Ухвала іменем україни 21 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні подання Апеляційного суду Дніпропетровської області у формі ухвали від 11 квітня 2016 року про направлення кримінального провадження № 0000274 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

в с т а н о в и л а:
До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло подання Апеляційного суду Дніпропетровської області у формі ухвали від 11 квітня 2016 року про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області.
Вказаною ухвалою встановлено, що в провадженні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 129 КК України, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України. У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 258-3 КК України, всі свідки та обвинувачений мешкають на території Донецької області, що буде значно ускладнювати їх явку в судові засідання до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Крім того, зазначені справи нерозривно пов`язані спільними свідками та речовими доказами.
Учасники судового провадження належним чином повідомлені про день і час розгляду подання, в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає його розгляду. Клопотань та заперечень про відкладення дати розгляду подання не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені у поданні, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що подання задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Частиною 1 ст. 34 КПК України передбачені підстави для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду. Також, відповідно до положень абзацу шостого цієї статті до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2015 року кримінальне провадження № 0000274 щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 258-3 КК України, направлено з Красноармійського міськрайонного суду Донецької області до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області для його розгляду по суті згідно з вимогами ч. 1 ст. 32 КПК України та відповідно до розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ».
З огляду на положення ч. 5 ст. 34 КПК України, спори про підсудність між судами не допускаються.
Посилання у поданні апеляційного суду на утримання обвинуваченого в Артемівському слідчому ізоляторі та проживання свідків у Донецькій області як на винятковий випадок, у зв`язку з можливим ускладненням їх явки до вказаного суду, не може бути підставою для направлення справи з одного суду до іншого, оскільки це питання носить виключно організаційний характер забезпечення судового провадження.
Також, в ухвалі апеляційного суду хоча і порушується питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, проте фактично зроблено посилання на необхідність об`єднання проваджень, що відповідно до ч. 1 ст. 34 КПК не є підставою для передачі кримінального провадження з одного суду до іншого.
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для направлення кримінального провадження № 0000274 щодо ОСОБА_4 з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів відсутні, а виняткових випадків, передбачених частиною 1 ст. 34 КПК України, не встановлено.
А відтак, подання апеляційного суду у формі ухвали від 11 квітня 2016 року слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 32, 34 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
Подання Апеляційного суду Дніпропетровської області у формі ухвали від 11 квітня 2016 року про направлення кримінального провадження № 0000274 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3