Справа № 526/1603/16-к
Провадження № 1-кп/526/140/2016

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року м. Гадяч
Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000879 від 09.11.2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч Полтавської області, не одруженого, працюючого ТОВ «ТЕК-АГРОТРАНС», водієм, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, суд,
В С Т А Н О В И В:
08.11.2015 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи легковим автомобілем «AUDI-A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по місту Гадяч, по проїзній частині вул. Лохвицькій, у напрямку від пл. Миру (колишня пл. 50 років Жовтня) до вул. Тельмана. В цей час, на проїзній частині вказаної ділянки дороги, на смузі руху зазначеного автомобіля «AUDI-A8» нерухомо стояли саморобні мотоблок з приєднаним до нього позаду причепом, завантаженим цеглою та з пасажиром ОСОБА_4 , водій якого ОСОБА_6 , здійснив вимушену зупинку та усував технічну несправність даного транспортного засобу, стоячи поряд. За вказаних обставин водій ОСОБА_5 , при виявленні перешкоди у вигляді саморобних мотоблока з приєднаним до нього причепом, завантаженим цеглою, на якому перебував ОСОБА_4 , своєчасно не зменшив швидкості керованого ним автомобіля «AUDI-A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 та не зупинив його, внаслідок чого допустив зіткнення даних транспортних засобів, тим самим допустивши дорожньо-транспортну пригоду.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоблока ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді: політравми: відкритого багатоуламкового перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, рвано-ушибленої рани лівої гомілки, перелому лівої великогомілкової кістки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які відповідно до висновку експерта № 47 від 10.03.2016 року в своїй сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.
За вказаних вище обставин водій ОСОБА_5 порушив правила безпеки дорожнього руху, діючи згідно висновку експерта № 248 від 26.07.2016 у невідповідності до п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Недотримання цих вимог Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
28.07.2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468, 469, 471, 473, 474 КПК України укладена угода про примирення. Згідно з укладеною угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Потерпілий ОСОБА_4 будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 , з приводу скоєного злочину не має.
Сторонами погоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 , буде призначене покарання за ч. 1 ст.286 КК України у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3400 грн.), без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступних обставин.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.
Вимогами ч. 3 ст. 469 КПК України встановлено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину та погоджується на призначення узгодженого покарання. Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до статті 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Потерпілий ОСОБА_4 будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та потерпілий підтвердив це під час проведення підготовчого судового засідання. Отже, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про примирення.
Прокурор під час судового засідання зазначив, що укладена угода про примирення відповідає вимогам закону та може бути затверджена судом.
Суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України. Обвинувачений та потерпілий розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України. Судом встановлено, відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК України, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.
Суд зазначає, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація злочину є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про примирення та примирилися, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 31.03.2016 року № 5-27 кс16.
Таким чином, дії ОСОБА_5 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття у вчиненому злочині і активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка відповідно ст. 67 КК України обтяжує покарання, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він має постійне місце мешкання, працює: ТОВ «ТЕК-АГРОТРАНС», за місце проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, в силу ст. 89 КК України не судимий.
Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.
Щодо позовних вимог прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що прокурор у судовому засіданні просив цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 у розмірі 2184 грн. 69 коп. залишити без розгляду, з огляду на те, що обвинувачений відшкодував зазначені збитки, що підтверджується квитанцією, яка знаходиться в матеріалах справи, зазначений цивільний позов необхідно залишити без розгляду. Цивільний позов потерпілим не заявлено.
Судових витрат та речових доказів по справі не має.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 28.07.2016 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000879 від 28.07.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 у розмірі 2184 грн. 69 коп. - залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити (направити) прокурору, обвинуваченому та потерпілому.
Суддя - ОСОБА_1