УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/2305/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2016 року м. Житомир.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України.
Апеляційний розгляд відбувся з участю прокурора ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_6
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України та постановити в цій частині виправдувальний вирок.
Вважає, що вирок суду першої інстанції постановлений з порушенням норм КПК України, висновки суду викладені у вироку не відповідають обставинам кримінального провадження.
Мотивує тим, що суд безпідставно вказав у вироку, що обвинувачений не зазначив причину, чому він хотів вдарити ОСОБА_9 , в той час як в неї на руках була дитина, оскільки ОСОБА_7 в суді неодноразово пояснював, що 31 травня 2015 року близько 24 години, після того як ОСОБА_9 повідомила йому, що під час під час конфлікту на березі річки вона таємно викрала мобільний телефон ОСОБА_10 , він хотів вдарити ОСОБА_9 кулаком, але вона прикрилась малолітнім сином і удар прийшовся дитині по голові і зазначене не заперечувала потерпіла ОСОБА_9 ..
Вказує, що з 23 години 21.05.2015 року до 12 години 03.06.2015 року ОСОБА_11 почував себе добре, а тому, суд безпідставно відкинув доводи обвинуваченого про відсутність прямого причинного зв`язку між необережним нанесенням удару ОСОБА_7 малолітньому ОСОБА_12 31.05.2015 року та його смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 . Суд також безпідставно не звернув увагу на особу потерпілої ОСОБА_9 і повірив її показам, у той час як вона зловживає спиртними напоями, раніше була позбавлена батьківських прав відносно інших дітей..
Захисник зазначає, що згідно висновку СМЕ від 23.06.2015 року № 545 смерть дитини настала в проміжок часу з 09 години 30 хвилин до 11 години 03.06.2015 року, тобто тоді, коли ОСОБА_9 залишалась на одинці із малолітнім сином. Тому, з урахуванням тяжкості виявлених у малолітнього ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, його віку, загального стану здоров`я, на думку захисту, більш ймовірно, що саме ОСОБА_9 нанесла своїй дитині тілесні ушкодження, що призвели до смерті.
Засудження ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 Кк України, захисник не оспорює.
Згідно вироку суду першої інстанції, 31 травня 2015 року близько 21 години 20 хвилин ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння на березі річки на відстані близько 200 метрів від будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник конфлікт з ОСОБА_10 , під час якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ..
Реалізуючи злочинний умисел ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 , котра сиділа па землі та своєю правою ногою умисно наніс потерпілій один удар по лівому плечі, внаслідок чого ОСОБА_10 втратила свідомість та отримала тілесні ушкодження у вигляді синця на лівому плечовому суглобі та косого перелому середньої третини тіла лівої ключиці, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я і тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на шиї, обох верхніх кінцівках, які відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.
В той же день близько 24 години ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння в будинку АДРЕСА_3 , намагався заспокоїти малолітнього ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який почав плакати. Однак дитина продовжувала плакати, внаслідок чого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на заподіяння ОСОБА_12 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи злочинний умисел ОСОБА_7 підійшов до ліжка, на якому знаходився ОСОБА_12 і кулаком наніс останньому декілька ударів в область ніг, спини. Побачивши, що ОСОБА_7 наносить побої ОСОБА_12 потерпіла підбігла до ліжка, взяла дитину на руки, притулила обличчям до своїх грудей, руками прикрила спину та ноги ОСОБА_12 .. Однак ОСОБА_7 не припиняючи свої злочинні дії підійшов до ОСОБА_9 і умисно, кулаком правої руки наніс один удар по голові ОСОБА_12 , який знаходився на руках матері.
Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правої виличної ділянки, саден в ділянці тазу праворуч, тильної поверхні лівої кістки, переломів кісток склепіння черепу, субдуральної гематоми, субарахноідальних крововиливів в м`які тканини голови, які по критерію загрози для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких ОСОБА_12 помер.
Суд визнав винним ОСОБА_7 і засудив:
-за ч. 2 ст. 121 КК України на 9 років позбавлення волі;
-за ч. 1 ст. 122 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_7 визначене покарання 9 років 6 місяців позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, заперечення прокурора ОСОБА_8 проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах визначених ст. 404 КПК України, обговоривши доводи учасників судового розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Стаття 94 КПК України вимагає оцінувати докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
З матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції зазначені вимоги виконав. Вирок суду за змістом відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України, в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 є обґрунтований, правильний, відповідає фактичним обставинам справи, стверджується встановленими у судовому засіданні доказами, які належно оцінені судом.
Мотивуючи вирок суд послався на показання потерпілої ОСОБА_9 яка пояснила суду, що ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння 31 травня 2015 року в будинку АДРЕСА_3 -Городище агресивно відреагував на крики дитини, наніс кулаком декілька ударів по ніжках. Тоді вона захищаючи дитину взяла її на руку, притулила обличчям до себе і в цей час обвинувачений наніс іще один удар кулаком в потилицю дитини. Заспокоювала дитину як могла, в колясці перемістила її в коридор, щоб не дратувати ОСОБА_7 .. Наступні 2 дні займалася господарством. 3 червня 2015 року близько 12 години ОСОБА_7 виявив, що дитина важко дихає. Повідомили лікарів, однак вони не допомогли, так як дитина померла.
Суд також послався на показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який визнав факт нанесення дитині двох ударів рукою по руках та намагання нанести удар ременем по сідницях, який однак прийшовся по колінах дитини. Не заперечив, що бажаючи вдарити ОСОБА_9 , вдарив випадково долонею руки в потилицю дитину.
Перевіряючи доводи обвинувачення і захисту суд дослідив і у вироку послався на висновки експертиз:
- від 23.06.2015 року № 545 згідно якого, при судово-медичній експертизі група ОСОБА_12 виявлено плесні ушкодження у вигляді: переломів кісток склепіння черепу, субдуральної гематоми, субарахноідальних крововиливів, крововиливів в м`які тканини голови. Дані тілесні ушкодження за своїм механізмом утворились від контакту з твердим тупим предметом, який не залишив специфічних ознак за якими б його можна було б ідентифікувати, які по критерію загрози для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_12 настала від набряку, набубнявіння речовини головного мозку, які розвинулись внаслідок гнійного лептоменінгіту, до якого призвела закрита черепно-мозкова травма. Смерть ОСОБА_12 могла настати в межах приблизно 16-24 години від часу розтину трупа в морзі (4.06.2015 року о 9 годині 30 хвилин) (а.с. 16-18);
- від 25.06.2015 року № 1264/25 відповідно до якого, дитині ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці виличної ділянки, саден в ділянці тазу праворуч, тильної поверхні лівої кисті, крововиливів під м`які покрови голови в лівій тім`яно-скроневій ділянці, лінійних переломів в ділянці правої та лівої тім`яних кісток, крововиливів під тверду та м`яку мозкові оболонки. Вищевказані тілесні ушкодження в ділянці голови виникли від дії тупого (их) предмета (ів), не залишивши в них яких-небудь специфічних та характерних отак, дозволяючих ідентифікувати їх контактуючу слідоутворюючу частину, зі значною силою прикладення і могли виникнути при нанесені удару (ударів) натуральною зброєю чоловіка (кулаком) по голові дитини за обставин та в термін (близько 24 години 31.05.2015) за обставин, на які вказали ОСОБА_9 та ОСОБА_13 при проведенні слідчого експерименту. Враховуючи значну еластичність кісток дитячого черепу, у творення перелому кісток склепіння черепау дитини внаслідок падіння з коляски на траву з висоти 60 см неможливе (а.с. 104-107).
Допитані судом судово-медичні експерти ОСОБА_14 та ОСОБА_15 заперечили можливість заподіяння травми голови, яка була виявлена у ОСОБА_12 внаслідок падіння з коляски.
Доводи захисника, що саме ОСОБА_9 нанесла своїй дитині тілесні ушкодження, що призвели до смерті, суперечать встановленому.
За таких обставин, колегія суддів не встановила підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування вироку суду і постановлення вироку з виправданням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України.
Тому, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді апеляційного суду
Житомирської області: