Справа № 727/2393/16-к
Провадження № 1-кп/727/196/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2016 року. Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю сторін судового провадження:
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
потерпілого - ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, дітей не має, непрацюючого, раніше судимого:
- вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11 травня 2005 року за ст.185 ч.3 КК України з застосуванням ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився 24 травня 2006 року умовно-достроково на 4 місяці 11 днів;
- вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 07 жовтня 2009 року за ст.263 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився 14 квітня 2011 року умовно-достроково на 6 місяців 11 днів;
- вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 25 травня 2012 року за ст.15 ч.2 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,
в скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за скоєння крадіжки чужого майна, в період незнятої і непогашеної судимості за цей злочин, 26 листопада 2015 року в період часу з 20 до 21 години, перебуваючи в гостях в квартирі АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 заснув і не бачить його дій, з кімнати таємно викрав чуже майно, яке належить потерпілому на праві власності, а саме: мобільний телефон марки «Nokia 6020» вартістю 800 грн. та мобільний телефон марки «Nokia 5800» вартістю 1600 грн., а всього майна на суму 2400 грн., завдавши ОСОБА_6 матеріальної шкоди на цю суму, після чого з місця вчинення злочину пішов, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст.185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, його дії за цією статтею кваліфіковані правильно.
ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні даного злочину визнав повністю. Крім повного визнання своєї винуватості ОСОБА_5 , його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, з якими він погодився в судовому засіданні.
Під час досудового розслідування кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_6 на підставі ст.ст.468, 469, 471 КПК України 25 березня 2016 року уклали угоду про примирення, яку надали в судовому засіданні, на тих умовах, що ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у таємному викраденні 26 листопада 2015 року з квартири АДРЕСА_2 майна, яке належить на праві власності потерпілому ОСОБА_6 , а саме: двох мобільних телефонів марки «Nokia 6020» вартістю 800 грн. та «Nokia 5800» вартістю 1600 грн., всього на суму 2400 грн. і в повному обсязі відшкодував потерпілому спричинену його діями матеріальну шкоду в цій сумі.
Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_5 за ст.185 ч.2 КК України у вигляді трьох місяців арешту.
На момент підписання угоди про примирення потерпілий ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 зі своїм захисником ОСОБА_4 розуміли наслідки укладення такої угоди, зазначені в ст.473 КПК України, і підстави оскарження вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2) КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2) КПК України), про що їм було роз`яснено.
Підозрюваний ОСОБА_5 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1) КПК України, а потерпілий ОСОБА_6 погодився з тим, що буде позбавлений права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за даний злочин (окрім випадку невиконання ним у подальшому умов угоди) і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
ОСОБА_5 розуміє, що в разі невиконання ним угоди про примирення (ст.476 КПК України) потерпілий ОСОБА_6 має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 підтвердили факт примирення, просять затвердити укладену між ними угоду про примирення і призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді трьох місяців арешту. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України. Також з`ясовано у потерпілого ОСОБА_6 , що він розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.
Кваліфікація вчиненого ОСОБА_5 злочину за ст.185 ч.2 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжкий злочин, ніж той, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.
Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує умови угоди про примирення, укладеної 25 березня 2016 року між ним та потерпілим ОСОБА_6 , і узгоджену сторонами міру покарання у вигляді трьох місяців арешту, вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, повністю відшкодував спричинену його діями матеріальну шкоду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367-371, 373-374, 474, 475 КПК України,
суд, -
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену 25 березня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 .
НЕЗВЕЩУКА ОСОБА_10 визнати винним за ст.185 ч.2 КК України та призначити йому за цією статтею узгоджену сторонами міру покарання у вигляді трьох місяців арешту.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 обчислювати з моменту затримання.
Стягнути з НЕЗВЕЩУКА ОСОБА_12 на користь держави судові витрати за проведення дактилоскопічної експертизи в сумі 175 гривень 92 копійки.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
СУДДЯ ОСОБА_13