АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1872/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 628/4211/15-к
Категорія: ст.ст.186 ч.2, 357 ч.1 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження №№ 0002666, 0000041 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Темрюк, Темрюківського району Краснодарського краю, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 25.06.2005 року вироком Апеляційного суду Харківської області за п.п.4,6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років; 06.06.2007 року вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.1 ст.263, 70 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років позбавлення волі; 04.03.2015 року звільнений умовно достроково від відбування покарання, на підставі ухвали Первомайського районного суду Харківської області на не відбутий строк 1 рік 9 місяців,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.357 КК України, та призначено покарання:
- за ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці;
- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки.
Відповідно до ст.ст. 70 ч.1, 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.
В силу ст.ст.71 ч.1, 81 ч.4 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 06.06.2007 р. та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 залишено раніше обраний тримання під вартою до набрання вироку законної сили.
Строк відбуття покарання визначено відраховувати з часу застосування запобіжного заходу, тобто з 06.01.2016 року.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, в строк покарання ОСОБА_10 зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, який вираховується з моменту взяття обвинуваченого під варту до набрання вироком законної сили;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку смт. Ківшарівка м. Куп`янськ, Харківської області, українку, громадянку України, з середньою освітою, незаміжню, яка не працює, зареєстровану та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судиму,
визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.357 КК України, та призначено покарання:
- за ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки.
Відповідно до ст.ст.70 ч.1, 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладенні на неї обов`язки, передбачені п.3 ч.1 ст.76 КК України.
Стягнуто на користь держави з ОСОБА_8 460 грн. 35 коп. та ОСОБА_9 153 грн. 45коп. за проведення експертиз.
Згідно вироку, 22.10.2015р. близько 23.30 години в смт. Ківшарівка, м.Куп`янськ, Харківської області, повторно, обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після спільного вживання спиртних напоїв разом з обвинуваченою ОСОБА_9 та потерпілою ОСОБА_11 , знаходячись поблизу будинку №5, достовірно знаючи, що у останньої знаходяться матеріальні цінності, діючи з умислом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном, за попередньою змовою підійшли вдвох до потерпілої, де із застосуванням до останньої насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилося в тому, що обвинувачений ОСОБА_8 став наносити потерпілій удари руками по голові, від чого вона впала на землю, вдарившись обличчям об бетонний бордюр, а обвинувачений продовжив наносити потерпілій удари ногами в області голови та тулубу, спричинивши їй таким чином тілесні ушкодження у вигляді: садна в центрі лівої надбрівної дуги, крововиливу в проекції верхнього краю правої підвздошної кістки, крововилив по зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 467-КП/15 від 26.10.2015р., за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. В цей час, присутня під час конфлікту обвинувачена ОСОБА_9 , діючи з обвинуваченим ОСОБА_8 , який своїми діями подавив волю потерпілої до опору, діючи з єдиним умислом, направленим на викрадення чужого майна, відкрито, з карманів куртки потерпілої викрала: мобільний телефон «Nokia Asha 305», вартість якого згідно з висновком судово товарознавчої експертизи № К-49 від 30.10.2015р. складає 621 грн., в якому знаходилася сім- картка оператора мобільного зв`язку МТС, яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, гроші в сумі 50 грн., та банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_11 .. Після чого, обвинувачена викрадені нею мобільний телефон «Nokia Asha 305» та банківську картку передала обвинуваченому ОСОБА_8 , та разом з ним продовжуючи свої злочинні дії направлені на викрадення чужого майна, повели потерпілу до банкомату ВАТ «Ощадбанк», який розташований за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, смт. Ківшарівка, буд. 3-В, де обвинувачені по черзі намагалися зняти грошові кошти з банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , але не змогли, за їх відсутністю на рахунку. Після чого, обвинувачені діючи з єдиним умислом направленим на відкрите викрадення чужого майна, на вимогу обвинуваченої ОСОБА_9 зняти з потерпілої одяг, який їй сподобався, відкрито ним заволоділа, а саме: курткою із шкірозамінника, розміром «М», вартість якої, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №К-49 від 30.10.2015р., складає 300 грн. та синтетичною спортивною кофтою, яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, надавши взамін потерпілій свої куртку та кофту.
Заволодівши викраденим, обвинувачені з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим майном та грошима, на власний розсуд, тим самим, завдавши матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 971 грн..
Крім того, встановлено, що 22.10.2015р. близько 23:50 годині, під час вчинення вищевказаного злочину обвинувачені, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись разом біля потерпілої ОСОБА_11 , яка в цей час лежала на землі від нанесених ним ударів поблизу будинку №5, розташованому в смт. Ківшарівка, м.Куп`янськ, Харківської області, побачивши, що ОСОБА_9 відкрито викрала з карману куртки потерпілої ОСОБА_11 пластикову банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_8 попросив передати йому банківську картку, а потім дізнавшись від потерпілої пін-код даної картки, за домовленістю з обвинуваченою ОСОБА_9 , яка в цей час підняла з землі потерпілу та утримувала її за руку, направилися разом з останньою до банкомату ВАТ «Ощадбанк», який розташований за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, смт. Ківшарівка, буд. 3-В, де обвинувачені по черзі намагалися зняти грошові кошти з банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_11 , але не змогли, за їх відсутністю на рахунку.
Повторно, 01.01.2016р. близько 19:00, в смт.Ківшарівка м.Куп`янськ Харківської області обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на першому поверсі в під`їзді №3 будинку АДРЕСА_4 разом з потерпілим ОСОБА_12 , вчинив сварку з останнім, в ході якої діючи з умислом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилося в тому, що обвинувачений наніс потерпілому, декілька ударів кулаками рук в обличчя, спричинивши йому таким чином тілесні ушкодження у вигляді: синців в окологлазничних областях праворуч і ліворуч, садна в області чола праворуч, садна в області зовнішнього кута правого ока, садна на верхній губі зліва та в центрі правої надбрівної дуги і синця в проекції лонного зчленування, які згідно висновку судово-медичної експертизи №7-КП/16 від 06.01.2016р. відносяться до легких тілесних ушкоджень та відкрито заволодів майном потерпілого, а саме грошовими коштами в сумі 300 гривень, шкіряною курткою вартістю 3150 грн. згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № К-10 від 12.01.2016р., в`язаною шапкою вартістю 40 грн. згідно висновку тієї ж експертизи, мобільним телефоном «Samsung S 56-10» вартістю 704 грн., всього на суму 4194 гривень.
Заволодівши викраденим, обвинувачений з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном та грошима, на власний розсуд, тим самим, завдавши матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_12 на вказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок районного суду змінити та пом`якшити призначене йому покарання. Своє апеляційне прохання апелянт обґрунтовує тим, що під час ухвалення вироку судом не взято до уваги те, що у нього є вагітна цивільна дружина та на утриманні є неповнолітній син, а також що він працював не офіційно, страждає хронічним гепатитом «Б», у зв`язку з чим вважає призначене покарання занадто суворим.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі ОСОБА_8 , заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, а також думку обвинуваченої ОСОБА_9 , яка не заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 належить залишити без задоволення, з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинувачених відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинувачених та дослідження даних про їх особу.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочинів, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_9 за ч.2 ст.186, ч.1 ст.357 КК України у апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини у апеляційному порядку не перевіряються.
Переглядаючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, відомості про особу винного, встановивши обставини, що пом`якшують та обтяжує покарання, що об`єктивно вбачається з висновків, наведених у мотивувальній частині вироку (арк. 71-73 судового провадження).
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , про зайву суворість призначеного остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, за вчинення двох епізодів відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також викрадення офіційного документу, тобто умисного злочину середньої та невеликої тяжкості, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом пом`якшення остаточного покарання, на думку колегії суддів - є безпідставними. Згідно даних кримінального провадження та поданої апеляційної скарги об`єктивно відсутні обставини, які істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а твердження ОСОБА_8 та її захисника щодо їх наявності повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання.
Згідно апеляційних доводів і пояснень обвинуваченого та його захисника, які вони надавали при апеляційному розгляді, суд першої інстанції не врахував при призначені покарання те, що ОСОБА_8 страждає хронічним гепатитом «Б», щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, що в сукупності характеризує його позитивно. Разом з цим, на думку колегії суддів, зазначені апеляційні доводи сторони захисту, не можуть вважатися новими або додатковими обставинами, що істотно знижують ступень тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочинів, оскільки судом першої інстанції вони належно враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у вступній та мотивувальній частині вироку. Будь-яких нових даних сторона захисту при апеляційному розгляді не надавала.
Крім того, апеляційні доводи сторони захисту про наявність на утриманні неповнолітньої дитини та цивільної дружини, яка на час ухвалення оскаржуваного вироку була вагітна, а також те, що ОСОБА_8 раніше працював без офіційного працевлаштування, також досліджувалися під час судового засідання в суді першої інстанції та належно враховані судом першої інстанції про позитивні дані щодо його особи при призначенні ОСОБА_8 за ч.2 ст.186, ч.1 ст.357 КК України остаточного покарання, на підставі ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України.
Таким чином, апеляційне прохання ОСОБА_8 та його захисника про зміну вироку шляхом пом`якшення призначеного покарання на підставі норм КК України, з урахуванням наведених апелянтами доводів, належить вважати безпідставними, оскільки воно має суто суб`єктивний характер.
Твердження у апеляційній скарзі обвинуваченого, що призначене судом першої інстанції остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок суворості, колегія суддів вважає необґрунтованими і дійшла висновку про те, що при призначені цього покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 28, 29, 32, 35, 50,65, 66, 67, 70 та ч.1 ст.71 КК України, призначивши покарання в межах санкції ч.2 ст.186, ч.1 ст.357 КК України, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши дані про особу обвинуваченого та об`єктивно встановивши, що ОСОБА_8 вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 06 червня 2007 року, раніше судимий, за місце мешкання характеризується формально, на будь-яких обліках не перебуває, при цьому було враховано обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також обставини, що його обтяжують - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.
З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено достатніх підстав для застосування норм ст. 69, 69-1, 75 КК України, або пом`якшення покарання в інший спосіб, тобто в межах санкції ч.2 ст.186, ч.1 ст.357 КК України та остаточного - за сукупністю вироків, із застосуванням норм ч.1 ст.71 КК України, і відповідно - його зменшення.
Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.
Разом з цим, оскільки судом першої інстанції вже вирішено питання щодо застосування норм ч.5 ст.72 КК України стосовно ОСОБА_10 , тобто зарахування у строк відбуття покарання ОСОБА_10 терміну попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, який визначено рахувати з моменту взяття обвинуваченого під варту до набрання вироком законної сили, колегія суддів не вирішує це питання під час апеляційного розгляду.
Крім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 по даному кримінальному провадженню не застосовувався, у зв`язку з чим колегія суддів також позбавлена можливості вирішення питання про застосування норм ч.5 ст.72 КК України стосовно обвинуваченої.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді

________________ ______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4