Ухвала іменем україни 05 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 26 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 30 травня 2016 року у кримінальному провадженні № 0001092 щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком:

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки; за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки; за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Вироком суду також вирішено питання щодо заявлених цивільних позовів та долю речових доказів.

Цим же вироком, який залишений без змін судом апеляційної інстанції засуджено також ОСОБА_5 , судові рішення щодо якого у касаційному порядку оскаржуються у іншій касаційній скарзі.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватими у вчиненні злочинів за таких обставин.
18 серпня 2014 року, приблизно о 24-ій год., ОСОБА_4 , знаходячись на території новобудови по АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливою метою, шляхом вільного доступу, викрав піноблоки в кількості 101 шт, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 2 828 грн.
28 серпня 2014 року, приблизно о 24-ій год., ОСОБА_4 , знаходячись там само, діючи умисно, повторно, з корисливою метою, аналогічним способом викрав піноблоки у кількості 101 шт., спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 2 828 грн.
2 вересня 2014 року, приблизно о 1-ій год., ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливою метою, прибув до земельної ділянки по АДРЕСА_3 , звідки шляхом вільного доступу викрав газобетонні блоки у кількості 101 шт., спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 2 828 грн.
24 жовтня 2014 року, приблизно о 1-ій год., ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливою метою, прибув до земельної ділянки по АДРЕСА_4 , звідки шляхом вільного доступу викрав газобетонні блоки у кількості 101 шт., спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 2 828 грн.
ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливою метою викрали:
15 вересня 2014 року, приблизно о 3-ій год. з земельної ділянки по АДРЕСА_5 газобетонні блоки у кількості 101 шт., спричинивши збитку потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 2 828 грн;
2 жовтня 2014 року, приблизно о 2-ій год. з земельної ділянки по АДРЕСА_6 газобетонні блоки у кількості 101 шт., спричинивши збитку потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 2 828 грн;
4 жовтня 2014 року, приблизно о 1-ій год. з земельної ділянки по АДРЕСА_7 газобетонні блоки у кількості 101 шт., спричинивши збитку потерпілому ОСОБА_12 на загальну суму 2 828 грн;
10 жовтня 2014 року, приблизно о 1-ій год. з земельної ділянки по АДРЕСА_8 газобетонні блоки у кількості 101 шт., спричинивши збитку потерпілому ОСОБА_13 на загальну суму 2 828 грн;
16 жовтня 2014 року, приблизно о 1-ій год. з земельної ділянки по АДРЕСА_9 газобетонні блоки у кількості 50 шт., спричинивши збитку потерпілому ОСОБА_14 на загальну суму 1 400 грн.
ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_15 , діючи умисно, повторно, з корисливою метою викрали:
14 жовтня 2014 року, приблизно о 2-ій год. з земельної ділянки по АДРЕСА_10 газобетонні блоки у кількості 101 шт., спричинивши збитку потерпілій ОСОБА_16 на загальну суму 2 828 грн;
22 жовтня 2014 року, приблизно о 1-ій год. з земельної ділянки по АДРЕСА_5 газобетонні блоки у кількості 101 шт., спричинивши збитку потерпілому ОСОБА_17 на загальну суму 2 828 грн;
1 листопада 2014 року, приблизно о 2-ій год. з земельної ділянки по АДРЕСА_11 газобетонні блоки у кількості 101 шт., спричинивши збитку потерпілому ОСОБА_18 на загальну суму 2 828 грн;
16 листопада 2014 року, приблизно о 1-ій год. з земельної ділянки по АДРЕСА_12 газобетонні блоки у кількості 101 шт., спричинивши збитку потерпілому ОСОБА_19 на загальну суму 2 828 грн;
5 листопада 2014 року, приблизно о 2-ій год. з земельної ділянки по АДРЕСА_13 газобетонні блоки у кількості 101 шт., спричинивши збитку потерпілій ОСОБА_20 на загальну суму 2 828 грн.
Крім того, 12 листопада 2014 року, приблизно о 5-ій год., ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_15 , ОСОБА_5 прибули до господарства по АДРЕСА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів, намагались викрасти наявні там газобетонні блоки, однак не змогли довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані на місці вчинення злочину жителями с. Дядьковичі Рівненського району.
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 30 травня 2016 року апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_21 залишено без задоволення, а вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 26 травня 2015 року - без змін.

Зі змісту касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 вбачається, що він не оспорює правильність кваліфікації дій та доведеність вини, просить судові рішення змінити у зв`язку невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі, просить призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши його від відбуття призначеного покарання, з іспитовим терміном 2 роки.

Як на підстави для прийняття такого рішення вказує, що суд не взяв до уваги, що у нього на утриманні знаходиться троє малолітніх дітей.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання засудженим порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, суд касаційної інстанції, згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як вбачається з касаційної скарги засудженого, висновки суду про доведеність його винуватості у вчиненні ним кримінальних правопорушень, за обставин, зазначених у вироку, та кваліфікація його дій не оспорюються.

Що стосується доводів ОСОБА_4 щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворостіє не обґрунтованими.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи його ОСОБА_4 суд першої інстанції, як вбачається з вироку, враховував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, які, відповідно до ст.12 КК України, є злочинами середньої тяжкості, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, а за місцем роботи позитивно. При призначенні покарання судом також була врахована думка потерпілих, які наполягали на суворому покаранні для обвинуваченого та просили призначити йому покарання за вчинені злочини у виді позбавлення волі, оскільки заподіяна ним злочинами шкода, обвинуваченим була відшкодована в незначному розмірі. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 неможливе без ізоляції його від суспільсьтва.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_4 районним судом покарання, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції, з урахуванням позицій потерпілих щодо призначення суворого покарання, є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Таке покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65, 66 КК України, і підстав для його пом`якшення із застосуванням ст. 75 КК України, як про це просить засуджений у своїй скарзі, колегія суддів не вбачає.

Більше того, з наявних у касаційному суді матеріалів провадження вбачається, що Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ дане кримінальне провадження вже переглядалося за касаційною скаргою прокурора, за результатами розгляду якого було задоволено касаційну скаргу прокурора, попередню ухвалу апеляційного суду Рівненського області від 08 вересня 2015 року скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Підставою для скасування згаданого судового рішення стало те, що призначене апеляційним судом покарання ОСОБА_4 із застосуванням ст. 75 КК України було необґрунтованим, оскільки апеляційний суд не оцінив ступінь небезпечності засудженого ОСОБА_4 для суспільства, обставини вчинених злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності, ставлення засудженого до скоєного, думку потерпілих тощо.
При повторному перегляді кримінального провадження ці вказівки апеляційним судом виконанні з достатньою повнотою, перевірені доводи засуджених та їх захисника про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості через суворість.
Таким чином, вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду від 30 травня 2016 року у цій частині є законними, обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам статей 370, 374, 419 КПК України і касаційний суд погоджується з наведеними в ній висновками щодо неможливості пом`якшення покарання, навіть при наявності усіх тих обставин, які на думку засудженого пом`якшують призначене йому покарання.
Касаційна скарга не містить мотивованих доводів щодо неправильного застосування судами закону України про кримінальну відповідальність та про істотні порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити їм ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення.
З урахуванням вищенаведеного, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_22 та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 26 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 30 травня 2016 року щодо нього.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3