Справа № 170/702/16-к
Провадження № 1-кс/170/120/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2016 року смт. Шацьк
Заслухавши пояснення прокурора, який просив відмовити в задоволенні поданої скарги, оскільки вона є безпідставною; пояснення слідчого, пояснення ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 , які просили скаргу задовольнити, дослідивши додані до скарги письмові докази, оглянувши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити повністю з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник досудового розслідування, слідчий зобов язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Під час проведення досудового розслідування потерпілий ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 (повноваження з 14.06.2016 року) у встановленому законом порядку докази слідчому не подавали, рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора не оскаржували, клопотання про вчинення процесуальних дій не подавали.
Обставини, на які посилається ОСОБА_4 у скарзі, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду скарги.
Так ОСОБА_4 стверджує, що протиправні дії щодо нього вчинено ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не 05.12.2015 року, а в ніч з 28.11.2015 року на 29.11.2015 року, після чого він звернувся у Любомльський ВП, а потім у Шацький ВП. Він стверджує, що звертався лише з усною заявою про злочин. Під час досудового розслідування він лише давав пояснення слідчому, його не визнано потерпілим, не ознайомлено з відповідною постановою, не роз`яснено права та не допитано як потерпілого. Ще один раз він давав показання, однак ніяких протоколів і постанов не підписував.
Матеріали кримінального провадження свідчать також про те, що згідно з відповідним протоколом від 06.12.2015 року у Шацькому ВП відповідно до вимог КПК України було прийнято усну заяву ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення щодо подій 05.12.2015 року, і 06.12.2015 року у ОСОБА_4 відібрано письмові пояснення про вказані ним обставини. 07.12.2016 року ОСОБА_4 одержав пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого і його було допитано як потерпілого, що підтверджується відповідним протоколом від 07.12.2015 року.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Таким чином складання слідчим окремого процесуального документа про визнання особи потерпілою положеннями чинного КПК України не передбачено.
Тому посилання у скарзі на порушення прав потерпілого є безпідставними.
Посилання ОСОБА_4 на те, що він звертався в Любомльську РЛ з тілесними ушкодженнями частково підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Однак документи, які свідчать про огляд ОСОБА_4 та фіксування тілесних ушкоджень відсутні. З відповіді ТМО Любомльського і Шацького районів вбачається, що дійсно ОСОБА_4 06.12.2015 року звертався в Любомльську РЛ, був направлений в рентген кабінет для проведення обстеження черепа, однак знімки були описані лікарем лише наступного дня 07.12.2015 року, а ОСОБА_4 після цього до чергового лікаря більше не звертався. Тому посилання потерпілого на те, що йому заподіяно тілесні ушкодження не підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Не надано відповідних медичних документів потерпілим чи його представником і в судовому засіданні з розгляду скарги.
ОСОБА_4 також стверджує, що у кримінальному провадженні не проведено слідчий експеримент та одночасний допит двох і більше осіб.
Відповідно до положень ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Ст. 240 КПК України передбачає, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів, випробувань. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.
Ст. 224 ч. 9 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях.
Як передбачено ч. 6 ст. 223 КПК України, клопотань про проведення слідчого експерименту чи одночасного допиту двох і більше осіб під час досудового розслідування ні потерпілим, ні його представником заявлено не було.
Слідчий в судовому засіданні пояснив, що під час досудового розслідування було відібрано письмові пояснення в осіб, на яких вказував потерпілий, з приводу вчинення ними протиправних дій щодо потерпілого, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Про підозру вказаних осіб не повідомлено. Також допитано всіх свідків, у тому числі, очевидців події, на яких вказали ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Показання допитаних свідків узгоджуються між собою. Здійснено відповідні запити, призначення та проведення експертиз. Слідчий вважає, що проведено усі можливі та необхідні слідчі дії для встановлення фактичних обставин події і ним прийнято законне і обґрунтоване процесуальне рішення про закриття кримінального провадження.
При прийнятті рішення про закриття кримінального провадження слідчим дотримано вимоги ст. 110 КПК України.
З огляду на викладене у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1