Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/208/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 366 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.03.2016 року м. Кіровоград
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000162 від 10 липня 2013 року стосовно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Казахстан, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, на утриманні має неповнолітню дочку, 2002 року народження, пенсіонера, що не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави та проходження служби в правоохоронних органах строком на 1 рік.

На підставі ст.ст. 49 та 74 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України ОСОБА_7 виправдано, у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України із закриттям провадження в справі.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він в період з 23 липня по 07 серпня 2010 року, в м. Олександрія Кіровоградської області, працюючи на посаді інспектора з організації дорожнього руху відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Олександрії та Олександрійського району при УМВС України в Кіровоградській області, являючись працівником правоохоронного органу - міліції, уповноваженим на виконання функцій влади на постійній основі, з особистих мотивів, для реалізації єдиного тривалого протиправного умислу, спрямованого на штучне формування показників у роботі та створення перед керівництвом відділення ДАІ з обслуговування м. Олександрії та Олександрійського району при УМВС України в Кіровоградській області видимості належного виконання своїх службових обов`язків, умисно, шляхом використання офіційних бланків, особисто склав чотири протоколи про нібито вчинення жителями м. Олександрії Кіровоградської області правопорушень, передбачених ч.1 ст. 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме порушення пішоходами правил дорожнього руху при переході ними проїзної частини у невстановлених місцях.
Після цього, ОСОБА_7 будучи уповноваженою статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення особою на прийняття рішень у справах про адміністративні правопорушення, продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на штучне створення видимості належного виконання своїх службових обов`язків, при необхідності прийняття відповідного рішення у справах про адміністративні правопорушення, використовуючи своє службове становище та вищевказані, складені ним фіктивні протоколи про вчинення жителями м. Олександрії Кіровоградської області адміністративних правопорушень, на офіційних бланках склав чотири постанови в справах про адміністративні правопорушення.
При цьому, ОСОБА_7 при оформленні протоколів та постанов у справах про адміністративні правопорушення, використав вигадані ним або частково змінені з відомих йому людей-прізвище, ім`я та по-батькові осіб, дати їх народження та місце проживання, які відповідно цих правопорушень не вчиняли.
Так, у протокол про адміністративне правопорушення серія ВА 1 №039809 від 30 липня 2010 року стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ВА №184501 від 30 липня 2010 року стосовно вказаної особи, ОСОБА_7 власноручно вніс завідомо для себе неправдиві дані - прізвище, ім`я та по-батькові, місце та зміст адміністративного правопорушення, скріпив їх своїм підписом, наклавши на вигадану ним особу адміністративне стягнення у вигляді попередження.
Крім того, у протокол про адміністративне правопорушення серія ВА 1 №039806 від 23 липня 2010 року стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ВА №169471 від 23 липня 2010 року стосовно вказаної особи, ОСОБА_7 власноручно вніс завідомо для себе неправдиві дані - прізвище, ім`я та по-батькові, місце та зміст адміністративного правопорушення, скріпив їх своїм підписом, наклавши на вигадану ним особу адміністративне стягнення у вигляді попередження.
У протокол про адміністративне правопорушення серія ВА 1 №059004 від 02 серпня 2010 року відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ВА №184504 від 02 серпня 2010 року стосовно вказаної особи, ОСОБА_7 також власноручно вніс завідомо для себе неправдиві дані - прізвище, ім`я та по-батькові, рік народження, місце та зміст адміністративного правопорушення та скріпив їх своїм підписом, наклавши на вигадану ним особу адміністративне стягнення у вигляді попередження.
Аналогічним способом, у протокол про адміністративне правопорушення серія ВА1 №059006 від 07 серпня 2010 року стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ВА № 184506 від 07 серпня 2010 року стосовно вказаної особи, ОСОБА_7 власноручно вніс завідомо для себе неправдиві дані - прізвище, ім`я та по-батькові, час, місце та зміст адміністративного правопорушення та скріпив їх своїм підписом, наклавши на вигадану особу адміністративне стягнення у вигляді попередження.
Після цього, оформлені вищевказані протоколи та постанови у справах про адміністративні правопорушення ОСОБА_7 надав їх для реєстрації та обліку інспектору адміністративної практики відділення ДАІ з обслуговування м. Олександрії та Олександрійського району при УМВС України в Кіровоградській області.
При таких, встановлених судом обставинах цієї справи, дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.366 КК України, як службове підроблення, тобто складання та видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.
У апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати даний вирок суду першої інстанції та закрити провадження в справі із-за недоведеності винуватості його підзахисного у службовому підробленні, вказуючи на те, що суд під час розгляду справи допустив однобічність та неповноту у з`ясуванні фактичних обставин цієї справи та дослідженні доказів, неправильно застосував кримінальний закон, ухвалив незаконний та необґрунтований вирок з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Зокрема адвокат зазначає про те, що в основу обвинувачення та вироку суду стосовно його підзахисного ОСОБА_7 покладені докази, а саме протокол огляду місця події від 08 жовтня 2010 року, який складений неналежною процесуальною особою, постанова слідчого про виїмку з Олександрійського ВДАІ адміністративних справ, які фактично слідчим не вилучались та не визнані речовими доказами в даній справі, протокол огляду речових доказів від 19 лютого 2011 року та постанова слідчого про визнання речовими доказами, які на думку сторони захисту, в силу ст.ст. 87 та 89 КПК України є недопустимими, оскільки отримані з істотним порушенням вимог кримінально процесуального законодавства ( ст.ст. 78, 79 КПК в ред. 1960 р.)

Крім того вказує, що суд неправильно оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інших, незаконно та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про визнання адміністративних справ недопустимими доказами, невірно трактував висновок почеркознавчої експертизи, неправильно виклав показання свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні та не врахував, що згідно функціональних обов`язків до компетенції ОСОБА_7 не входило складання протоколів за ст. 127 КУпАП а також те, що в даній справі, 05 червня 2014 року місцевим судом постановлено виправдувальний вирок, який скасований апеляційним судом лише із-за процесуальних порушень.

З посиланням на положення ст.ст. 17, 91, 92, 370 та 370 КПК України, ст. 62 Конституції України, ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також конкретні рішення Європейського суду з прав людини, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі стверджує, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню провадження в справі на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України закриттю.

Заслухавши доповідача, провівши за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 судове слідство в обсязі допиту обвинуваченого та дослідження письмових доказів, зазначених в апеляційній скарзі, в дебатах думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які повністю підтримали апеляційну скаргу і просили суд її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину та про винуватість обвинуваченого у його вчиненні з достовірністю випливають з матеріалів справи.

Для цього у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і спростовують його.

Так, даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку, з посиланням на диспозицію ч.1 ст. 366 КК України, правильно та цілком обгрунтовано зазначив про те, що ОСОБА_7 будучи службовою особою - інспектором з організації дорожнього руху відділення ДАІ з обслуговування м. Олександрії та Олександрійського району, працівником правоохоронного органу, наділений обов`язками забезпечувати безпеку дорожнього руху та відповідно до ст.222 КУпАП, в межах своєї компетенції, мав право застосовувати адміністративні стягнення, склав (оформив) та видав завідомо неправдиві офіційні документи - протоколи про адміністративні правопорушення та постанови у справах про адміністративні правопорушення, де вказав завідомо неправдиві відомості щодо особи правопорушників, характеру правопорушення та застосованого виду адміністративного стягнення відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та ОСОБА_11 , які насправді їх не вчиняли.
На обґрунтування своїх висновків суд послався на сукупність зібраних під час досудового розслідування письмових доказів, а також показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 в судовому засіданні, дав їм належну та об`єктивну оцінку, про що змістовно та обґрунтовано зазначив в оскаржуваному вироку.

Крім того, досліджуючи мотив злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, оскільки ОСОБА_7 , який з грудня 2007 року по червень 2010 року обіймав посаду начальника, а після цього інспектора з організації дорожнього руху відділення ДАІ з обслуговування м. Олександрії та Олександрійського району, достеменно був відомий порядок оформлення протоколів та постанов в справах про адміністративні правопорушення, які він, перебуваючи на посаді з меншим обсягом повноважень та функціональних обов`язків, з метою штучного створення показників своєї роботи та службової діяльності, використовуючи анкетні дані своїх знайомих ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , а також ОСОБА_19 , вносив у офіційні, процесуальні документи, завідомо неправдиві відомості про порушення вказаними особами ч.1 ст. 127 КУпАП, на підставі сфабрикованих ним даних протоколів про адміністративні правопорушення, незаконно притягував осіб, які не вчиняли вказаних правопорушень до адміністративної відповідальності, після чого підроблені ним протоколи та постанови здавав для реєстрації та обліку інспектору адміністративної практики відділення ДАІ.
Про дані факти, ОСОБА_7 сам повідомляв у своїх рапортах начальника УДАІ УМВС України в Кіровоградській області та скаргах, адресованих Міністру МВС України ОСОБА_20 , в яких ОСОБА_7 конкретно зазначав про те, що під примусом начальника відділення ДАІ ОСОБА_14 , для уникнення конфліктів та неприємностей по роботі, без службового посвідчення не міг виходити на маршрут та змушений був складати протоколи на пішоходів (своїх знайомих в кабінеті) та виносити постанови про накладення адміністративних стягнень у виді попереджень, з повідомленням останніх про свої дії ( т.1 а.с.121-126, 181-183, 198-199).
Крім того, факт службового підроблення ОСОБА_7 протоколів та постанов у справах про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_10 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , документально підтверджуються висновками службового розслідування,проведеного працівниками внутрішньої безпеки УМВС України в Кіровоградській області, який міститься в матеріалах кримінальної справи ( т.1 а.с. 99-104).
Викладені у вироку висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, яке виразилось у внесенні ним як службовою особою - працівником правоохоронного органу до протоколів та постанов у справах про адміністративні правопорушення офіційних документів завідомо неправдивих відомостей щодо порушення ОСОБА_10 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 вимог правил безпеки дорожнього руху, складанні та видачі цих неправдивих офіційних документів є правильними і такими, що ґрунтуються на сукупності зібраних, узгоджених між собою та досліджених судом доказах.

Такий висновок місцевого суду, на думку колегії суддів, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну та об`єктивну оцінку.

Доводи ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про те, що порушення та розслідування даної кримінальної справи, пов`язано безпосередньо з його зверненнями до МВС України зі скаргами про службові зловживання працівників Олександрійського ВДАІ ОСОБА_14 та ОСОБА_21 , сфабриковану проти нього кримінальну справу, відсутність прямих, достовірних та допустимих доказів, а також недоведеність його винуватості у службовому підробленні, колегія суддів вважає надуманими і такими, що об`єктивно спростовуються матеріалами справи.

Слід відмітити, що законність здобуття доказів в цій справі та достовірність даних протоколів слідчих дій, про які вказує захисник обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляцій скарзі, а також правдивість показань свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 , ОСОБА_14 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 під час досудового розслідування, перевірені судом, їх показання детально викладені в оскаржуваному вироку.

Крім того, суд першої інстанції ретельно перевіряв доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 про недопустимість вилучених слідчим протоколів та постанов в справах про адміністративні правопорушення, які покладені в основу обвинувачення та вироку суду, порушення права на захист та справедливий суд, які по суті та своїм змістом аналогічні тим, що викладені в апеляційній скарзі захисника, та обґрунтовано визнав їх безпідставними.

Зокрема, з посиланням на матеріали даної кримінальної справи (т.2 а.с. 107,185, 202, 226 - 249)зазначив про те, що огляд протоколів та постанов у справах про адміністративні правопорушення оформлений слідчим протоколом огляду місця події, який відповідає вимогам ст. ст.85, 190, 191 КПК України (в ред. 1960 р.), а 23 лютого 2011 року старшим слідчим прокуратури м. Олександрії винесено постанову про проведення виїмки з ВДАІ м.Олександрії та Олександрійського району, а саме протоколів та постанов в справах про адміністративні правопорушення, складених та винесених інспектором ОСОБА_7 у 2010 році, крім того 23 лютого 2011 року слідчим, в порядку передбаченому ст.ст. 177, 178 КПК (в ред. 1960 р.)була проведена виїмка адміністративних справ стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_25 .
Крім того, суд вказав, що ОСОБА_7 факт складання, зміст протоколів та постанову справах про адміністративні правопорушення, які він складав, під час розгляду справи не оспорював.
Таким чином, протокол огляду місця події від 08 жовтня 2010 року, постанова слідчого про виїмку з Олександрійського ВДАІ адміністративних справ, протокол огляду речових доказів від 19 лютого 2011 року та постанова слідчого про визнання речовими доказами, які містяться в матеріалах даного кримінального провадження, не можна розцінювати як недопустимі докази, як стверджує захисник підозрюваного ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі.

Також суд дав об`єктивну оцінку й іншим доводам сторони захисту, правильно та цілком обґрунтовано, з посиланням на висновок почеркознавчої експертизи ( т.2. а.с. 221- 223)із-за недоведеності виключив з обвинувачення посилання на службове підроблення ОСОБА_7 протоколів та постанов стосовно ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_25 та протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_31 .
Доводи, викладені адвокатом ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, в тому числі щодо неповноти та упередженості досудового слідства та необ`єктивності суду у дослідженні доказів, на думку колегії суддів констатується стороною захисту з формальних підстав, а засуджений ОСОБА_7 , який по суті уникнув відповідальності за ч.1 ст. 366 КК України, з урахуванням давності подій, намагається в такий спосіб реабілітувати себе.

Законних та обгрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області стосовно ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Виро к Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2015 року в кримінальному провадженні № 0000162 від 10 липня 2013 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4