Провадження № 11-кп/783/465/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001669 від 21.05.2016р. за апеляційною скаргою прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 22 лютого 2016р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, безпартійної, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю: прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 22.02.2016р. ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за ч. 4 ст. 358 КК України на 1 рік обмеження волі, за ч.4 ст. 358 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_7 призначено у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

За ч. 3 ст. 358 КК України ОСОБА_7 виправдано.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки періодично реєструватись в кримінально-виконавчій інспекції та повідомляти про зміну місця роботи та проживання.

На підставі ст. 77 КК України постановлено не призначати ОСОБА_7 конфіскацію майна.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 домашній арешт постановлено залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення технічної експертизи у сумі 491, 04 грн.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог чинного законодавства.

За вироком суду ОСОБА_7 визнана винною у тому, що вона 06.05.2015р. близько 16 год. 10 хв., перебуваючи у приміщенні нотаріальної кантори приватного нотаріуса Львівської міського нотаріального округу ОСОБА_12 , що за адресою: м. Львів, вул. Липова Алея 1, з метою укладення договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , використала завідомо підроблений документ довіреність серії 25 АА 0560150, посвідчену від імені нотаріуса Уссурійського нотаріального округу Приморського краю Російської Федерації ОСОБА_13 за № 1Д-283, а також паспорт громадянина України серія: НОМЕР_1 , виданий 26.02.1999 року Галицьким РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області на ім`я ОСОБА_7 , з неправдивими відмітками Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області про зняття 16.03.2007р. з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та про її реєстрацію Галицьким РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області 27.03.2007р. за адресою: м. Львів, вул. Паркова, 12/2, надавши їх приватному нотаріусу ОСОБА_12 для нотаріального посвідчення вказаного правочину. Тобто, вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 06.05.2015р. о 16 год. 10 хв., перебуваючи у приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Львівської міського нотаріального округу ОСОБА_12 , що за адресою: м. Львів, вул. Липова Алея 1, з метою протиправного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, ввівши в оману приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , використовуючи підроблену довіреність серії 25 АА 056 0150, посвідчену від імені нотаріуса Уссурійського нотаріального округу Приморського краю Російської Федерації ОСОБА_13 за № 1Д-283, згідно якої ОСОБА_14 уповноважувала ОСОБА_7 продати її квартиру у АДРЕСА_2 , а також паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 26.02.1999р. Галицьким РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області на ім`я ОСОБА_7 , з неправдивими відмітками Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області про зняття 16.03.2007р. з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та про її реєстрацію Галицьким РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області 27.03.2007р. за адресою: АДРЕСА_2 , отримавши можливість розпоряджатись майном ОСОБА_14 , яке у зв`язку із смертю останньої отримало статус спадкового, здійснила неправомірне відчуження квартири АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_15 , а кошти від продажу у сумі 518 134 грн. залишила собі. Тобто вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України.

Окрім цього, досудовим слідством ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що у невстановлений слідством час, перебуваючи у невстановленому слідством місці, діючи умисно, з метою подальшого використання при вчиненні шахрайства, за попередньою змовою у групі із невстановленими слідством особами, з якими, згідно висновку експерта № 6/315 від 29.07.2015р., виготовила за допомогою комп`ютерної та іншої оргтехніки кольорового відтворення зображення струменевим способом друку, підроблену довіреність серії 25 АА 0560150, посвідчену від імені нотаріуса Уссурійського нотаріального округу Приморського краю Російської Федерації ОСОБА_13 за № 1Д-283, згідно якої ОСОБА_14 уповноважує ОСОБА_7 продати її квартиру у АДРЕСА_2 , а також внесла у паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 26.02.1999р. Галицьким РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області на ім`я ОСОБА_7 , неправдиві відмітки Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області про зняття 16.03.2007р. з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та про її реєстрацію Галицьким РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області 27.03.2007р. за адресою: АДРЕСА_2 . Тобто, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 358 КК України.

Не погоджуючись із вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною та призначити покарання за ч. 3 ст. 358 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч.4 ст. 358 КК України на 2 роки обмеження волі, за ч. 4 ст. 190 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_7 призначити у вигляді 6 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

В обґрунтування покликається на те, що оскаржуваний вирок є незаконним, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України доведена поза розумним сумнівом. Так, судом першої інстанції було констатовано факт, що довіреність на продаж квартири, а також дані паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_7 з неправдивими відмітками є підробленими. Виправдовуючи ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 358 КК України, суд не взяв до уваги той факт, що паспорт громадянина України є особистим документом, який перебуває на зберіганні його власника. Отже, на думку апелянта внесення неправдивих відомостей у цей паспорт є неможливим без участі ОСОБА_7 , за відсутності будь-яких відомостей про те, що до використання ОСОБА_7 такого документа, вона заявляла про його втрату. Така заява з`явилась вже після того, як обставини вчинення даного кримінального правопорушення стали предметом перевірки органом досудового розслідування. Щодо підробленої довіреності то, як зазначено в апеляційній скарзі, у такій містяться справжні паспортні дані ОСОБА_7 , а також неправдиві відомості щодо місця її реєстрації, що також було б неможливим без участі обвинуваченої. Звертає увагу на те, що у провадженні Галицького ВП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження за ознаками ч.3 ст. 358 КК України за фактом підроблення невстановленими особами у групі за попередньою змовою із ОСОБА_7 офіційних документів.

Окрім цього, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченої та тяжкості вчинених нею злочинів в силу його м`якості. Призначене покарання не сприятиме виправленню ОСОБА_7 та запобіганню вчиненню нею нових злочинів, враховуючи те, що обвинувачена вину не визнала, не відшкодувала заподіяну шкоду.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив таку задоволити, думку обвинуваченої та її захисника, які заперечили апеляційну скаргу прокурора та зазначили про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, представника потерпілої, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку дотримані.

Вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, за наведених у вироку обставинах, ґрунтується на належних та допустимих доказах, здобутих у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом, є правильним і в апеляційному порядку не оскаржується.

Щодо доводів апеляційної скарги про безумовну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, то колегія суддів вважає, що такі є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; та інші обставини.

Згідно наявних у даному кримінальному провадженні доказів, судом першої інстанції вірно встановлено, що довіреність серії АА 0560150, посвідчена від імені нотаріуса Уссурійського нотаріального округу Приморського краю Російської Федерації ОСОБА_13 за № 1Д-283, згідно якої ОСОБА_14 уповноважила ОСОБА_7 продати їй квартиру у АДРЕСА_2 , а також дані паспорту громадянина України серія: НОМЕР_1 , виданий 26.02.1999р. Галицьким РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області на ім`я ОСОБА_7 , з неправдивими відмітками Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області про зняття 16.03.2007р. з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та про її реєстрацію Галицьким РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області 27.03.2007р. за адресою: м. Львів, вул. Паркова, 12/2 підробленими.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. Суд першої інстанції вірно взяв до уваги показання обвинуваченої ОСОБА_7 , співставивши такі із іншими наявними доказами, про те, що остання не підробляла довіреність та штамп у паспорті про прописку, їй не відомі особи, які це зробили, а слідством ці особи не встановлені.

Доводи сторони обвинувачення про те, що без участі обвинуваченої ОСОБА_7 підробка довіреності та штампу у паспорті про прописку була б неможливою, колегія суддів вважає не переконливими. А наявність у провадженні Галицького ВП ГУ НП у Львівській області кримінального провадження за ознаками ч.3 ст. 358 КК України за фактом підроблення невстановленими особами у групі за попередньою змовою із ОСОБА_7 офіційних документів, ще не є свідченням вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Покликання апелянта на ту обставину, що ОСОБА_7 бажала заволодіти правом на розпорядження нерухомим майном ОСОБА_14 , а тому причетна до підробки вказаних документів, не заслуговують на увагу, оскільки встановлено, що ОСОБА_7 тривалий час була знайома із ОСОБА_14 , остання висловлювала свою думку про залишення їй після смерті своєї квартири, згодом передала їй документи, які ОСОБА_7 потім використала при оформленні договору купівлі-продажу. Оскільки спадкоємців у ОСОБА_14 не було, вона вважала свої дії законними.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах, хворіє та має дочку, яка теж проходить лікування, відсутність обставин, які обтяжують покарання, обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, усвідомлює протиправність своїх дій, та обґрунтовано визначив їй покарання у межах санкції інкримінованих статей.

Враховуючи, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, розкаялась, вину визнала частково, рішення суду першої інстанції про застосування до обвинуваченої положень ст. 75 КК України відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Покликання апелянта на ту обставину, що ОСОБА_7 не відшкодувала шкоду, заподіяну злочином, натомість повідомила, що частину коштів витратила на власні потреби, а 60 000 грн., які у неї залишились від продажу квартири разом з оригіналом паспорта громадянина України втрачено, не заслуговують на увагу, оскільки цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено, а тому дане питання не було предметом судового розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції не допущено.

Окрім того, автор апеляції, зазначаючи, що вирок суду є незаконним не навів конкретних доказів на підтвердження даного висновку, а лише обмежився переліком окремих положень КПК України, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

За наведених обставин, колегія суддів визнає подану апеляційну скаргу безпідставною, та вважає вирок щодо ОСОБА_7 законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 22 лютого 2016р. щодо ОСОБА_7 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4