Справа № 495/2967/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесскої області у складі:

судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000423 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, с. Салгани, Білгород-Дністровського району, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого:

-22.02.2012 Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ст. 187 ч.3, 69 КК України, до позбавлення волі на строк 5 років, з конфіскацією майна, звільнений 05.02.2016 по відбуванню строку покарання, мешкає: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

19.02.2016 приблизно о 15 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 , знаючи і розуміючи, що його дії будуть непомічені сторонніми особами, діючи з прямим умислом та корисливою метою направленим на таємне викрадення чужого майна, розбив переднє пасажирське скло в автомобілі марки Wolkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 , який знаходився біля буд. № 18 по вул. Радянській, в м. Білгород-Дністровському, Одеської області, та через вікно проник до вказаного автомобілю, звідки таємно викрав лаковану жіночу сумочку чорного кольору, вартість якої становить 340 гривень, в які знаходився жіночий гаманець золотистого кольору зі шкірозамінника вартістю 180 гривень, з грошовими коштами в сумі 10 000 гривень, технічний паспорт на автомобіль Wolkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 , кредитна картка «Приват-Банку» без грошей та в`язка ключів від будинку в кількості 4 штуки, які не становлять вартості для потерпілої, що належить ОСОБА_6 . Після вчинення даного кримінального правопорушення з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, розпорядившись вищевказаним майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 таємно викрав майно, що належить ОСОБА_6 на загальну суму 10 520 гривень, чим завдав останній шкоди на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі, та повністю підтвердив обставини вчиненого ним злочину, пояснив суду, що дійсно 19.02.2016 приблизно о 15 годині 10 хвилин, він, розбив переднє пасажирське скло в автомобілі марки Wolkswagen Tiguan, р.н. НОМЕР_1 , який знаходився біля буд. АДРЕСА_1 , та через вікно проник до вказаного автомобілю, звідки викрав лаковану жіночу сумочку чорного кольору, в якій знаходилось майно яке перераховане в обвинувальному акті, що належало потерпілій ОСОБА_6 . Після вчинення даного злочину з місця зник, розпорядившись вищевказаним майном на власний розсуд. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення. Просив розглянути провадження відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює йому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини злочину.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винуватим обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині та кваліфікує його за ст. 185 ч.2 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним злочину, посередню характеристику, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та не погашену судимість, вчинив злочин, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті злочину, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення не можливе без відбування покарання, та вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і на підставі санкції даної статі призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту взяття його під варту в залі суду, тобто з 29.06.2016 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1