УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
за участю прокурора засудженої захисника при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні 14 квітня 2016 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційними скаргами прокурора та засудженої ОСОБА_5 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24 квітня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Зазначеним вироком
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, в силу ст. 89 КК України таку, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 29 жовтня 2014 року близько 1 години, будучи в стані алкогольного сп`яніння, в будинку АДРЕСА_1 , умисно завдала ОСОБА_8 один удар ножем у нижню частину живота, заподіявши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 24 квітня 2015 року вирок щодо ОСОБА_5 змінено, їй за ч. 2 ст. 121 КК України пом`якшено покарання до 8 років позбавлення волі. В решті вирок залишено без зміни.

У касаційних скаргах:
- засуджена ОСОБА_5 просить рішення судів скасувати у зв`язку з їх незаконністю та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що досудове розслідування та судовий розгляд проведені однобічно й неповно, з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому висновки суду про доведеність її вини за ч. 2 ст. 121 КК України не відповідають фактичним обставинам провадження і ґрунтуються на суперечливих доказах та показах свідків. Вказує, що її дії слід було кваліфікувати за ст. 124 КК України, оскільки погрози та залякування застосування фізичної сили потерпілим ОСОБА_8 , вона сприйняла на момент учинення кримінального правопорушення реально, що змусило її активно оборонятись від можливого їх застосування;

- прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особи засудженої через м`якість та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що вирок переглянуто апеляційним судом без повторного дослідження матеріалів кримінального провадження, а висновок про пом`якшення засудженій ОСОБА_5 покарання не обґрунтований, оскільки засуджена вину в вчиненні кримінального правопорушення не визнала та не розкаялась, протягом тривалого часу зловживає спиртними напоями, участі у вихованні та забезпеченні малолітньої дитини не приймає, за місцем проживання характеризується посередньо. Крім того, вважає, що апеляційним судом залишено без належної уваги, що ОСОБА_5 учинила тяжке кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженої та її захисника на підтримання поданої скарги, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення скарг та залишення судових рішень без зміни, перевіривши кримінальне провадження й обговоривши доводи, викладені у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що скарги не підлягають задоволенню.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у заподіянні ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, підтверджений зібраними в установленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку.

Зокрема, засуджена у судовому засіданні визнала, що у ході конфлікту, який стався між нею та потерпілим, вона взяла в руки кухонний ніж і тримала його попереду себе з метою самозахисту, а також завдала удар ножем ОСОБА_8 у нижню частину живота, а потім вдарила потерпілого качалкою по голові. У ході проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 остання показувала, як вона завдала тілесне ушкодження ОСОБА_8 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_8 настала від сліпого проникаючого колото-різаного поранення живота зліва з ушкодженням стінки тонкого кишечники.

Окрім того, винуватість засудженої підтверджується іншими наведеними у вироку доказами і сумніву в їх достовірності немає.

Характер умисних дій та локалізація завданих потерпілому тілесних ушкоджень свідчать, що умислом засудженої охоплювалося спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Ці та інші наведені у вироку суду докази переконливо свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_5 у заподіянні ОСОБА_8 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом досліджені всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для правильного її вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_5 під час судового розгляду не виявлено.

Доводи засудженої, що вона завдала потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у разі перевищення меж необхідної оборони, а тому її дії необхідно кваліфікувати за ст. 124 ККК України, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються доказами наявними в матеріалах кримінального провадження, які дослідженні в судовому засіданні, та узгоджуються між собою. Окрім того, ці доводи були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та обґрунтовано визнані безпідставними. Свої висновки суд мотивував. Із даними висновками погоджується і колегія суддів.

Дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України кваліфіковано вірно. Отже, вважати, що судом неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність, немає підстав.

Апеляційний суд дійшов обґрунтовано висновку про пом`якшення засудженій покарання, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженої. Обране покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження нових злочинів.

Окрім того, суд апеляційної інстанції проаналізував зміну перших показань засудженої і ретельно перевірив її доводи апеляційної скарги, аналогічні тим, що наведені у касаційній скарзі. Викладені в ухвалі апеляційного суду мотиви визнання цих доводів безпідставними і такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження, є обґрунтованими. Свої висновки, з якими погоджується колегія суддів, із цього питання суд 2-ї інстанції належним чином умотивував.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну судових рішень, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 434-436 КПК України суд,

п о с т а н о в и в :

Касаційні скарги прокурора та засудженої ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24 квітня 2015 року щодо ОСОБА_5 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2