Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/6082/16-к
Провадження № 1-кп/523/421/16
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
20.05.2016 року м. Одеса
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шевченко-1 Комінтернівського р-ну Одеської обл., громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, засудженого вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 травня 2014 року за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одесі, громадянина України, з базовою середньою освітою, студента 2 курсу ДНЗ «Одеський центр професійної освіти ДСЗ», не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, попередньо обговоривши спільні дії, заволоділи шляхом зловживання довірою мобільним телефоном неповнолітнього ОСОБА_10 при наступних обставинах.
Близько 18 години 18 листопада 2015 року, перебуваючи біля розташованого по вул. Марсельській в м. Одесі кінотеатру «Зоряний», ОСОБА_7 підійшов до раніше знайомого неповнолітнього ОСОБА_10 , повідомив тому неправдиву інформацію про необхідність здійснення дзвінку та попросив надати йому мобільний телефон.
ОСОБА_10 , будучи впевненим у добросовісності намірів ОСОБА_7 , добровільно передав тому належний його батьку ОСОБА_11 мобільний телефон марки «НТС», в корпусі чорного кольору, вартістю 1500 грн.
Після зазначеного ОСОБА_7 , без мети повернення переданого йому майна та діючи відповідно до раніше обговореного плану дій, підійшов до ОСОБА_9 та передав тому цей мобільний телефон.
Обвинувачені з місця події зникли, телефоном ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненому діянні визнав повністю, підтвердив в своїх показаннях сутність пред`явленого йому обвинувачення та додатково показав, що, відпочиваючи в одній компанії парубків, де також були присутніми ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , він зацікавився мобільним телефоном, яким користувалася остання особа. В нього виник намір заволодіти цим телефоном для подальшого власного користування, про що він повідомив ОСОБА_7 , трохи залякав того, на що той погодився виконати запропоновані ним дії. Так, ОСОБА_7 попросив у ОСОБА_10 мобільний телефон подзвонити, відійшов з ним до нього ( ОСОБА_9 ), де внаслідок поштовху в плече, вронив телефон на землю та нібито загубив його. Фактично ж ОСОБА_7 передав йому цей телефон, який він згодом реалізував біля ринку «Північний» за 180-200 грн.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому діянні визнав повністю, щодо сутності пред`явленого йому обвинувачення дав показання, аналогічні показанням ОСОБА_9 , та додатково показав, що погодився здійснити вищезазначені дії на вимогу останньої особи, щоб залагодити нібито виниклий між ними словесний конфлікт. Вони розробили та виконали ролі у короткій виставі, зігравши колотнечу, внаслідок якої з його рук випав мобільний телефон ОСОБА_10 , який так і не змогли відшукати присутні парубки. Фактично ж він передав телефон ОСОБА_9 , а той його тимчасово сховав на стовбурі дерева.
Про вчинене кожен із допитаних обвинувачених жалкує, щиро кається.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_7 ОСОБА_8 щодо умов життя та виховання свого сина показала, що той виховувався нею без батька з 4-місячного віку в належному матеріальному достатку. До 9 класу посередньо навчався у загальній школі, був доброю, товариською дитиною, займався вільною боротьбою, технічним моделюванням. В подальшому продовжив навчання в професійному центрі освіти, неофіційно працює монтажником вікон, має власний заробіток, будь-яких інших протиправних діянь раніше не вчиняв. Мати вважає, що син в даному випадку здійснив вмінені дії, побоюючись можливого фізичного насилля з боку іншого обвинуваченого чи товаришів останнього.
Отримавши показання кожного з обвинувачених, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого обвинуваченими, їх захисниками та законним представником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.
Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , близько 18 години 18 листопада 2015 року, з корисливих мотивів, перебуваючи біля розташованого по вул. Марсельській в м. Одесі кінотеатру «Зоряний», зловживаючи довірою ОСОБА_10 , заволоділи належним ОСОБА_11 мобільним телефоном марки «НТС», вартістю 1500 грн., яким ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд, то вчинене кожним з обвинувачених діяння суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, як шахрайство, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Заявлені органом досудового розслідування до відшкодування з обвинувачених судові витрати на загальну суму 491,04 грн., пов`язані з проведенням у справі товарознавчої експертизи, підлягають задоволенню в повному обсязі, в рівних частинах з кожної особи.
При призначенні покарання кожному обвинуваченому суд визнає їх щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди в якості обставин, які пом`якшують покарання та констатує про відсутність обставин, які б обтяжували покарання. Крім того, суд визнає вчинення злочину ОСОБА_7 у неповнолітньому віці в якості обставини, що також пом`якшує призначене тому покарання.
Суд також враховує дані про ОСОБА_9 як про особу, що має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, заявляє про неофіційне працевлаштування, негативно характеризується органом кримінально-виконавчої інспекції та вчинила вищезазначені злочинні дії під час перебування на іспитовому строку.
Суд також враховує дані про ОСОБА_7 як про особу, що виховувалася у неповній родині, має постійне місце проживання та навчання, за якими характеризується посередньо, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є неофіційно працевлаштованим, вчинив злочинні дії під впливом повнолітньої особи.
З урахуванням викладеного, відсутності будь-яких претензій до обох обвинувачених з боку потерпілого, суд вважає можливим призначити ОСОБА_9 такий вид покарання як обмеження волі, а ОСОБА_7 у виді штрафу.
Також, з урахуванням факту засудження ОСОБА_9 у 2014 році за вчинення іншого злочину аналогічної спрямованості, положень ч.3 ст.78 КК України, а також роз`яснень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в частині неприпустимості повторного звільнення засудженого від відбуття покарання з випробуванням, якщо цією особою було вчинено новий злочин під час іспитового строку, суд вважає, що дана обставина не дозволяє застосувати до зазначеного обвинуваченого після призначення остаточного покарання положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України, та обумовлює його подальшу ізоляцію від суспільства.
Долучений в якості речового доказу мобільний телефон марки «НТС» слід вважати повернутим потерпілому ОСОБА_11 .
Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.71 КК України до зазначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 травня 2014 року та призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 2 (два) дні.
Продовжити строк застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, строком до часу набрання вироком законної сили, але не пізніше 18 липня 2016 року.
Протягом строку застосування домашнього арешту заборонити ОСОБА_9 залишати місце свого фактичного проживання в період з 22 години 00 хвилин до 7 години 00 хвилин наступної доби.
Після набрання вироком законної сили ОСОБА_9 доставити до установи відбування покарання.
Виконання вироку в цій частині покласти на начальника Комінтернівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.
Строк відбуття покарання ОСОБА_12 рахувати з дня його фактичного поміщення до установи відбування покарання.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати на суму 245 (двісті сорок п`ять) грн. 52 коп.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, призначивши покарання, із застосуванням ст.99 цього ж кодексу, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на суму 245 (двісті сорок п`ять) грн. 52 коп.
Після набрання вироком законної сили визнаний в якості речового доказу мобільний телефон марки «НТС» - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_11 .
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий ОСОБА_1