Справа № 489/431/16-к 09.06.2016
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 червня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000230, за апеляційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2016 року, яким
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хілово Порховського району Псковської області Російської Федерації, мешкає в АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 місяців арешту.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання, призначене за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.12.2015 р. та остаточно призначено покарання у виді 5 місяців арешту.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 09.02.2016 р. по 24.03.2016 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правильності кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого, зазначає, що вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Посилається на те, що суд першої інстанції не врахував вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, викладених у п. п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», внаслідок чого незаконно призначив ОСОБА_6 найбільш м`який вид покарання наближений до мінімального розміру, не надав належної оцінки особі обвинуваченого, який має 5 судимостей за скоєння корисливих злочинів, у тому числі тяжких, при цьому не врахував, що останній звільнившись 21.08.2015 р. з місць позбавлення волі, 28.08.2015 р. знову скоїв крадіжку, за що 04.12.2015 р. засуджений Центральним районним судом м. Миколаєва та після ухвалення вироку через 1 місяць і 4 дні знову скоїв аналогічний злочин.
Вказані обставини на думку апелянта свідчать про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого, стійку антисоціальну спрямованість його поведінки та небажання стати на шлях виправлення. Відсутність міцних соціальних зв`язків та працевлаштування суперечать висновкам суду про достатність покарання у виді арешту для виправлення обвинуваченого.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
08.01.2016 р. приблизно о 18.30 год. ОСОБА_6 , знаходячись в тамбурі гуртожитку кімнати АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_9 велосипед «Ukraine» Lux вартістю 2 500 грн., з місця скоєння злочину зник, завдавши потерпілому майнову шкоду на зазначену суму, розпорядившись викраденим за власним розсудом.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин в період не відбутого покарання, на обліках в МОПЛ та ОНД не перебуває, характеризується позитивно. Як обставину, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття, врахував відсутність обставин, що обтяжують покарання. Суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді арешту, оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Дослідженим доказам суд першої інстанції дав належну оцінку та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, вірно кваліфікував його дії, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Дії обвинуваченого кваліфіковані правильно та апелянтом не оспорюються.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, в тому числі і тяжких, останній раз 17.01.2012 р. до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнившись 21.08.2015 р. з місць позбавлення волі, після відбуття покарання, ОСОБА_6 28.08.2015 р. скоїв крадіжку, за яку вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.12.2015 р. його засудженого до 4 місяців арешту. Через 1 місяць і 4 дні після постановлення вироку від 04.12.2015 р. ОСОБА_6 знов (08.01.2016 р.) вчинив крадіжку.
Наведені обставини в їх сукупності вказують на схильність обвинуваченого ОСОБА_6 до продовження злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним заволодінням чужим майном та на системний характер його протиправної поведінки, а тому висновок суду першої інстанції про призначення йому покарання в межах, наближених до мінімальної межі санкції статті, є помилковим.
Згідно із ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду відносно ОСОБА_6 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України підлягає скасуванню в частині призначення покарання з постановленням нового вироку.
Призначаючи покарання, апеляційний суд, враховує обставини, які враховані при призначенні покарання судом першої інстанції, негативну характеристику обвинуваченого. Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, а саме активного сприяння розкриттю злочину та відсутності майнової шкоди у потерпілого, в меншому розмірі ніж просив апелянт. Таке покарання на думку апеляційного суду, буде відповідати вимогам ст. 65 КК України, буде необхідним для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів, доцільним та домірним скоєному.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного його відбуття вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.12.2015 р. до 4 місяців арешту. Новий злочин вчинив 08.01.2016 р. Був затриманий 09.02.2016 р. Тобто на час ухвалення вироку апеляційним судом ОСОБА_10 , перебуваючи під вартою 4 місяці, відбув призначене йому вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.12.2015 р. покарання, а тому відсутні підстави для призначення йому покарання за сукупністю вироків.
Постановляючи новий вирок, апеляційний суд вважає за необхідне в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України вийти за межі апеляційних вимог прокурора та зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення у строк покарання, оскільки цим не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, зі змінами, внесеними Законом України № 838-VIII від 26.11.2015р. «Про внесення змін до КК України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)», зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому у строк попереднього ув`язнення за нормами КПК включається перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. А, згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 532 КПК України, у разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.
З урахуванням наведеного, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 в межах даного кримінального провадження складає період з постановлення ухвали про тимчасове залишення ОСОБА_6 у слідчому ізоляторі у зв`язку із розглядом відносно нього даного кримінального провадження до набрання вироку апеляційної інстанції законної сили, тобто з 16.02.2016 р. по 09.06.2016 р. (включно), тобто саме цей строк попереднього ув`язнення слід зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання у виді позбавлення волі із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419, 420, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
у х в а л и в :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2016 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити новий вирок.
Призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 1 року позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 16.02.2016 р.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16.02.2016 р. по 09.06.2016 р., включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У решті вирок залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії вироку суду.
Судді
_____________________ __________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3