ХМБТІ» на ім`я боржника зареєстрована на праві спільної сумісної власності частина квартири АДРЕСА_1 .
Державним виконавцем на адресу Київського районного суду м. Харкова надіслано подання про визначення частини квартири, належної на праві спільної сумісної власності боржнику ОСОБА_6 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова задоволено подання державною виконавця про визначення частий квартири належної боржнику та визначено, що ОСОБА_6 на праві власності належить ? частина квартири АДРЕСА_1 .
16.09.2013 державним виконавцем здійснений вихід за адресою реєстрації боржника, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 та складено акт опису та арешту майна, відповідно до якого описано та арештовано частину квартири, належної ОСОБА_6 .
Згідно відповіді КГІ «Жилкомсервіе» за № 655 від 05.03.2015 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована неповнолітня дитина 2014 року народження.
Державним виконавцем надіслано запит до Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, з метою надання дозволу на подальшу реалізацію квартири.
До Київського відділу ДВС Харківського МУЮ надійшла відповідь з Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради за № 1519/0/202-13 від 30.10.2013 про заперечення проти реалізації вищевказаної квартири.
Посилаючись на п.4.5.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. вказав, що в ході примусового виконання вищевказаного рішення суду встановлена відсутність іншого майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення, окрім 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .
У судовому засідання старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 заяву підтримав з підстав, викладених у заяві, просив її задовольнити.
Прокурор Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області ОСОБА_4 проти задоволення заяви заперечувала.
Адвокат ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлена судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Її неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви.
Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання не доставлявся.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.
Вироком Київського районного суду м.Харкова від 19 листопада 2010 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст.187, ч.3 ст.357 КК України до 8 років позбавлення волі, з конфіскацією майна (т.2 а.с.199-205).
Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 19.08.2011 року вирок Київського районного суду м.Харкова від 19.11.2010 року відносно ОСОБА_5 залишено без змін (т.2 а.с.273-279).
30.09.2011 до Київського ВДВС направлено виконавчий лист по кримінальній справі №1-320/16 відносно ОСОБА_5 (т.2 а.с.251).
Вирок Київського районного суду м.Харкова від 19 листопада 2010 року набрав законної сили, а тому призначене додаткове покарання у виді конфіскації майна не підлягає заміні.
Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, звернутися до суду про зміну способу і порядку його виконання.
Відповідно до змісту роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків" за №11 від 21 грудня 1990 року, у порядку передбаченому ст.411 КПК України, суд може вирішувати лише ті питання, які не стосуються суті вироку і не тягнуть погіршення становища засудженого.
Приймаючи до уваги, що вказане в заяві прохання представника ВДВС стосується суті вироку, її задоволення потягне за собою зміну суті вироку в частині конфіскації майна засудженого, що недопустимо, також враховуючи, що положеннями ст.59 КК України не передбачено можливості зміни способу і порядку виконання вироку (чи виконавчого документа, як зазначено в заяві), в частині конфіскації майна засудженого, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.369-372, 537, 539 КПК України, суд -
У х в а л и в :
Відмовити у задоволенні заяви старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про встановлення чи зміну порядку і способу виконання вироку Київського районного суду м.Харкова від 19 листопада 2010 року відносно ОСОБА_5 .
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м.Харкова протягом 7 діб з дня проголошення.
Головуючий ОСОБА_1