АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2016 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2016 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою, клопотання слідчого Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП у Чернівецькій області ОСОБА_8 погодженого прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000559 від 01 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, тимчасово не працюючого, неодруженого, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого - задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 год. 00 хв. 15 січня 2017 року. Останнього взято під варту із зали суду негайно.
У клопотанні зазначено, що 24 грудня 2015 року приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , за попередньою усною домовленістю зі своїми односельчанами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , з корисливих мотивів, прибули на територію господарства, що по АДРЕСА_1 , де, діючи спільно та умисно, нанесли останній ряд ударів руками та ногами в область голови та інших частин тіла,
Провадження №11- сс/794/193/16 р. Головуючий у І інстанції: ОСОБА_13
Категорія: ст. 193 КПК України Доповідач: ОСОБА_14
спричинивши останній ряд тілесних ушкоджень. Після цього ОСОБА_7 , за попередньою усною домовленістю з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , продовжуючи переслідувати свій спільний умисел, направлений на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_12 з корисливих мотивів, подолавши опір останньої, яка в той момент знаходилась на землі без свідомості, а саме, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 почали стримувати руки потерпілої з обох сторін, в той час як ОСОБА_11 за допомогою заздалегідь заготовленого знаряддя - стамески (з дерев`яним руків`ям та металевою робочою частиною) наніс один удар в область шиї потерпілої ОСОБА_12 , залишивши при цьому робочу частину стамески в її тілі. Таким чином, потерпілій ОСОБА_12 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження за ознакою «небезпека для життя», від яких настала смерть потерпілої на місці події. Після цього, реалізуючи вищевказаний свій злочинний умисел, вони зняли з пальця правої руки потерпілої ОСОБА_12 золоту каблучку, приблизною вартістю 2000 гривень. Після вчиненого ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зникли, а викраденою каблучкою розпорядився на власний розсуд.
На вказану ухвалу суду захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вона просила ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду від 16.11.2016 року щодо обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати і ухвалити нову, якою обрати щодо останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
При цьому апелянт посилалася на те, що слідчий суддя, вважаючи оголошену ОСОБА_7 підозру у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою, лише формально перерахував зазначенні у клопотанні неперевірені факти. Тобто в основу обґрунтування підозри суд поклав показання ОСОБА_10 , а також показання надані ним і під час слідчого експерименту, однак не проаналізував їх. Крім цього, слідчий суддя у своєму рішенні безпідставно посилався на висновок судово-медичної експертизи потерпілої за № 102-Г/Д від 28.06.2016 року, а також на висновок експертизи № 317 від 17.08.2016 року, про те, що на змивах з рук ОСОБА_7 виявлені генетичні ознаки клітин потерпілої. Вважає, що вказані експертизи не можуть бути беззаперечним доказом, а є лише припущенням.
Також апелянт посилалася і на те, що суд не дав оцінки показанням ОСОБА_10 у яких є розбіжності і що інші докази, на які посилається у своєму рішенні районний суд також не мають ніякої доказової бази.
Апелянт вважає, що слідчим суддею не були прийнятті до уваги і дані про особу підозрюваного, а саме, те, що ОСОБА_7 є раніше не судимим, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, не скривався від органу досудового розслідування та сам з`явився на проведення слідчих дій.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_6 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , яка підтримала свою апеляцію та просила скасувати обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, міркування прокурора з цього приводу, який просив апеляцію захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.
Як вбачається із наданих в апеляційний суд матеріалів провадження, Глибоцьким ВП Сторожинецького ВП ГУНП у Чернівецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № за №0000559 від 01 жовтня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6,12, ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України, за якими 04.10.2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у їх вчиненні.

Зібрані досудовим розслідуванням матеріали з великою вірогідністю свідчать про те, що дії ОСОБА_7 , які були вчинені ним 24.12.2015 року, можуть бути кваліфіковані за п.п. 6,12, ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України .

16 листопада 2016 року ухвалою слідчого судді Глибоцького районного суду задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 і взято останнього під варту із зали суду.

Колегія суддів, приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне та належним чином вмотивоване рішення.

Слідчий в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, навів обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6,12, ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжкого злочину, за які законом передбачені покарання у виді позбавлення волі від 8 до 15 років з конфіскацією майна (ст. 187 ч.4 КК України),та від 10-15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна (за п.п. 6,12, ч.2 ст.115 ).

Оскільки під час досудового розслідування було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим обґрунтовано було наведено необхідність обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та передбачених покарань), знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків (оскільки свідки є його родичами та знайомими), перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів поданих разом із клопотанням слідчого, вбачається, що ОСОБА_7 є особою раніше не судимою, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6,12, ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, за які законом передбачені покарання, а саме, від 8 до 15 років з конфіскацією майна (за ст. 187 ч.4 КК України) та від 10-15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна (за п.п. 6,12, ч.2 ст.115 КК України ).

Крім цього, можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та /або суд, підтверджується характеризуючими даними його як особи, а саме, відсутність у нього будь-кого на утриманні та постійного місця роботи та нерегулярний характер джерел його доходу, а як наслідок відсутність міцних соціальних зв`язків, факти виїзду за межі держав до Російської Федерації з метою заробітку та до м. Одеси та інше.

Також, як вбачається із наданих матеріалів провадження, ОСОБА_7 оголошено підозру у вчиненні ним і кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, яке виразилось у заволодінні ним в складі групи осіб золотою каблучкою потерпілої. Встановити місце знаходження даного предмета виявилось неможливим. Крім цього, в ході розгляду клопотання слідчого у суді першої інстанції було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 є між собою кумами, односельчанами і перебувають у дружніх відносинах, а це в свою чергу може свідчити про можливість незаконного впливу на них з боку ОСОБА_7 чи його родичів.

Що стосується ризиків, то суд 1-ї інстанції прийшов до правильного висновку, що існує ризик впливу на свідків у випадку залишення ОСОБА_7 на свободі, оскільки на день слухання клопотання він обізнаний з частиною доказової бази даного кримінального провадження.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що в даному випадку слідчим було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність достатніх підстав вважати, що забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, неможливо.

Тому посилання апелянта в апеляції щодо скасування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і обрання щодо останнього - домашнього арешту є безпідставним.
За таких обставин, слідчий суддя прийшов до переконливого висновку з яким погоджується і колегія суддів щодо того, що застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну поведінку останнього.

Твердження апелянта про те, що суд лише формально перерахував зазначенні у клопотанні неперевірені факти є необґрунтованими і спростовуються наданими матеріалами кримінального провадження.
Що стосується інших посилань адвоката, то вони також не можуть бути взяті до уваги, оскільки під час розгляду клопотання слідчого, суд не розглядає питання допустимості та належності доказів на цій стадії процесу, а лише дає оцінку чи була підозра, яка висунута ОСОБА_7 обґрунтованою.
З огляду на надані суду документи та матеріали кримінального провадження, на час звернення слідчого з цим клопотанням до суду, вони є в наявності і суд про це вказав у судовому рішенні.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 422 КПК України колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2016 року, якою клопотання слідчого Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП у Чернівецькій області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000559 від 01 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 - задоволено та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 год. 00 хв. 15 січня 2017 року залишити без змін.
Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_14
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Копія вірна: суддя