Єдиний унікальний номер 722/1638/16-к
Номер провадження 1-в/722/887/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 серпня 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника СВК-67 ОСОБА_4
та засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокиряни клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
Засуджений ОСОБА_5 29.07.2016 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що за час відбування покарання в місцях позбавлення волі він своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та з наведених у ньому підстав просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважає, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Представник СВК-67 ОСОБА_4 в судовому засіданні вирішення клопотання залишив на погляд суду.
Голова спостережної комісії ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Вирішення клопотання залишив на погляд суду.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.
Вироком Київського районного суду м.Сімферополя Автономної Республіки Крим від 11.04.2012 року ОСОБА_5 засуджено за ст.187 ч.3, 70 ч.4 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Початок строку відбування покарання засудженому відраховується з 11.04.2012 року. При цьому, зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання, відбуте покарання за вироком Ялтинського міського суду АР Крим від 22.09.2011 року з 07.05.2011 року по 11.04.2012 року.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 25.03.2016 року зараховано засудженому ОСОБА_5 у строк відбування покарання за вироком Київського районного суду м.Сімферополя Автономної Республіки Крим від 11.04.2012 року, строк його попереднього ув`язнення з 17.06.2011 року по 12.07.2012 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, внаслідок зарахування засудженому ОСОБА_5 у строк покарання вказаного вище строку попереднього ув`язнення, кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 12.10.2017 року.
Пунктом 3 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

У відповідності до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.3 ст.187 КК України, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 , відноситься до категорії умисних особливо тяжких злочинів.

Як встановлено судом, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 із врахуванням зарахованого строку попереднього ув`язнення відбув 6 років 3 місяці 23 дні позбавлення волі, що становить більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.
Виходячи із нововизначеного кінцевого строку відбування покарання, невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі станом на час розгляду судом клопотання становить 1 рік 2 місяці 7 днів.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Із матеріалів особової справи встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 07.05.2011 року. В Сокирянську ВК-67 засуджений прибув для відбування покарання 16.09.2012 року.
Як вбачається із довідки про заохочення і стягнення на засудженого ОСОБА_5 та матеріалів особової справи, за час перебування в місцях попереднього ув`язнення та позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 неодноразово допускав порушення режиму утримання та відбування покарання, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, на даний час раніше накладені стягнення на засудженого ОСОБА_5 погашені в установленому законом порядку, заохочень не мав.
Відповідно до довідки відділу організації та нормування праці №620 від 27.07.2016 року та матеріалів особової справи встановлено, що по прибуттю до установи і до жовтня 2012 року та в березні 2015 року засуджений ОСОБА_5 був працевлаштований в гірничому цеху №1 вибірником-складальником каменю стінового, встановлені змінні завдання не виконував. В періоди з листопада 2012 року по лютий 2015 року, а також з квітня 2015 року по вересень 2015 року засуджений бажання залучатись до суспільно-корисної праці не виявляв. Однак, в подальшому під випливом заходів виховного характеру засуджений зрозумів необхідність залучення до праці і з жовтня 2015 року по даний час працевлаштований на підприєстві установи в гірничій дільниці в якості вибірника-складальника каменю стінового, поставлені йому змінні виробничі завдання виконує у повному обсязі.

Крім цього, із матеріалів особової справи встановлено, що засуджений, у відповідності до ч.5 ст.118 КВК України, в добровільному порядку виконує роботи з благоустрою установи.
При цьому, з підстав, визначених у ч.2 ст.4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, згідно якої ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю, суд вважає, що неприйняття засудженим участі у виконанні оплачуваних робіт на підприємстві установи, не може слугувати підставою для висновку про негативне ставлення засудженого до суспільно-корисної праці.

Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої начальником колонії 28.07.2016 року, встановлено, що заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні засуджений ОСОБА_5 відвідує, також періодично відвідує православний храм, який функціонує в установі. По відношенню до представників адміністрації засуджений тактовний, у відношенні з іншими засудженими не конфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими різної спрямованості. Засуджений ОСОБА_5 утримує в чистоті і порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Соціально-корисні зв`язки на волі засуджений підтримує з рідними шляхом побачень, телефонних розмов, отримує посилки та передачі.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 зазначав, що свою винуватість у вчиненні злочинів він визнає та щиро кається.

Згідно довідки медичної частини Сокирянської ВК-67 №527 від 27.07.2016 року, за результатами комісійного обстеження засудженому ОСОБА_5 встановлено діагноз: післятромбофлобітична хвороба судин правої гомілки, працездатний з працевлаштуванням, на даний час стан здоров`я засудженого задовільний.
Відповідно до довідки бухгалтерії Сокирянської ВК-67 №1701 станом на 27.07.2016 року виконавчих листів відносно засудженого на виконанні в установі не перебуває.

Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із виписки з протоколу №7 від 22.07.2016 року засідання комісії відділення №5 з оцінки ступеню виправлення засуджених, рішенням вказаної комісії засуджений ОСОБА_5 визнаний таким, що станом на 22.07.2016 року стає на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.

Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням процесу позитивних змін, які відбулися в особистості засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заслуговує бути звільненим від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Київського районного суду м.Сімферополя Автономної Республіки Крим від 11.04.2012 року, умовно-достроково на невідбутий строк 1 (один) рік 2 (два) місяці 7 (сім) днів.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71,72 КК України.

Після набрання ухвалою суду законної сили, її копію для виконання надіслати Сокирянській виправній колонії №67 ВДПтСУ в Чернівецькій області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Сокирянського
районного суду ОСОБА_1