Справа №718/378/16-к
Провадження №1-кп/718/22/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.03.2016 року м. Кіцмань
Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань кримінальне провадження № 0000018 з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці та жительці АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, вдови, з середньо-спеціальною освітою, працюючої на посаді завідувачем аптечного пункту №3 РКП «Кіцмань-фарм», раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 321 КК України

за участю прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

Згідно витягу з наказу РКП «Кіцмань-фарм» від 02 січня 2015 року ОСОБА_3 - завідувача аптечним пунктом №3, призначено відповідальною та матеріально-відповідальною особою за обігом, в тому числі отриманням, обліком, зберіганням, видачею отруйних та сильнодіючих лікарських засобів.
Згідно функціональних обов`язків завідувача аптечним пунктом №3, затверджених директором РКП «Кіцмань-фарм», з якими ОСОБА_3 була ознайомлена під підпис, в своїй роботі завідуюча аптечним пунктом керується Наказом МОЗ України №360 від 19 липня 2005 року «Про затвердження Правил виписування рецептів та вимог-замовлень на лікарські засоби і вироби медичного призначення, Порядку відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення з аптек та їх структурних підрозділів, Інструкції про порядок зберігання, обліку та знищення рецептурних бланків та вимог-замовлень».
Не зважаючи на це, ОСОБА_3 , порушуючи встановлені Наказом МОЗ №360 від 19 липня 2005 року Правила обліку отруйних та сильнодіючих лікарських засобів, здійснила відпуск отруйних та сильнодіючих лікарських засобів, а саме «Циклодол» - містить тригексифенідил, який відповідно до переліку отруйних лікарських засобів за міжнародними непатентованими або загальноприйнятими назвами затвердженого наказом МОЗ №490 від 17 серпня 2007 та «Теофедрин» - який містить 20 мг фенобарбіталу та 20 мг ефедрину, які відповідно до таблиці №4 списку №1 та таблиці №3 списку №2 постанови КМУ №770 від 06 травня 2000 року є прекурсорами обіг яких обмежено і стосовно яких встановлено заходи контролю, при цьому не внесла відмітки про відпуск вказаних отруйних та сильнодіючих лікарських засобів, які відпускалися за зазначеними рецептурними бланками Ф-1, в журнал обліку аптечного пункту №3, розпочатого в 2009 році «отруйних, сильнодіючих та комбінованих лікарських засобів, що підлягають предметно- кількісному обліку в закладах охорони здоров`я», затверджену Наказом МОЗ України №360 від 19 липня 2005 року «Про затвердження Правил виписування рецептів та вимог-замовлень на лікарські засоби і вироби медичного призначення, Порядку відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення з аптек та їх структурних підрозділів, Інструкції про порядок зберігання, обліку та знищення рецептурних бланків та вимог-замовлень».
Своїми діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 321 КК України, а саме: порушення встановлених правил обліку отруйних та сильнодіючих лікарських засобів.

Під час досудового розслідування між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 досягнуто та підписано угоду від 24 лютого 2016 року про визнання винуватості, за змістом якої вони погодили, що ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 321 КК України понесе покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнала свою вину у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаюється. Також пояснила суду, що угоду вона укладала добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Просить затвердити зазначену угоду.

Прокурор просила затвердити дану угоду про визнання винуватості, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства.

Захисник у судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості ОСОБА_3 .

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 321 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 204 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкціями цієї статті.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченої і відповідає вимогам загальним засадам призначення покарання.

При призначені покарання враховано, що ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем проживання, активно сприяла розкриттю злочину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, є щире каяття.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 і призначення останній узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення передбачених ч. 2 ст. 321 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 24 лютого 2016 року про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 321 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 321 КК України та призначити узгоджену міру покарання за ч. 2 ст. 321 КК України у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень в дохід держави.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кіцманський районний суд Чернівецької області, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1