Ухвала
іменем україни

25 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні у межах кримінального провадження № 0000324 касаційні скарги засудженого та прокурора на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 04 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

За вказаним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодноразово судимого, востаннє за вироком від 30 серпня 2013 року за частинами 2, 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 цього Кодексу з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки,

засуджено за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років із конфіскацією майна, яке є його власністю.
На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків ОСОБА_7 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк сімнадцять років із конфіскацією майна, яке є його власністю.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 у рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

24 листопада 2014 року близько 19.00 год. ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння знаходився разом зі своєю знайомою ОСОБА_9 на перехресті ґрунтової дороги вулиць Гоголя та Богдана Хмельницького в смт Чечельнику. Через те, що у ОСОБА_9 задзвонив мобільний телефон, між нею та ОСОБА_7 виникла суперечка, під час якої в останнього виник умисел на позбавлення життя потерпілої з метою заволодіння її особистим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вбивство з корисливих мотивів, ОСОБА_7 зірвав із куртки ОСОБА_9 пасок, накинув на її шию і шляхом удавлення паском та руками задушив ОСОБА_9 , після чого заволодів її майном на суму 2593,30 грн.

З метою приховати злочин ОСОБА_7 відніс труп ОСОБА_9 на відстань 45 м на узбіччя, де залишив у сухій траві під деревом, імітувавши її самогубство (обмотав пасок навколо шиї та прив`язав до дерева).

Прокурор у касаційній скарзі просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та м`якістю призначеного ОСОБА_7 покарання. Вважає, що апеляційний суд належним чином не перевірив доводів прокурора про вказане і не надав на них обґрунтованої відповіді згідно з вимогами ст. 419 КПК.

У скарзі (з урахуванням доповнення до неї) засуджений просить скасувати вищевказані судові рішення і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного йому покарання внаслідок суворості. Стверджує, що вбивства ОСОБА_9 не вчиняв, на досудовому слідстві було порушено його право на захист, оскільки під час слідчих дій працівники міліції застосовували до нього недозволенні методи слідства, а тому, на думку засудженого, зібрані докази його винуватості у злочині є недопустимими. Також скаржник указує на те, що на вказаній стадії кримінального провадження йому не було надано захисника й не ознайомлено з матеріалами цього провадження. Вважає, що при призначенні покарання не було враховано належним чином даних про його особу, а ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 404, 419 КПК.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав касаційні скарги і просив скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції (через те, що всупереч положенням ст. 384 КПК ОСОБА_7 місцевий суд не роз`яснив його права на розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних), думку захисника та засудженого, котрі підтримали касаційну скаргу останнього і заперечували проти скарги прокурора, обговоривши доводи, наведені у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 384 КПК суд зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Зі змісту цієї норми кримінального процесуального закону видно, що виконання судом вищевказаного зобов`язання не пов`язано з тим, роз`яснив прокурор обвинуваченому про таку можливість до передачі обвинувального акта до суду чи ні.
У постанові Верховного Суду України від 25 червня 2015 року № 5-111кс15 вказано, що право на суд присяжних обвинуваченого у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, ма зазначатись у переліку прав обвинуваченого, закріплених у письмовій пам`ятці про права та обов`язки. Інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду надасть йому можливість підготуватися до реалізації такого права, і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.
Як видно з матеріалів судового провадження (зі змісту врученої ОСОБА_7 пам`ятки про права та обов`язки та технічного запису судового засідання), місцевий суд не роз`яснив обвинуваченому можливості та особливостей розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних (хоча ОСОБА_7 обвинувачувався у злочині, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі), а, отже, суд не виконав вимог ч. 1 ст. 384 КПК.
Невиконання місцевим судом указаних вимог кримінального процесуального закону є його істотним порушенням та безумовною підставою для скасування судових рішень згідно з п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК, адже, крім іншого, ставить під сумнів ухвалення судового рішення законним складом суду. Наведене залишилося поза увагою апеляційного суду, який переглядав вирок в апеляційному порядку.
При цьому колегія суддів нагадує, що за нормативними приписами КПК (статті 9, 404, 409) суд апеляційної інстанції зобов`язаний при перегляді судового рішення місцевого суду перевірити, чи дотримався цей суд при розгляді кримінального провадження вимог кримінального процесуального закону, незалежно від того, містилися в апеляційній скарзі вимоги про істотне порушення вказаного закону чи ні.
Отже, за таких обставин колегія суддів вважає, що місцевий суд ухвалив вирок щодо ОСОБА_7 з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду (оскільки останній не виправив помилки місцевого суду) підлягають скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у суді першої інстанції, під час якого суду слід із дотриманням вимог закону України про кримінальну відповідальність і кримінального процесуального закону та із урахуванням вказівок касаційного суду ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Доводи прокурора у скарзі про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання не містять переконливого обґрунтування. На думку колегії суддів, це покарання за встановлених обставин злочину та даних про особу засудженого не можна визнати м`яким.

Що стосується інших доводів, викладених у касаційних скаргах сторін, то вони можуть бути перевірені під час нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 433, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційні скарги прокурора та засудженого задовольнити частково.
Вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 04 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3