Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/3724/16-к
Провадження № 1-кп/209/356/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камянське матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 000 відносно:
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинськ, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в сиду ст. 89 КК України раніше не судимого

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Згідно виконавчого листа № 2-1596 від 30.03.2010 року, обвинувачений ОСОБА_4 повинен платити аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісяця, але не менш 30% прожитково мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття, починаючи стягнення з 20.01.2010 року.

Але, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи фізично здоровим, для того, щоб виконувати рішення суду, ніде не працює, аліменти не сплачує, злісно ухиляється від сплати аліментів.

Обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово викликався та був попереджений ВДВС Дніпровського району Дніпродзержинського МУЮ про необхідність виплачувати аліменти, до теперішнього часу заборгованість не погасив.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 злісно ухиляється від сплати аліментів на протязі періоду з листопада 2015 року по 30.09.2016 року, протягом яких був зобов`язаний виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, допустивши заборгованість з виплати аліментів на загальну суму 26468,79 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України визнав повністю, з фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті, погодився, нових фактів суду не повідомив.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що відносин із обвинуваченим не підтримує, ОСОБА_4 з дитиною не спілкується та ухиляється від сплати аліментів.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, а саме у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), встановлена та доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь громадської небезпеки скоєного злочину, особу обвинуваченого, всі обставини справи, та обставини, що обтяжують або пом`якшують його відповідальність.

Злочин, вчинений ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Обставин, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_4 , в силу ст.ст. 67 КК України, судом не встановлені.

ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України є раніше несудимою особою, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, не повязане з обмеженням волі.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись 370,371, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2(два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного цим вироком з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до положень п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 в період випробувального терміну такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

-періодично з`являтися на реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід засудженому не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7