Справа №589/3675/13-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/59/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" травня 2016 р. колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

виправданого - ОСОБА_8 ,

і його захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за №0000773 відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 9 квітня 2013 року за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та заступника прокурора Сумської області ОСОБА_11 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 ст. 315 КК України та частиною 2 ст.309 КК України та виправдано.

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 серпня 2015 року відносно ОСОБА_8 , від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та заступника прокурора Сумської області ОСОБА_11 , в яких ставиться питання про скасування виправдувального вироку суду першої інстанції і ухвалення судом апеляційної інстанції щодо ОСОБА_8 , обвинувального вироку, оскільки, висновки суду першої інстанції, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, чим порушено закон України про кримінальну відповідальність. Крім того, суд допустив і істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки, поза увагою суду залишилося те, що виправдувальний вирок щодо ОСОБА_8 , не містить обґрунтування конкретної підстави для виправдання останнього, передбаченої частиною 1 ст. 373 КПК України, що суперечить положенням п. 1 частини 3 ст. 374 КПК України.

Як видно з обвинувального акта, ОСОБА_12 , обвинувачувався в тому, що на початку 20-х чисел квітня 2013 року, у вечірній час, перебуваючи на кухні квартири АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_13 , та маючи умисел на схиляння останньої до вживання наркотичних засобів, вчинив умисні дії направлені на вмовляння, ОСОБА_13 , вжити наркотичний засіб «канабіс», шляхом викурювання через наперсток, надітий на обрізану пластикову пляшку. ОСОБА_13 , на вмовляння ОСОБА_8 , через наперсток надітий на планкову пляшку, вжила шляхом викурювання наркотичний засіб «канабіс», отримавши від цього наркотичне сп`яніння, чим вчинив злочин, передбачений частиною 1ст.315 КК України.

ОСОБА_8 пред`явлено в обвинувачення і те, що в квартирі АДРЕСА_2 , на кухні, незаконно виготовив та зберігав, без мети збуту, за висновком експерта від 26 квітня 2013 року за №395, особливо небезпечний наркотичний засіб «екстракт канабісу,» загальною вагою 0,312 г., який, 24 квітня 2013 року, був виявлений і вилучений працівниками міліції, чим вчинив злочин передбачений частиною 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне виготовлення та зберігання, без мети збуту, наркотичного «екстракту канабісу», з кваліфікуючою ознакою "вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 317 КК України".

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 , визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочинів передбачених: частиною 1 ст. 317, частиною 1 ст.315 КК України та частиною 2 ст. 309 КК України і виправдано.

Ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_14 за частиною 1 ст. 315 КК України, суд першої інстанції обґрунтовував тим, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, окрім показань свідка ОСОБА_13 , що обвинувачений ОСОБА_14 схиляв її до вживання наркотичних засобів і що ці показання не перепровірені експертним шляхом. Піддавши критичному аналізу показання свідка ОСОБА_13 і не взявши їх до уваги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_14 відсутній складу злочину передбачений частиною 1 ст. 315 КК України і його необхідно виправдати.

Ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_14 за частиною 2 ст. 309 КК України, суд першої інстанції, обґрунтовував; недостатніми доказами у незаконному виготовленні та зберіганні без мети збуту наркотичних засобів, їх залишки, виявлені у пластиковій пляшці, яку виявили у квартирі обвинуваченого працівники міліції; не встановленням часу (дати) вчинення злочинів; відсутність у суду першої інстанції правової можливості на зміну правової кваліфікації діянь обвинуваченого з частини 2 на частину 1 ст. 309 КК України, та виправданням обвинуваченого ОСОБА_14 , за пред`явленим обвинуваченням за частиною 1 ст. 317 КК України.

У поданих апеляційних скаргах із змінами та доповненнями, сторона обвинувачення вважає, що виправдувальний вирок суду щодо ОСОБА_8 , є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Прокурори вважають, що суд першої інстанції, не спростував обвинувачення ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованих злочинів. Так, суд першої інстанції, не звернув увагу на те, що з пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 , в судовому засіданні, вбачаються показання про незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів; суд дав невірну оцінку показанням свідків ОСОБА_13 , і ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , і безпідставно не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_18 ; судом не спростовані і висновки судової хімічної експертизи.

Висновок суду першої інстанції про те, що суд був позбавлений можливості перекваліфікувати діяння ОСОБА_8 , з частини 2 на частину 1 ст. 309 КК України, оскільки, прокурор під час розгляду справи не ініціював таку зміну і підтримував обвинувачення за частиною 2 ст. 309 КК України, є невірним так як перекваліфікація поліпшувала правове становище обвинуваченого.

Прокурори звертають увагу на те, що в мотивувальній частині виправдувального вироку, суд першої інстанції, послався на формулювання підстав виправдання, які не передбачені законом, а саме "недоведеність вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень," а у резолютивній частині вироку, не вказав норму закону, на підставі якої виправдовує ОСОБА_8 .

Прокурори просять, повторно дослідити обставини кримінального провадження, дані які характеризують обвинуваченого ОСОБА_8 , виправдувальний вирок відносно ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим за частиною 2 ст.309, частиною 1 ст.315, частиною 1 ст.317 КК України та призначити покарання:

за частиною 1 ст.317 КК України 3 (три) роки позбавлення волі,

за частиною 1 ст.315 КК України 2 (два) роки позбавлення волі,

за частини 2 ст.309 КК України 2 (два) роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі частини 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити до відбування покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_8 у сумі 367,08 грн. судові витрати за проведення судово-хімічної експертизи, та вирішити долю речових доказів. Запобіжний захід до вступу вироку в закону силу не обирати.

Виправданий ОСОБА_8 , у запереченні на апеляційні скарги прокурорів, вказує на те, що його провина у вчиненні інкримінованих злочинів, обґрунтовується неналежними і недопустимих доказами. Зокрема, обшук в його квартирі проведено з порушенням кримінального процесуального закону, оскільки, проведено не відразу після отримання дозволу суду; у протоколі обшуку відсутній детальний опис виявлених у квартирі відрізків пластикових пляшок з нашаруванням темного кольору; стверджує, що поняті запрошені після того, як до квартири зайшли працівники міліції, а йому не були роз`яснені його права під час обшуку.

Звертає увагу на те, що формулювання в обвинувальному акті про час (дату) вчинення злочину є неконкретним.

Стверджує, що кухню квартири для вживання наркотичних засобів не використовував, ОСОБА_13 , до вживання наркотичних засобів не схиляв, наркотичних засобів працівники міліції у квартирі не виявили, а тому просить відмовити у задоволенні апеляційних скарг прокурора та залишити вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 серпня 2015 року щодо нього, без зміни.

Заслухавши суддю - доповідача про зміст оскарженого судового рішення та доводи, які викладені в апеляційних скаргах прокурорів із змінами та доповненнями, пояснення виправданого ОСОБА_8 , і його захисника ОСОБА_9 , які вважали вирок суду законним обґрунтованим і просили залишити його без зміни, а апеляційні скарги прокурорів із змінами і доповненнями без задоволення; думку прокурора, яка вважала, що апеляційна скарга прокурора із змінами і доповненнями підлягає до часткового задоволення, оскільки, виправдувальний вирок відносно ОСОБА_8 , в частині виправдання за частиною 1 ст. 317 КК України є законним, а в іншій частині, незаконний і підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку апеляційною інстанцією, з перекваліфікацією діянь обвинуваченого з частини 2 на частину 1 ст. 309 КК України і призначенням покарання: за частиною 1 ст. 315 КК України 2 роки позбавлення волі; за частиною 1 ст. 309 КК України 2 роки і 6 місяців позбавлення волі; на підставі частини 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити до відбування 2 роки і 6 місяців позбавлення волі; перевіривши матеріали кримінального провадження, повторно дослідивши в порядку частини 3 ст. 404 КПК України обставини та докази, встановлені під час кримінального провадження в суді першої інстанції за клопотанням прокурора та обговоривши доводи апеляційних скарг прокурорів, колегія суддів дійшла до висновку про таке.

Відповідно до ст.. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

За змістом частини 1 п. 3 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для скасування вироку судом апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Відповідно до частини 3 названого закону, суд не вправі скасувати виправдувальний вирок лише з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого.

Згідно ст. 94 КПК України суд зобов`язаний за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального справдження, керуючись законом, оцінювати кожний доках із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, встановлено, що суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_8 , наведені вимоги кримінального процесуального закону, в частині виправдання обвинуваченого ОСОБА_8 за частиною 1 ст. 315 та частиною 2 ст.309 КК України, не дотримався. Щодо виправдання ОСОБА_8 за частиною 1 ст. 317 КК України, суд апеляційної інстанції, постановив окреме судове рішення.

Так, із змісту вироку убачається, що суд першої інстанції виправдовуючи ОСОБА_8 , за частиною 1 ст. 315 КК України, виходив з того, що в судовому засіданні, не встановлено достатніх доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_8 , інкримінованого злочину, вказавши, що одних показань свідка ОСОБА_13 , по її схилянню до вживання наркотичних засобів є недостатньо, а інших процесуальних заходів, щодо перевірки показів ОСОБА_13 , та отримання додаткових доказів, органами досудового слідства і прокурором не вжито.

Виправдовуючи ОСОБА_8 , за частиною 2 ст. 309 КК України, суд першої інстанції виходив з того, що органи досудового слідства під час обшуку квартири АДРЕСА_2 , яку ОСОБА_8 , яку тимчасово використовував для проживання, наркотичних засобів чи слідів їх виготовлення, не виявив.

Про те з такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів погодитися не може.

З журналу судового засіданні від 2 липня 2014 року і технічно зафіксованих пояснень у судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , та з повторного її допиту, в порядку частини 3 ст. 404 КПК України за клопотанням прокурора, судом апеляційної інстанції, вбачаються показання про те, що перебуваючи на кухні разом з ОСОБА_8 , вона побачила прилад для вживання наркотичних засобів. Обвинувачений ОСОБА_8 , дістав згорток з газети в якому була, висушена, подрібнена, зеленого кольору речовина. Вона зрозуміла, що це наркотична речовина. Обвинувачений ОСОБА_8 , запитав " чи бажає вона по пробувати", після чого, обвинувачений ОСОБА_8 , став на виході дверей з кухні і не випускати її з кухні і почав умовляти спробувати речовину. Вона зробила затяжку за допомогою виготовленого ним пристрою. У результаті, по запаху зрозуміла, що це була трава, а не табак від сигарети. Після затяжки, відразу в її горлі запалало і стало погано і вона сп`яніла. Після чого звернулася до ОСОБА_15 за допомогою, а на другий день, звернулася в міліцію.

Свідчення свідка ОСОБА_13 , узгоджуються з показаннями наданими в судовому засіданні суду першої інстанції свідка ОСОБА_15 , і з показаннями при повторному її допиті, в порядку частини 3 ст. 404 КПК України за клопотанням прокурора, в суді апеляційної інстанції, про те, що вона разом з ОСОБА_13 перебувала в квартирі АДРЕСА_2 , на запрошення ОСОБА_8 . Їй відомо, що на кухні, ОСОБА_13 , разом з ОСОБА_8 , курили, а вона перебувала за комп`ютером в іншій кімнаті. Потім до неї підійшла ОСОБА_13 і поскаржилася, на раптове погіршення здоров`я, після чого ОСОБА_13 , випила води і вони одразу повернулися до гуртожитку.

Обвинувачений ОСОБА_8 , в судовому засіданні першої інстанції, а потім і в суді апеляційної інстанції, підтвердив, що перебував разом з ОСОБА_13 , на кухні в квартирі АДРЕСА_2 , де, він і ОСОБА_13 , палили цигарки, а пропозиція вжити наркотичні засоби ОСОБА_13 , з його боку, була жартом. Пристрій для куріння він знайшов біля будинку і заніс до квартири.

Свідчення свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_15 узгоджуються, з точки зору достатності та взаємозв`язку, із даними протоколу обшуку від 24 квітня 2013 року, квартири АДРЕСА_2 , який повторно досліджений в порядку частини 3 ст. 404 КПК України за клопотанням прокурора в суді апеляційної інстанції, в якій мешкав ОСОБА_19 , і відповідно до якого, працівники міліції виявили та вилучили на кухні квартири, під мийкою, " прилад у виді двох обрізаних пластикових пляшок, в середні однієї з яких, виявлено нашарування темного кольору, а також на кухні в одній із шкафів, виявлено металевий наперсток із пробковою основою " (а.с. 28 кримінального провадження ) За висновком судової експертизи наркотичних експертизи від 26 квітня 2013 року за № 395 видно, що речовина - нашарування на нижній та верхній частинах пляшок та на предметі, які виявлені у помешканні ОСОБА_8 , відповідно до протоколу обшуку від 24 квітня 2013 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом «екстракт канабісу», яка в перерахунку на суху речовину становить: на нижній частині пляшки 0,023 гр., на верхній частині пляшки 0,276 г., на предметі 0,013 г., а всього 0,312 г. (а.с. 40-42 кримінального провадження).

З допиту в судовому засіданні понятих при проведенні обшуку ОСОБА_17 і ОСОБА_16 , в якості свідків, та повторно допитаних судом апеляційної інстанції в порядку частини 3 ст. 404 КПК України за клопотанням прокурора, вбачаються показання про те, що в їх присутності, працівники міліції виявили та вилучили за місцем проживання ОСОБА_8 , на кухні, прилад у виді двох обрізаних пляшок, на одній з яких було нашарування темного кольору, а також пробку в яку встановлено наперсток.

З наданих в судовому засіданні пояснень свідка ОСОБА_18 , вбачається показання про те, що ОСОБА_8 , йому, як працівнику міліції, розповів, що пристрій для куріння наркотику, який був виявлений працівниками міліції при обшуку кухні, він виготовив особисто. Ці показання спростовують пояснення ОСОБА_8 в судовому засіданні, що даний пристрій він знайшов біля будинку і переніс у квартиру де зберігав на кухні.

Проаналізував наведені докази, колегія суддів апеляційного суду, дійшла висновку, що обвинувачений ОСОБА_12 , своїми умисними діями, які виразилися в тому, що на початку 20-х чисел квітня 2013 року, у вечірній час, перебуваючи на кухні квартири АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_13 , вчинив умисні дії направлені на вмовляння ОСОБА_13 , вжити наркотичний засіб «канабіс», шляхом викурювання через наперсток, надітий на обрізану пластикову пляшку, яка, на вмовляння ОСОБА_8 , через наперсток надітий на планкову пляшку, вжила наркотичний засіб «канабіс», шляхом викурювання, отримавши від цього наркотичне сп`яніння, вчинив злочин, передбачений ч.1ст.315 КК України, схиляння особи до вживання наркотичних засобів.

Крім того, своїми діями які полягають у тому, що ОСОБА_12 у квартирі АДРЕСА_2 , на кухні, незаконно виготовив та зберігав, без мети збуту, за висновком експерта від 26 квітня 2013 року за №395, особливо небезпечний наркотичний засіб «екстракт канабісу,» загальною вагою 0,312 г., який, 24 квітня 2013 року, був виявлений і вилучений працівниками міліції, він вчинив і злочин передбачений частиною 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне виготовлення та зберігання, без мети збуту, наркотичного «екстракту канабісу».

Органи досудового слідства, діяння обвинуваченого ОСОБА_8 в частині незаконного виготовлення та зберігання, без мети збуту, наркотичного засобу, кваліфікували за частиною 2 ст. 309 КК України з кваліфікуючою ознакою, частини 2 названого закону, "особа, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.. 317 КК України." Суд апеляційної інстанції не може погодитися з такою правовою кваліфікацією діянь ОСОБА_8 , оскільки, висновки суду першої інстанції, в частині його виправдання за частиною 1 ст. 317 КК України є правильними і про що наведено у окремому процесуальному документі, ухвалі апеляційного суду.

При правовій перекваліфікація діянь ОСОБА_8 , з частини 2 на частину 1 ст. 309 КК України, суд апеляційної інстанції керується і тим, що у даному випадку, немає потреби органам досудового розслідування проводити додаткове розслідування, встановлювати і виявляти нові докази, і зміна кримінально - правої кваліфікаціє, покращує становище обвинуваченого.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, відповідно до вимог ст.. 65 КК України, суд апеляційної інстанції, ураховує ступінь тяжкості інкримінованих винному кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів, середньої тяжкості, та дані про особу винного, який має позитивні характеристики з місця проживання і військової служби, вважається таким, що немає судимостей, стан здоров`я, молодий вік і, визнає обставинами, які пом`якшують його покарання. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , колегія суддів не встановила.

На думку колегії суддів, з урахуванням наведених обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відсутність у кримінальному провадженні даних про потерпілих яким би кримінальними правопорушеннями були завдані матеріальну фізичну або майнову шкоду, вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 , злочинів вперше, вважає, призначити за сукупністю злочинів, покарання, яке передбачене у санкціях за вчинені злочини у виді обмеження волі, яке вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження від вчинення нових злочинів.

У зв`язку із скасуванням вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 серпня 2015 року щодо ОСОБА_8 , яким він виправданий за частиною 1 ст. 315 і частиною 2 ст. 309 КК України, з ухваленням нового вироку апеляційної інстанції, відповідно, апеляційні скарги прокурора із змінами і доповненнями, підлягають до часткового задоволення.

Доводи ОСОБА_8 , які викладені у запереченні на апеляційну скаргу прокурора, є безпідставними з огляду на таке.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, 11 квітня 2013 року слідчий суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, задовольнив клопотання слідчого і надав дозвіл на проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_2 за місцем фактичного проживання і реєстрації ОСОБА_8 , з метою відшукання наркотичних засобів. Строк дії ухвали зазначено до 11 травня 2013 року (а.с. 25 кримінального провадження). Фактично обшук проведено 24 квітня 2013 року тобто в строки передбачені ухвалою слідчого - судді і ст. 235 КПК України. Тому доводи, які викладені в запереченні обвинуваченого на апеляційну скаргу прокурора, з приводу порушення органами досудового слідства строків проведення обшуку, є безпідставними.

З протоколу обшуку від 24 квітня 2013 року, видно, що слідчий, обшук проводив в присутності понятих: ОСОБА_17 ОСОБА_16 , і ОСОБА_8 , як підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 ст. 317 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 9 квітня 2013 року. З протоколу видно, що підозрюваному ОСОБА_8 , були роз`яснені права і обов`язки передбачені ст.. 42 КК України. У протоколі зазначено, що під час обшуку було виявлено та вилучено: " прилад у виді двох обрізаних пластикових пляшок, в середні однієї з яких, мається нашарування темного кольору, також на кухні в одній із шкафів, виявлено металевий наперсток із пробковою основою " (а.с. 28 кримінального провадження ). За висновком експерта від 26 квітня 2013 року за № 395, нашарування є особливо небезпечним наркотичним засобом екстрактом канабісу (а.с. 40-42 кримінального провадження). Будь-яких зауважень з приводу проведеного обшуку чи порушених прав підозрюваного від понятих і від підозрюваного на той час ОСОБА_8 , не поступило про що видно з протоколу обшуку від 24 квітня 2013 року. Отже, заяви ОСОБА_8 , які викладені в запереченні, про порушення процедури проведення обшуку є теж безпідставними.

Колегія суддів також звертає увагу, що під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції, обвинувачений не піддавав сумніву протокол обшуку, процедури його проведення і не ставив перед судом першої інстанції питання про визнання цього доказу недопустимим .

Отже, протокол обшуку від 24 квітня 2013 року, у взаємозв`язку з показаннями допитаних в якості свідків в судовому засіданні понятих ОСОБА_17 і ОСОБА_16 , та висновком хімічної експертизи, на думку суду апеляційної інстанції, є належними і допустимими доказами і спростовують доводи ОСОБА_8 в цій частині, які викладені в його запереченні на апеляційну скаргу прокурора.

Безпідставними є доводи ОСОБА_8 і в частині того що формулювання в обвинувальному акті часу вчинення злочину як " на початку 20-х чисел квітня 2013 року" є підтвердженням того, що органи досудового слідства не встановили час вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з такими доводами ОСОБА_8 , оскільки, перші відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_8 за частиною 1 ст. 317 КК України, внесені 9 квітня 2013 року; а після того, як під час обшуку виявлені в його квартирі речові докази на яких містяться нашарування темного кольору, були внесені 24 квітня 2013 року відомості про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 ст. 309 КК України; і після отримання доказів про вчинення ним дій по схилянню до вживання наркотичних засобів ОСОБА_13 , 24 квітня 2013 року внесені відомості і про вчинення ним кримінального правопорушення і за ознаками частини 1 ст. 315 КК України. Отже, формулювання вчинення ОСОБА_8 , злочинів на початку 20-х чисел квітня 2013 року не свідчить про не конкретність його обвинувачення.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та заступника прокурора Сумської області ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 серпня 2015 року відносно ОСОБА_8 в частині виправдання за частиною 1 ст. 315 КК України і частиною 2 ст. 309 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 , винним за частиною 1 ст. 315 КК України і частиною 1 ст. 309 КК України та призначити покарання:

за частиною 1 ст. 315 КК України 1 рік і 6 місяців обмеження волі;

за частиною 1 ст. 309 КК України 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі частини 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 до відбування покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік і 6 місяців.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової хімічної експертизи в сумі 367 грн. 08 коп.

Вирок може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 .

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_3