Справа № 363/3629/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/110/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 48 04.05.2016

УХВАЛА
Іменем України
04 травня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченої ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 10.11.2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Артем, Приморського краю РФ, громадянку України, неодружену, з вищою освітою, працюючу слідчим Звенигородського РВ ГУ МВС України в Черкаській області, яка проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судиму, -

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік обмеження волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням функцій представника влади на 2 (два) роки.

На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання звільнено.

Вирішено питання про судові витрати.

Згідно вироку суду ОСОБА_9 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, вчиненого за наступних обставин.

ОСОБА_9 , обіймаючи посаду слідчого СВ Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області, використовуючи свої службові повноваження, перебуваючи в приміщенні Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області за адресою: Київська область м. Вишгород, вул. Кургузова, 3, в період з 23.02.2011 року по 29.12.2011 року, більш точного часу слідством не встановлено, діючи умисно в службових інтересах, з метою як найшвидшого закінчення досудового розслідування кримінальної справи № 28-3235 щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч. З ст. 185 КК України, що знаходилася в її провадженні, вчинила службове підроблення офіційних документів, тобто використала комп`ютерну техніку та склала офіційні документи, при цьому їх для ознайомлення та підпису обвинуваченому ОСОБА_11 не надавала, власноручно здійснила письмовий запис та внесла відомості за ОСОБА_11 у процесуальних документах, відносно якого проводила слідчі дії, та підписала їх, як особа, яка проводила слідчі дії, а саме:

1.протокол надання підозрюваному (потерпілому) копії постанови про порушення кримінальної справи від 23.02.2011 року на 1 арк.,

2.постанову про застосування запобіжного заходу підписки про невиїзд від 21.03.2011 року на 2 арк.,

3.підписку про невиїзд від 21.03.2011 року на 1 арк.,

4.протокол допиту підозрюваного ОСОБА_11 від 21.03.2011 року на 4 арк.,

5.постанову про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_11 від 21.03.2011 року на 3 арк.,

6.протокол надання підозрюваному (потерпілому) копії постанови про порушення кримінальної справи від 01.11.2011 року на 1 арк.,

7.протокол роз`яснення прав підозрюваному від 30.10.2011 року на 1 арк.,

8.протокол відмови від захисника від 30.10.2011 року на 1 арк.,

9.постанову про прийняття відмови від захисника від 30.10.2011 року на 1 арк.,

10.протокол допиту підозрюваного ОСОБА_11 від 30.10.2011 року на 4 арк.,

11.протокол відмови від захисника від 01.11.2011 року на 1 арк.,

12.постанову про прийняття відмови від захисника від 01.11.2011 року на 1 арк.,

13.постанову про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_11 від 01.11.2011 року на 3 арк.,

14.протокол допиту обвинуваченого ОСОБА_11 від 01.11.2011 року на 7 арк.,

15.протокол відтворення обстановки та обставин події від 01.11.2011 року на 5 арк.,

16.постанову про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_11 від 21.12.2011 року на З арк.,

17.протокол додаткового допиту обвинуваченого ОСОБА_11 від 21.12.2011 року на 7 арк.,

та внесла до вказаних процесуальних документів недостовірні відомості про роз`яснення прав та обов`язків обвинуваченого, отримання копій документів та ознайомлення з їх змістом обвинуваченим ОСОБА_11 .

Підписуючи вказані документи, як слідчий, про проведену слідчу дію ОСОБА_9 достовірно знала і не могла не знати, що підписи обвинуваченим ОСОБА_11 не ставилися, а виконані невстановленою слідством особою від імені обвинуваченого і тим самим вчинила службове підроблення вказаних офіційних документів.

Крім того, слідчий СВ Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області за адресою: Київська область м. Вишгород, вул. Кургузова, 3, в період з 23.02.2011 року по 29.12.2011 року, більш точного часу слідством не встановлено, діючи умисно в службових інтересах, вчинила службове підроблення офіційних документів, тобто власноручно виконала рукописні записи «Надруковано вірно та мною прочитано» від імені ОСОБА_11 в протоколі допиту підозрюваного від 21.03.2014 року, в протоколі допиту підозрюваного від 30.10.2011 року, в протоколі допиту обвинуваченого від 01.11.2011 року, в протоколі додаткового допиту обвинуваченого від 21.12.2011 року.

Разом з тим, слідчий СВ Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області за адресою: Київська область м. Вишгород, вул. Кургузова, 3, в період з 23.02.2011 року по 29.12.2011 року, більш точного часу слідством не встановлено, діючи умисно в службових інтересах, вчинила службове підроблення офіційних документів, тобто внесла до протоколу додаткового допиту обвинуваченого від 21.12.2011 року недостовірні відомості про те, що захисник ОСОБА_12 і обвинувачений ОСОБА_11 ознайомилися з протоколом додаткового допиту обвинуваченого. Хоча така слідча дія за участю захисника не проводилась. В подальшому вищезазначені підроблені процесуальні документи взято за основу обвинувачення, систематизовано, підшито, пронумеровано і 06.01.2012 року направлено разом із затвердженим обвинувальним висновком до суду для розгляду по суті. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 4.04.2013 року вирок Вишгородського районного суду Київській області від 03.12.2012 року щодо ОСОБА_11 скасовано з направленням справи на додаткове розслідування, внаслідок у тому числі зазначених порушень. В ухвалі Апеляційного суду Київської області однією з вимог зазначено необхідність проведення судово-почеркознавчої експертизи підписів підозрюваного ОСОБА_11 , з метою з`ясування, чи виконані підписи в процесуальних документах ним особисто.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання. Свої вимоги мотивує тим, що вирок суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, судом неповно встановлені обставини справи, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження доказів та внаслідок неправильної їх оцінки. Висновки суду, як і твердження обвинувачення, ґрунтуються не на доведених в суді фактах, а на припущеннях та недостовірних даних. Так, в обґрунтування вироку суд поклав покази свідків, які по своєму змісту не те, що не доказують вину ОСОБА_9 в інкримінованому їх кримінальному правопорушенні, а доводять її невинуватість. Окрім того, стосовно підроблення підписів обвинуваченого і захисника жодна експертиза не вказує безпосередньо на ОСОБА_9 , як на особу яка вчинила ці підроблення. Мова йде лише про написи на окремих документах про ознайомлення осіб з їх змістом. Аналогічно, проігноровано і сумнівність віднесення процесуальних документів до числа офіційних, як того вимагає диспозиція ст. 366 КПК України. Також, обвинувачена зазначає, що жодним доказом не доведено у справі факт використання комп`ютерної техніки, оскільки комп`ютерна техніка не вилучалась, не оглядалась і до справи не приєднувалась. Також, у суді першої інстанції під час дослідження матеріалів справи сторона захисту звертала увагу суду на те, що в матеріалах справи наявні документи виконані ОСОБА_11 , почерк в яких між собою різниться, а також різняться підписи ОСОБА_11 , що доводить те, що ОСОБА_11 змінює почерки на власний розсуд, чим пояснюється різниця в підписах ОСОБА_11 в різних процесуальних документах.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи і вичерпані можливості їх отримання. На обґрунтування своїх вимог посилається на доводи аналогічні доводам апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції, а провадження стосовно ОСОБА_9 закрити у зв`язку з невстановленими достатніми доказами для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам вищевказаних апеляційних скарг.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченої ОСОБА_9 , її захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на підтримку поданих ними апеляційних скарг, думку прокурора про необґрунтованість апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційних скарг необхідно відмовити з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин, відповідають матеріалам провадження і ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

Вина обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що в 2011 році, будучи адвокатом, захищав інтереси ОСОБА_11 в кримінальній справі щодо останнього. Після завершення розслідування в кабінеті слідчого знайомився зі справою в порядку ст. 218 КПК України (1960 року). Справа перебувала в непрошитому й не пронумерованому вигляді, оскільки слідча не встигала здійснити всі процесуальні дії. Не дивлячись на це, протокол про ознайомлення зі справою він підписав.

Однак, вже в суді, при детальному ознайомленні зі справою у деяких процесуальних документах виявив очевидні розбіжності в підписах ОСОБА_11 й наполягав на підробленні ряду процесуальних документів, клопотав про призначення судової почеркознавчої експертизи. Тільки в суді апеляційної інстанції його доводи належно взято до уваги.

Зазначив і про те, що в протоколі додаткового допиту обвинуваченого від 21.12.2011 року міститься не його підпис, який є підробленим. Така слідча дія за його участю насправді не проводилася.

Так, з показів свідка ОСОБА_11 вбачається, що в 2011 році слідчий ОСОБА_16 здійснювала розслідування кримінальної справи щодо нього. На досудовому слідстві він не мав можливості ознайомитися зі справою. Лише в суді він та його захисник змогли виявити, що на багатьох процесуальних документах міститься підроблені від його імені підписи, яких він особисто не ставив.

За час утримання в СІЗО його доставляли для проведення відтворення обстановки та обставин події. Інші слідчі дії, в тому числі на території СІЗО з ним не проводилися. Наполягав на тому, що в 17-ти процесуальних документах, по яких проведено почеркознавчу експертизу, стоять не його підписи. Які це конкретно процесуальні документи вже не пам`ятає. По цій справі з ним працювала тільки слідчий ОСОБА_9 .

З показів свідка ОСОБА_13 наданих в судовому засіданні вбачається, що з травня 2011 року по листопад 2013 року він обіймав посаду заступника прокурора Вишгородського району Київської області. На початку січня 2011 року кримінальну справу, яку розслідувала ОСОБА_9 щодо ОСОБА_11 ним направлено до суду. Також він підтримував обвинувачення у вказаній справі. В суді адвокат ОСОБА_12 неодноразово заявляв про підроблення підпису ОСОБА_11 у процесуальних документах, клопотав про призначення почеркознавчої експертизи. Висновки експертизи про підроблення підписів ОСОБА_11 стали підставою для порушення кримінальної справи за фактом службового підроблення.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що він протягом 2011 року обіймав посаду начальника СВ Вишгородського РВГУ, в тій частині, що слідчий ОСОБА_9 одноосібно розслідувала кримінальну справу щодо ОСОБА_11 , інші співробітники міліції до розслідування, а також формування та систематизації матеріалів справи не долучалися.

З показів свідка ОСОБА_15 вбачається, що він приймав участь в конвоюванні ОСОБА_11 на відтворення обстановки та обставин події до смт Димер Вишгородського району. Свідок не зміг показати, коли та за яких обставин складався протокол слідчої дії та коли, ким і де він підписувався.

Вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин, підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зокрема, під час судового розгляду було досліджено наступні процесуальні документи:

-протокол надання підозрюваному (потерпілому) копії постанови про порушення кримінальної справи від 23.02.2011 року;

-постанова про застосування запобіжного заходу підписки про невиїзд від 21.03.2011 року;

-підписка про невиїзд від 21.03.2011 року;

-протокол допиту підозрюваного ОСОБА_11 від 21.03.2011 року;

-постанова про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_11 від 21.03.2011 року;

-протокол надання підозрюваному (потерпілому) копії постанови про порушення кримінальної справи від 01.11.2011 року;

-протокол роз`яснення прав підозрюваному від 30.10.2011 року;

-протокол відмови від захисника від 30.10.2011 року;

-постанова про прийняття відмови від захисника від 30.10.2011 року;

-протокол допиту підозрюваного ОСОБА_11 від 30.10.2011 року;

-протокол відмови від захисника від 01.11.2011 року;

-постанова про прийняття відмови від захисника від 01.11.2011 року;

-постанова про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_11 від 01.11.2011 року;

-протокол допиту обвинуваченого ОСОБА_11 від 01.11.2011 року;

-протокол відтворення обстановки та обставин події від 01.11.2011 року;

-постанова про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_11 від 21.12.2011 року;

-протокол додаткового допиту обвинуваченого ОСОБА_11 від 21.12.2011 року;

У вказаних документах містяться підписи обвинуваченого ОСОБА_11 , а в деяких також і підписи захисника ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 112-157).

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 8757/8757/13-32 від 12.11.2013 року підписи від імені ОСОБА_11 , що містяться у вказаних вище процесуальних документах виконані не ОСОБА_11 , а іншою особою.

Лише тільки підпис від імені ОСОБА_11 , що міститься у нижній частині першого аркуша протоколу додаткового допиту обвинуваченого від 21.12.2011 року виконаний ним самим.

Підпис від імені ОСОБА_12 , що міститься у рядку між рукописними записами «Захисник:» та « ОСОБА_12 » на сьомому аркуші протоколу додаткового допиту обвинуваченого від 21.12.2011 року виконаний не ОСОБА_12 , а іншою особою (т. 1 а.с. 180-199).

Як вбачається з висновку судової почеркознавчої експертизи № 1 від 14.01.2014 року досліджувані рукописні записи «Надруковано вірно та мною прочитано» в протоколі додаткового допиту обвинуваченого від 21.12.2011 року, в протоколі допиту обвинуваченого від 01.11.2011 року, в протоколі допиту підозрюваного від 30.10.2011 року, в протоколі допиту підозрюваного від 21.03.2011 року виконані ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 233-256).

Однак за своїм змістовним навантаженням та суттю самого запису, такий запис повинен вчинюватися самим обвинуваченим, який власноручно підтверджує і засвідчує своїм підписом правильність викладеного твердження. Отже саме цей запис ОСОБА_11 не виконаний.

Відповідно до обвинувального акту щодо ОСОБА_11 , який 3.01.2012 року складено слідчим ОСОБА_9 , в провадженні якої знаходилася ця справа з 23.02.2011 року згідно постанови про порушення кримінальної справи і прийняття її до провадження (т. 2 а.с. 96). 6.01.2012 року вказаний обвинувальний висновок затверджено заступником прокурора Вишгородського району Київської області ОСОБА_13 та направлено до суду. В основу вказаного обвинувального висновку серед інших доказів покладено також і підроблені процесуальні документи, про які йдеться в цій справі (т. 2 а.с. 138-160).

Ці обставини знайшли своє відображення також і у довідці про рух справи, складеної заступником прокурора Вишгородського району Київської області ОСОБА_13 (т. 2 а.с. 128-129).

Пояснення свідків послідовні, відповідають поясненням одне одного та матеріалам кримінального провадження, а також підтверджуються доказами, які було досліджено під час судового слідства, а тому підстав для сумнівів в правдивості наданих пояснень не має.

Доводи захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_9 в апеляційних скаргах про те, що судом першої інстанції було проігноровано сумнівність віднесення процесуальних документів до числа офіційних, як того вимагає диспозиція ст. 366 КК України, колегія судів вважає необґрунтованими.

Так, відповідно до висновку Верховного Суду України у справі № 5-50кс15 від 09.07.2015 року, при встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків. Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.

Cуд першої інстанції зазначив, що всі підроблені ОСОБА_9 процесуальні документи, складено, видано та посвідчено слідчим в межах її службової компетенції під час розслідування кримінальної справи в порядку передбаченому КПК України (1960 року). При цьому такі документи повинні бути складені виключно за визначеною формою та з належними реквізитами.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції вказав, що зафіксована в протоколах та постановах слідчого інформація має юридично значущий характер, спрямована на збирання, перевірку і доказування всіх обставин, які підлягають доказуванню в кримінальній справі (ст. 64 КПК України 1960 року). Така інформація безумовно спричиняє наслідки правового характеру та спрямована на виконання завдань кримінального судочинства, охорону прав та законних інтересів осіб, швидке, повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону.

За таких обставин, та приймаючи до уваги висновок ВСУ у справі № 5-50кс15 від 09.07.2015 року, суд першої інстанції вважав підроблені ОСОБА_9 документи офіційними.

З вказаною позицією суду першої інстанції, погоджується також і суд апеляційної інстанції та вважає її правильною та обґрунтованою.

Отже колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції дана належна оцінка доказам, що містяться в матеріалах провадження, в їх сукупності та вірно кваліфіковано дії обвинуваченої ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 366 КК України, як службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Суд першої інстанції, згідно положень п. 2, 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п.п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7 ( із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №11), при призначенні обвинуваченій покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченої, зокрема те, що ОСОБА_9 вчинила кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, раніше не судима, позитивно характеризується за місцем роботи. Також судом першої інстанції враховано, що обвинувачена є працівником правоохоронного органу, а вчинене нею кримінальне правопорушення підриває авторитет влади та суперечить завданням правоохоронної діяльності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мотивовано обрав обвинуваченій ОСОБА_9 покарання, у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням функцій представників влади на 2 (два) роки, звільнивши її від відбування покарання, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок без зміни.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 10.11.2015 року відносно ОСОБА_9 без змін.

Головуючий :
Судді :