Ухвала

Іменем України

Справа № 712/13632/16-к
06 грудня 2016 р. слідчий суддя Соснівського районного суду м.Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури клопотання слідчого Черкаського ВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0009066 від 22.11.2016р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України про накладення арешту на нерухоме майно -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Черкаського ВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Черкаської місцевої прокуратури звернувся до суду з клопотання про накладення арешту на нерухоме майно у кримінальному провадженні № 0009066 від 22.11.2016р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В обгрунтування вимог посилається на те, що досудове слідство здійснюється за заявою ОСОБА_4 щодо шахрайських дій з боку її колишнього чоловіка ОСОБА_5 .

В ході досудового розслідування було встановлено, що 30 травня 2015 року перебуваючи в кабінеті приватного нотаріуса ОСОБА_6 між потерпілою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було укладено договір позики на суму 286 756 грн. з терміном проведення до 13 листопада 2015 року, а ОСОБА_9 в рахунок забезпечення повернення грошових коштів передала у іпотеку відповідачу нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру, загальною площею 30.2 кв. м розташовану за адресою : АДРЕСА_1 .

Так, в ході допиту потерпілої було встановлено, що близько в травні місяці 2015 року до потерпілої ОСОБА_9 звернувся її колишній чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (з ним вона розлучена вже 22 роки) який попрохав потерпілу допомогти йому. Він повідомив потерпілій, що він хоче вкласти гроші у вигідний бізнес для розвитку, але у нього для цього немає необхідної суми. Знаючи про те, що в потерпілої є однокімнатна квартира він попрохав останню укласти договір позики та іпотеки. Сказав, що у нього є дуже хороший знайомий, який міг би надати йому необхідну суму грошових коштів в розмірі 10 000 доларів, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживаючий за адресою АДРЕСА_2 . Потерпілій ОСОБА_9 необхідно було тільки укласти зі ОСОБА_8 договір позики та іпотеки під заставу її нерухомого майна, а саме однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 всілякими вмовляннями пообіцяв потерпілій, що сам поверне йому грошові кошти в повній сумі, що вона не повинна турбуватись, що все буде добре. Та після цього вона погодилась, не підозрюючи злочинного наміру її колишнього чоловіка, тому що йому довіряла.

Через шість місяців ОСОБА_5 віддав ОСОБА_8 3 600 доларів США і вони вдвох умовили потерпілу продовжити договір позики, і відповідно іпотеки, ще на шість місяців знову на суму 13 600 доларів США. Тому вона не підозрюючи ніякого обману погодилась на вчинення даних дій та знову 30 листопада 2015 року перебуваючи у приватного нотаріуса ОСОБА_6 уклали договір про внесення змін договору позики та договору іпотеки та продовжили дані договори до 30 травня 2016 року. Через шість місяців ОСОБА_5 віддав ОСОБА_8 10 000 гривень, які як пояснив ОСОБА_10 ніде не зафіксовано. Більше ОСОБА_5 грошових коштів ОСОБА_8 не повертав.

Жодних грошових коштів, які нібито потерпіла ОСОБА_9 отримала виходячи з вищевказаних договорів вона не отримувала та навіть не тримала в руках. Всі грошові кошти взяв її колишній чоловік ОСОБА_5 , який шляхом обману увійшовши їй в довіру незаконно заволодів даними грошима. На даний час ОСОБА_5 прямо їй каже, що ніяких грошей він повертати не буде, а ОСОБА_8 в свою чергу вимагає від потерпілої передати йому у власність свою квартиру, постійно їй телефонує та погрожує.

За даним фактом 22.11.2016р. внесені відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України у кримінальному провадженні 0009066.

Також в ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою : АДРЕСА_3 . В телефонній розмові зі слідчим останній повідомив, та дійсно він брав грошові кошти від ОСОБА_8 , але приїхати до слідчого відмовився у зв`язку з тим, що він перебуває на лікуванні, при цьому не пояснюючи, де саме та у зв`язку з чим.

30.11.2016р. ОСОБА_9 визнана потерпілою у кримінальному провадженні.

Підозра у кримінальному провадженні не оголошувалась, процесуальні рішення про визнання речей речовими доказми не приймались.

Потерпіла ОСОБА_9 звернулась до слідчого з клопотання про накладення арешту на її нерухоме майно, а саме на однокімнатну квартиру, загальною площею 30.2 кв. м розташовану за адресою : АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що її було обмануто її колишнім чоловіком та вона може лишитись без свого житла та її квартиру можуть передати сторонній особі. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №38349059 від 30.05.2015 року власником вищевказаної квартири є ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , паспорт громадянина України , серія та номер: НОМЕР_2 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_4 , видавник : Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав і просив його задовольнити, просив суд накласти арешт на належну потерпілій квартиру АДРЕСА_4 .

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України,у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2016р. № 74915632 права власності на нерухоме майно на квартира АДРЕСА_4 зареєстроване за потерпілою ОСОБА_4 , в зв`язку з цим за ст. 170 КПК України підстави для накладення арешту на дане майно у кримінальному провадженні відсутні, оскільки квартиру речовим доказом не визнано та вона не являється власністю підозрюваного, крім того підозра у даному кримінальном провадженні жодним особам не оголошувалась.
Крім того, згідно даниим державної реєстрації на належну потерпілій квартиру зареєстроване обтяження на користь ОСОБА_8 на підставі договору іпоеик від 30.05.2016р. Накладення арешту на майно потерпілої з метою недопущення звернення стягнення заборгованості на підставі цивільно-правової угоди не відноситься до підстав накладення арешту, передбачених ст.170 КПК України.
Керуючись ст. ст. 170 173 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Соснівський районний суд м.Черкаси протягом п`яти днів.
Слідчий суддя: ОСОБА_1