У Х В А Л А
17 листопада 2016 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 про застосування щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області, громадянина України, освіта неповна середня, розлученого, 14.08.2015 року призваного під час мобілізації Кіцманським ОРВК Чернівецької області, оператора - топогеодезиста гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою

У С Т А Н О В И В :
До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 про застосування щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання обґрунтоване тим, що військовою прокуратурою Білоцерківського гарнізону проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000252 від 20.11.2015 року, за підозрою військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ст.ст. 1,4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII;

- від 06.05.2014 року № 454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 року № 1240-VII ;

- від 21.07.2014 року № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 року № 1595-VII;

- від 14.01.2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 року № 113-VIII,

з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

14 серпня 2015 року солдата ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 було призвано на військову службу під час мобілізації.

З 10 жовтня 2015 року відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №14 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу цієї ж частини, яка до 8 лютого 2016 року дислокувалася по АДРЕСА_2 , і призначено на посаду оператора - топогеодезиста гаубичної самохідно артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен був керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язували його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_4 близько 21 години 12 листопада 2015 року, діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, без поважних причин, в умовах особливого періоду самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 .

В період з 12 листопада 2015 року до 15 листопада 2016 року солдат ОСОБА_4 ухилявся від обов`язків військової служби та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

15 листопада 2016 року солдат ОСОБА_4 був затриманий працівниками правоохоронних органів, після чого, 17 листопада 2016 року він був доставлений до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону.

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, підтверджуються зібраними матеріалами: протоколами допитів свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколом затримання ОСОБА_4 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, дії ОСОБА_4 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії тяжких.

У зв`язку з чим, 19 травня 2016 року прокурором повідомлено ОСОБА_4 , про те, що він підозрюється у самовільному залишенні військової частини, вчиненому в умовах особливого періоду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, а 17 листопада 2016 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри від 19 травня 2016 року у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України.

Під час досудового розслідування слідчим та прокурором здійснювались спроби викликати ОСОБА_4 для проведення слідчих дій до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону.

Так, 17 березня 2016 року військовою прокуратурою Білоцерківського гарнізону було направлено повістку про виклик ОСОБА_4 на 05.04.2016 року до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону для проведення процесуальних дій у вказаному вище кримінальному провадженні.

Однак, 05.04.2016 року ОСОБА_4 до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону не прибув, документів, підтверджуючих поважність причини його неявки до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону не надходило.

Отже, слід зробити висновок, що ОСОБА_4 переховався від органу досудового розслідування та перешкоджає кримінальному провадженню.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Запобігти настанню вказаного ризику неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органу досудового розслідування.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, а також те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, викладені в описовій частині цього клопотання, та ОСОБА_4 переховувався від органу досудового розслідування та перешкоджав кримінальному провадженню, застосування більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти цим ризикам.

Вислухавши прокурора, який підтримав клопотання та його доводи на переконання слідчого судді у необхідності задоволення клопотання, підозрюваного, який не заперечує проти застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дослідивши клопотання на додані до нього документи, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, зазначені у п.п.1-11 цієї статті. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. В ухвалі слідчого судді зазначаються які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави. Розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати. У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинені тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів мінімальної заробітної плати. Слідчий суддя … зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність яких була доведена прокурором.

При розгляді клопотання знайшли своє підтвердження обставини передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обгрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України; 2) наявність ризику, передбаченого ст. 177 ч.1 п. 1КПК України, на який вказує прокурор, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Обставинами, що дають підстави слідчому судді визнати наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, наявність ризику передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, є: письмові докази, надані прокурором разом із клопотанням, які досліджені слідчим суддею.

Підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно вчинив вказаний злочин. Не заперечує проти застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_4 має бути застосований запобіжний захід тримання під вартою, тому, що прокурором у клопотанні та доданими документами, прокурором у судовому засіданні, доведені обставини передбачені ст. 194 ч.1 п.п.1-3 КПК України.

При обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 слідчий суддя також враховує, передбачені ст. 178 ч.1 КПК України, обставини а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі його визнання винуватим у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України від 3 до 7 років позбавлення волі; вік підозрюваного; майновий стан підозрюваного; раніше судимий; відсутність міцних соціальних зв`язків у м. Біла Церква.

Слідчий суддя вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до ст. 197 ч.1 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Слідчий суддя вважає, що підстав не визначати розмір застави у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , які передбачені ст. 183 ч.4 п.1-3 КПК України не має.

При визначені для ОСОБА_4 розміру застави, слідчий суддя, враховує майновий стан підозрюваного, який є працездатним, раніше судимий, підозрюється у вчинені тяжкого злочину, вважає, що застава у розмірі вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати не зможе забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, а тому вважає для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених цим Кодексом, розмір застави слід визначити у 200 розмірів мінімальної заробітної плати. При цьому слідчий суддя вважає, що саме вказаний розмір застави зможе достатньо забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків та не є для нього завідомо непомірним.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176,177 ч.1 п.1,178,182,183,193,194,196,197 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :
Застосувати стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, які обчислювати з моменту його фактичного затримання 15 листопада 2016 р. о 22 годині 45 хвилин.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується о 22 годині 45 хвилин 13 січня 2017 р.

Визначити заставу для ОСОБА_4 - 200 (двісті) розмірів мінімальної заробітної плати - 275600 грн.

Підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Зобов`язати ОСОБА_4 з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурору, слідчого судді, суду за першою їх вимогою, та у визначене ними місце, день та час.

У разі якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин та не повідомив про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави, слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області