Справа № 199/6677/16-к
ВИРОК
іменем України
28.09.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі кримінальне провадження №0000763 у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іларіонове Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не одруженого, з неповною середньою освітою, не маючого на своєму утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , стрільця 2 відділення 2 стрілецького взводу 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (яка дислокується у АДРЕСА_3 за адресою АДРЕСА_4 ),

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Солдата ОСОБА_5 1 квітня 2015 року на підставі Указу Президента України № 15 від 14 січня 2015 року Індустріально-Самарським ОРВК Дніпропетровської області призвано за мобілізацією до лав Національної гвардії України.

2 квітня 2015 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 69 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_5 було зараховано до списків особового складу військової частини. З квітня 2016 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця 2 відділення 2 стрілецького взводу 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 .

1 вересня 2015 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив розташування військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

28 жовтня 2015 року ОСОБА_5 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України.

У подальшому, з 10 листопада по 23 листопада 2015 року солдат ОСОБА_5 перебував на лікуванні у КЗ «Дніпропетровське ТМО № 12» з діагнозом: «двухстороння пневмонія» відповідно до медичного висновку від 12 листопада 2015 року №1062.

23 листопада 2015 року ОСОБА_5 був виписаний із лікувального закладу та 24 листопада 2015 року повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

Однак, 24 листопада 2015 року ОСОБА_5 не прибув з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 , за місцем проживання був відсутній, у зв`язку з чим 10 грудня 2015 року підозрюваного ОСОБА_5 було повторно оголошено в розшук.

31 серпня 2016 року ОСОБА_5 було затримано працівниками органів внутрішніх справ та доставлено до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та 1 вересня 2016 року стосовно останнього обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, чим припинено вчинення злочину.

Таким чином, стрілець 2 відділення 2 стрілецького взводу 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, призваним у зв`язку з мобілізацією, на особливий період, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в період з 1 вересня 2015 року по 28 жовтня 2015 року включно, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 , а також з 24 листопада 2015 року по 31 серпня 2016 року включно, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період,не з`явився вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу.

14.09.2016 року у кримінальному провадженні складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ч.4 ст.407 КК України.

26.09.2016 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості ОСОБА_5 .

Відповідно до даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину та обсяг підозри за ч.4 ст.407 КК України.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, а саме - керуючись вимогами ст.69 КК України сторони погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді арешту на гауптвахті строком на три місяці, тобто покарання, не зазначеного у санкції ч.4 ст.407 КК України. В угоді передбачені наслідки її ухвалення та затвердження, невиконання яких роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_5 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України при обставинах, викладених у обвинувальному акті.

Суду також показав, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, який відноситься до тяжких злочинів, беззастережно і добровільно, повністю визнає свою вину у пред`явленому обвинувачені.

Крім того ОСОБА_5 зазначив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

За таких підстав суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 без поважних причин та не з`явився вчасно на службу без поважних причин, а тому його дії за ч.4 ст.407 КК України кваліфіковані правильно.

Обвинуваченому ОСОБА_5 судом роз`яснено, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, він має права передбачені ч.5 ст.474 КПК України, а також розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Таким чином, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку сторін судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, суд дійшов висновку про відповідність угоди вимогам ст.ст.470,472 КПК України, добровільність її укладення, відповідності інтересам суспільства, можливості її виконання та наявності всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Суд враховує обставини, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, тобто: ОСОБА_5 раніше не засуджувався та не був судимим, щиро кається та активне сприяє розкриттю злочину, дав критичну оцінку своєї злочинної поведінки шляхом повного визнання вини і готов нести кримінальну відповідальність, добровільно своїми діями оказав допомогу на досудовому розслідуванні і суду у виясненні обставин скоєння кримінального правопорушення, які мають суттєве значення для повного його розкриття, повідомивши про обставини, час та місце скоєння кримінального правопорушення, не перешкоджав слідству, характеризується задовільно, має на утриманні мати похилого віку.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене сторонами угоди про винуватість покарання за ч.4 ст.407 КК України та на підставі ст.69 КК України у виді арешту на гауптвахті строком на три місяці, тобто до покарання, не передбаченого санкцією ч.4 ст.407 КК України, і вважає це доцільним з огляду на наявність декількох обставин, пом`якшуючих покарання, відсутність обставин, обтяжуючих покарання, а також, враховуючи, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів.

Керуючись ч.2 ст.110, ст.ст.188-191,314,315,369,370,371,373,374,468, 469, ст.ст.473-475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду від 26 вересня 2016 року про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за №0000763 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та, на підставі ст. 69 КК України, призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 26 вересня 2016 року покарання за ч.4 ст.407 КК України у вигляді арешту на гауптвахті строком на три місяці.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання, тобто з 31.08.2016 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою на гауптвахті.

Відповідно до ч.2 ст.60 КПК України військовослужбовець ОСОБА_5 повинен відбувати арешт на гауптвахті, у тому числі можливе відбування цього покарання і на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення в межах кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме: з 31.08.2016 року і по день набуття вироку законної сили.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченому, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його-згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

На підставі ч.6 та ч.7 ст.376 КПК України - копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та адвокату.

Суддя: ОСОБА_1