АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 21 липня 2016 року, апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року, відносно

ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мілішеуць, громадянин Румунії,

який перебуває у міжнародному розшуку у зв`язку з ухиленням від відбування покарання, за вчинення шахрайства, що визначено рішенням м. Тімішоара від 17 січня 2006 року,

за участю: прокурора адвоката заарештованого перекладача ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_11 та застосовано екстрадиційний арешт до громадянина Румунії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з утриманням його в Київському слідчому ізоляторі до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу і фактичної передачі компетентним органам Румунії, однак на строк не більше дванадцяти місяців, починаючи з моменту затримання 10 квітня 2016 року.

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначає, що застосування до ОСОБА_6 екстрадиційного арешту є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам останнього переховування, з метою уникнення передачі його компетентним органам Румунії.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Київської області ОСОБА_12 .
Апеляційна скарга мотивована тим, що Генеральна прокуратура України, до вирішення питання про видачу громадянина Румунії ОСОБА_6 , і фактичної передачі компетентним органам Румунії ніякого відношення не має, так як центральним органом України, в компетенції якого знаходиться дане питання є Міністерство юстиції України.
Разом з тим, захисник вказує, що слідчий суддя безпідставно, без будь-яких документальних підтверджень, ґрунтуючись виключно на поясненнях прокурора, всупереч вимогам ст. 584 КПК України, дійшов висновку про застосування громадянину Румунії ОСОБА_6 екстрадиційного арешту з утриманням його в Київському слідчому ізоляторі.
Крім того, апелянт звертає увагу, що 16 травня 2016 року, ОСОБА_6 , в слідчому ізоляторі вручали клопотання про застосування екстрадиційного арешту на українській мові, якою він не володіє, в результаті чого останні відмовився від отримання даного клопотання.
Також, захисник зазначає, що слідчий суддя необґрунтовано, без будь-якої мотивації, не взяв до уваги той факт, що до ОСОБА_6 не може застосовуватися екстрадиційний арешт, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 589 КПК України дана особа не підлягає екстрадиції, так як закінчились строки давності, передбачені ст. 49 КК України для притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката та заарештованого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора щодо необхідності залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, 10 квітня 2016 року працівниками ОКПП «Київ» Державної прикордонної служби України в аеропорту «Бориспіль» затримано громадянина Румунії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває у міжнародному розшуку у зв`язку з ухиленням від відбування покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення шахрайства, що визначено судовим рішенням м. Тімішоара від 17 січня 2006 року.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2016 року у справі № 359/3242/16-к, відповідно до вимог ст. 583 КПК України до громадянина Румунії ОСОБА_13 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб та поміщено до Київського СІЗО.
Генеральною прокуратурою України отримано запит компетентного органу Румунії про видачу ОСОБА_7 для відбування покарання.
Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_7 , Генеральна прокуратура України, відповідно до ст. 587 КПК України, доручила прокуратурі Київської області.

У ході екстрадиційної перевірки стосовно громадянина Румунії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що рішення суду м. Тімішоара № 120 від 17 січня 2006 року, яке набуло законної сили на підставі вироку № 345R від 27 березня 2008 року Апеляційного суду м. Тімішоара, ОСОБА_7 засуджено до покарання на підставі ст. 215 ч. 2, 4 КК Румунії із застосуванням ст. 41 ч. 2 КК Румунії та ст. 37 прим. b КК Румунії (злочин - «продовжуване шахрайство») у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
Інкримінований ОСОБА_7 злочин за законодавством України кваліфікується за ч. ч. 2, 3 ст. 190 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком понад один рік.
16 травня 2016 року заступник прокурора області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до громадянина Румунії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Румунії.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2016 року згадане клопотання заступника прокурора було задоволено та щодо ОСОБА_7 застосовано екстрадиційний арешт на строк не більше 12 місяців, починаючи з моменту затримання, а саме з 10 квітня 2016 року.
Застосовуючи екстрадиційний арешт, слідчий суддя виходив з того, що існують ризики, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вжити заходів щодо ухилення від компетентних органів як України, так і іноземної держави.
Підстав для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) у відношенні ОСОБА_7 , колегія суддів не встановила.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_14 був обізнаний про наявність щодо нього обвинувального вироку суду, оскільки оскаржував його в вищих судових інстанціях. Ордер на відбування ним покарання виконано не було, оскільки він ухилився від кримінального переслідування.
Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Враховуючи наведене колегія суддів приходить до переконання що доводи апеляційної скарги про те, що не може застосовуватися екстрадиційний арешт до ОСОБА_6 , оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 589 КПК України дана особа не підлягає екстрадиції за строками давності виконання вироку, є надуманими.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що Генеральна прокуратура України, до вирішення питання про видачу громадянина Румунії ОСОБА_6 , і фактичної передачі компетентним органам Румунії ніякого відношення не має, як про це викладено в резолютивній частині ухвали слідчого судді, оскільки центральним органом України щодо видачі ОСОБА_6 на запит компетентних органів Румунії являється Міністерство юстиції України.

Виходячи з того, що постановлена у справі ухвала має бути гранично повною, ясною, чіткою, викладеною відповідно до вимог КПК України, токолегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_11 про застосуванню екстрадиційного арешту до громадянина Румунії ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 376, 404, 405, 407, 422, 584 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року, задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року, якою задоволено клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_11 та застосовано екстрадиційний арешт до громадянина Румунії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк не більше дванадцяти місяців, починаючи з моменту затримання 10 квітня 2016 року, з утриманням його в Київському слідчому ізоляторі до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу і фактичної передачі компетентним органам Румунії, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_11 про застосуванню екстрадиційного арешту до громадянки Румунії ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Застосувати екстрадиційний арешт до громадянина Румунії ОСОБА_7 , ( ОСОБА_8 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , з утриманням його в Київському слідчому ізоляторі, до вирішення компетентними органами України питання про його видачу і здійснення фактичної передачі компетентним органам Румунії, однак на строк не більше дванадцяти місяців, починаючи з моменту затримання 10 квітня 2016 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/1820/2016 Категорія: ст.584 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_15 Доповідач: ОСОБА_1