Провадження №1-кс/523/1711/16
У Х В А Л А
про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

25.11.2016 року м. Одеса
Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , слідчих Суворовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного та його захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, без освіти, не одруженого, не маючого судимості, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

в с т а н о в и в:

24 листопада 2016 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого СВ Суворовського відділу поліції у м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , якого підозрюють в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю із застосуванням заздалегідь заготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень, що мало прояв при наступних обставинах.

Близько 10 години 30 хвилин 23 листопада 2016 року ОСОБА_8 , перебуваючи в салоні маршрутного таксі в районі розташованої в Суворовському районі м. Одеси зупинки «Крижанівка», в присутності інших пасажирів став безпричинно словесно ображати водія ОСОБА_9 , використовуючи при цьому нецензурну лайку. На зауваження очевидців з приводу такої поведінки ОСОБА_8 не реагував та, продовжуючи свої хуліганські дії, в районі зупинки «вулиця Академіка Заболотного» приставив до голови ОСОБА_9 предмет, зовнішньо схожий на револьвер, на що останній зупинив рух керованого ним транспортного засобу, відкрив його двері, чим надав пасажирам можливість залишити салон. ОСОБА_8 також вийшов із салону та, не бажаючи припиняти власні дії, підійшов до лобового скла автобуса і продовжив погрожувати водієві застосуванням вищезазначеного предмету. Такі дії ОСОБА_8 були припинені застосованими до підозрюваного пасажиром ОСОБА_10 та водієм ОСОБА_9 мірами із роззброєння та його наступного затримання, на які останній чинив опір із здійсненням близько трьох пострілів із невстановленого предмету.

З наданих до суду матеріалів кримінального провадження вбачаються факти внесення 23 листопада 2016 року відомостей про цей злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007555, з попередньою правовою кваліфікацією за ч.4 ст.296 КК України, затримання ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України о 12 годині 30 хвилин цієї ж доби та повідомлення тому о 13 годині 41 хвилин наступної доби відповідної підозри.

В обґрунтування клопотання прокурор та слідчий послалися на тяжкість вчиненого діяння, дані про відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, факт його офіційного не працевлаштування, не визнання ним своєї вини, не бажання співпрацювати з органом досудового розслідування, а також про існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування (оскільки намагався втекти з місця події), неправомірного впливу на потерпілого і свідків та продовження злочинної діяльності.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, з`ясувавши думку прокурора в підтримку внесеного клопотання, аналогічні пояснення слідчого, заперечення підозрюваного та його захисників, а також отримавши заяву ОСОБА_11 про взяття на поруки ОСОБА_8 , слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з досліджених матеріалів даного кримінального провадження ОСОБА_8 , будучи особою, що не має непогашеної чи незнятої судимості, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Проте, тяжкість злочину законом не визначається підставою для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки тримання під вартою, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.
Підозра у вчиненні цього діяння обґрунтовується, зокрема, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 та очевидця свідка ОСОБА_10 в яких кожен показує про: 1) хуліганський характер розпочатого підозрюваним в салоні автобусу словесного конфлікту з приводу неналежного, на думку останньої особи, водієм перевезення пасажирів, в розвитку якого ОСОБА_8 став погрожувати ОСОБА_9 застосуванням предмету, зовнішньо схожого на пістолет; 2) чинення опору потерпілому та очевидцю при затриманні підозрюваного із здійсненням декількох пострілів.

Будь-яких об`єктивних даних про вилучення з місця події предмету злочину пістолету чи слідів його застосування прокурором в дане судове засідання не представлено.

При цьому підозрюваний безпосередньо в даному судовому засіданні дав показання про дружні, на його думку, відносини з потерпілим свідка ОСОБА_10 , який фактично виконував обов`язки кондуктора, у зв`язку із чим ОСОБА_8 вважає показання зазначених осіб упередженими та неправдивими. Щодо конкретних обставин події підозрюваний показав, що словесний конфлікт розпочався між ним та водієм після трьох поспіль власних падінь в салоні, викликаних різким гальмуванням потерпілого, який обрав занадто велику швидкість руху автобуса, щоб наздогнати графік руху. При цьому в останньому випадку підозрюваний перебував у безпосередній наближеності до місця водія, тримав в руці телефон, пакет із інструментом, та при падінні зачепив голову водія телефоном.

Як вбачається з подальших показань в судовому засіданні підозрюваного, після виходу із салону ОСОБА_8 пішов в сторону від автобусу, але потерпілий з власної ініціативи вирішив звести з ним рахунки, задля чого схопив дерев`яну палицю чи швабру, вискочив з нею з транспортного засобу, наздогнав підозрюваного та наніс тому цим предметом декілька ударів в голову. Майже одночасно підбіг свідок - товариш потерпілого, з`явився співробітник поліції, який застосував до усіх присутніх сльозогінний газ, одягнув на руки ОСОБА_8 кайданки, та в подальшому викликав наряд поліції.

Підозрюваний категорично заперечив наявність у нього будь-якої зброї, її застосування, а також пояснив, що до 12 години 40 хвилин 24 листопада 2016 року був фактично затриманим за підозрою у вчиненні діяння, про яке йому було напередодні повідомлено про підозру.

Таким чином слід визнати, що позиція ОСОБА_8 щодо невизнання своєї вини є формою захисту та не може бути витлумачена проти останнього, поки не буде спростована сукупністю належних та допустимих обвинувальних доказів.

Окрім того, підозрюваний про себе показав, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_11 , має двох малолітніх доньок, проживає в м. Одесі на житловій площі цивільної дружини, не офіційно працює на будівництві. Зазначені показання частково підтверджені копією свідоцтва про народження ОСОБА_12 , договором безоплатного користування житловим приміщенням, а також отриманими безпосередньо в судовому засіданні поясненнями поручителя ОСОБА_11 .

Таким чином слід також визнати, що доводи прокурора про низькі соціальні зв`язки підозрюваного не є переконливими.

Вирішуючи клопотання слідчий суддя констатує про наступні випадки порушення органом досудового розслідування права підозрюваного на захист.

Так, згідно ст.209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

В момент затримання розпочинають спливати строки, визначені у КПК України та настають юридичні наслідки, пов`язані з затриманням, в тому числі затримана особа набуває статусу підозрюваного з правами, передбаченими ст.42 КПК України (рішення ЄСПЛ у справах Смолика проти України, №11778/05 від 19 січня 2012 року, Савіна проти України, №34725/08 від 16 лютого 2012 року).

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №000755, протоколів допитів потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 розглядувана подія відбулася близько 10 години 00 хвилин 23 листопада 2016 року, після чого ОСОБА_8 майже відразу було затримано співробітником поліції, із застосуванням кайданок, з наступним доставлянням всіх учасників події до відділу поліції.

Таким чином, починаючи з часу затримання ОСОБА_8 співробітником поліції та його наступного доставляння до територіального органу внутрішніх справ, в розумінні положень ст.209 КПК України, ОСОБА_8 було фактично затримано за підозрою у вчиненні хуліганських дій із застосуванням зброї.

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень ст.213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених ст.104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень ст.209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Це зобов`язувало службових осіб органу внутрішніх справ чітко і своєчасно повідомити ОСОБА_8 про його процесуальні права підозрюваного, передбачені ст.42 КПК України, в тому числі право залучити в будь-який момент захисника (ч.1 ст.48 цього ж Кодексу) та забезпечити його участь, на вимогу підозрюваного, у проведенні подальших процесуальних дій, або ж прийняти відмову від захисника, про що скласти відповідний протокол.

Проте, протокол про затримання ОСОБА_8 було складено слідчим СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 лише о 18 годині 40 хвилин 23 листопада 2016 року, захисник був залучений о 15 годині 37 хвилин цієї ж доби, що підтверджено змістом доручення центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги №015-0004638, а часом затримання ОСОБА_8 зазначено лише 12 годину 30 хвилин, тобто майже на 2,5 години пізніше від фактичного затримання підозрюваного.

Оскільки зазначені вимоги закону службовими особами Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області своєчасно виконані не були, то таку бездіяльність слід визнати незаконною.

Окрім того, відповідно до положень частин 2 та 3 ст.278 КПК України повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.
Всупереч викладеному, після 10 години 00 хвилин 24 листопада 2016 року, на час спливу двадцяти чотирьох годинного строку, повідомлення ОСОБА_8 відповідної підозри здійснено не було та останній протиправно утримувався під вартою до 12 години 40 хвилин, після чого, з його пояснень, фактично був звільнений слідчим з-під варти.

Також, під час судового розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено факт невручення підозрюваному не пізніше, ніж за три години до початку розгляду клопотання (ч.2 ст.184 КПК України) постанови керівника органу досудового розслідування про створення групи слідчих та взагалі вісутність постанови керівника прокуратури про призначення групи прокурорів. Оскільки в долученому до клопотання витязі із Єдиного реєстру матеріалів досудового розслідування внесено дані виключно стосовно слідчого ОСОБА_5 , а також взагалі відсутні будь-які дані про прокурорів, то слід визнати, що сторона захисту не була ознайомлена у встановленому порядку з документами, які б підтверджували повноваження як слідчого ОСОБА_4 , так і прокурора ОСОБА_3 , відповідно складати та погоджувати клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Оцінюючи можливі ризики ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування, продовження злочинної діяльності чи перешкоджання досудовому розслідуванні у взаємозв`язку із тим, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків в межах даного кримінального провадження, слідчий суддя зазначає наступне.

З часу фактичного звільнення ОСОБА_8 він не допустив випадок неявок в судові засідання, є особою, що не має судимості, не вчинив будь-яких дій, спрямованих на можливий неправомірний вплив на потерпілого чи свідків.

При цьому основні обвинувальні докази в провадженні процесуально зафіксовано, потерпілий та свідки допитані з попередженнями про кримінальну відповідальність за дачу завідомо-неправдивих показань. Факт не вилучення з місця події пістолета при одночасному не поданні прокурором будь-яких інших об`єктивних доказів його існування (фіксація слідів пострілів, кулі, гільзи, відеозапису з реєстратора потерпілого тощо) взагалі викликає в даний час обґрунтований сумнів в існуванні такого предмету, що також тлумачиться на користь підозрюваного.

З врахуванням сукупності викладених висновків та даних про особу підозрюваного слідчий суддя вважає, що в силу характеру вміненого ОСОБА_8 діяння та одночасної потреби у завершенні досудового розслідування даного кримінального провадження, для забезпечення подальшого належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, достатньо застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, тобто в задоволенні клопотання слідчого про ув`язнення підозрюваного слід відмовити.

Окрім того, слідчий суддя також не знаходить достатніх підстав для передачі підозрюваного на поруки його співмешканки ОСОБА_11 , оскільки, в силу ч.1 та ч.2 ст.180 КПК України, наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру (особа, яка відзначена державними нагородами, народний депутат України, депутат місцевої ради, заслужений діяч України тощо).

Керуючись ст.ст.176-178,180,181,183,184,194 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання слідчого Суворовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, відмовити.
Застосувати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 20 січня 2017 року.
Протягом строку застосування домашнього арешту заборонити ОСОБА_8 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 годин наступної доби.
Покласти на ОСОБА_8 обов`язок утримуватись від можливого спілкування із потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні, не виїжджати за межі м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора, суду, а також прибувати за викликом слідчого, прокурора, суду, в залежності від стадії процесу, для участі в проведенні процесуальних дій.

В задоволенні заяви ОСОБА_11 про взяття ОСОБА_8 на поруки - відмовити.
Виконання ухвали доручити Суворовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1