Справа № 646/9453/16-к
№ провадження 1-кп/646/507/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.09.16 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участі обвинуваченого ОСОБА_4 ,
за участі потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пархомівка Краснокутського арйону Харківської області, українця, громадянина України, проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого
в с т а н о в и в :
31 серпня 2016 року в провадження Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшов для розгляду обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 187 КК України.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2016 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30 вересня 2016 року.
При проведенні підготовчого судового засідання прокурором було заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися.
Суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілої, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ті обставини, які були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку на цей час не змінилися, тобто процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, у данному випадку не зменшилися.
Відповідно до ч. 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Суд приймає рішення щодо продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого з урахуванням ступеню тяжкості інкримінованого йому злочину, який у відповідності до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років, а також той факт, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий.
Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання підвартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк» проти України).
Крім того, суд бере до уваги, можливість ризиків незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані у судовому засіданні.
Тому суд вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому немає, а продовження строку тримання його під вартою обумовлено також вимогами суспільного інтересу у справі, який полягає у встановленні істини та запобіганню вищезазначеним ризикам.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 331 КПК України, суд,

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого за ч. 1 ст. 187 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до шестидесяти днів, тобто по 27 листопада 2016 року включно.
Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.
Суддя- ОСОБА_1