Дата документу Справа № 310/5592/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/5592/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/360/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.368 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2016 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №00000214 від 26 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.3 ст.28 ч.4 ст.368 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
прокурор у кримінальному провадженні прокурор Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.368 КК України, повернуто прокурору Запорізької області для усунення недоліків.

Своє рішення суд мотивував тим, що у наданих суду матеріалах відсутні відомості про те, кому безпосередньо вручене повідомлення про підозру ОСОБА_6 ; реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про те, з якого часу був призначений захисник ОСОБА_6 та хто безпосередньо із захисників брав участь на досудовому розслідуванні, здійснюючи захист ОСОБА_6 ; не внесено до ЄРДР відомостей про здійснення спеціального досудового розслідування у даному кримінальному провадженні; не відображено в реєстрі відомості про публікування в засобах масової інформації повісток про виклик підозрюваного; в порушення вимог ст.290 КПК України, підозрюваного не повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів, у зв`язку з чим порушено право підозрюваного на захист. Крім того, обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу суду скасувати та обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 повернути до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області для розгляду в порядку ст.ст.314-316 КПК України. В обґрунтування своїх вимог вказує на порушення судом вимог ст.323 КПК України, оскільки обвинуваченого ОСОБА_6 належним чином не сповіщено про дату та час проведення судового засідання. Крім того зазначає, що обвинувачення, яке викладено в обвинувальному акті, містить всі фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважав встановленими, та правову кваліфікацію кримінального правопорушення. На думку апелянта, суд, досліджуючи під час підготовчого судового засідання обставини, які підлягають доказуванню лише під час судового розгляду, фактично вийшов за межі своїх повноважень на цій стадії.

Згідно з ухвалою, до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшли матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом та додатками до нього щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.3 ст.28 ч.4 ст.368 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, а захисник-адвокат ОСОБА_10 заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, оскільки органом досудового розслідування порушено право обвинуваченого ОСОБА_6 на захист.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і наполягав на скасуванні ухвали суду першої інстанції та призначенні нового розгляду в суді першої інстанції; захисника - адвоката ОСОБА_8 , яка вважала, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою та просила залишити її без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо невідповідності вимогам ст.291 КПК України обвинувального акту, складеного стосовно ОСОБА_6 , засновані на досліджених в судовому засіданні матеріалах кримінального провадження, та, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Згідно з положеннями п. «а» ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Україною згідно з Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення, висунутого проти нього.

Тобто, обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на критерії, яким має відповідати обвинувальний акт у кримінальному провадженні.

В рішенні від 26 червня 2008 року у справі «Ващенко проти України» Суд зазначив, що поняття «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51).

В рішенні від 25 липня 2000 року у справі «Маттоціа проти Італії" Суд зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції.

В рішенні від 09 жовтня 2008 року у справі «Абрамян проти Росії» Суд зазначив, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України, суд має розглядати провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Враховуючи вищевикладене, документи органу досудового слідства, які містять формулювання обвинувачення, повинні відображати всі елементи складу злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту у даному провадженні вимогам ст.291 КПК України через те, що в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, а викладений лише зміст підозри, а також викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрювався ОСОБА_6 , та зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення , в якому останній підозрювався, а не обвинувачується. При цьому не зазначені всі елементи складу злочину, який інкримінується ОСОБА_6 , на що обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції.

Викладене є істотним порушенням вимог кримінального процесуального кодексу України, оскільки безумовно тягне порушення права особи на захист.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що обвинувальний акт у даному провадженні містить всі необхідні відомості, передбачені ст.291 КПК України, в т.ч. формулювання обвинувачення, суперечать матеріалам провадження.

Окрім того, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що 24 червня 2014 року органом досудового розслідування підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук. Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04 березня 2015 року слідчому надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000214.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що з доданих до обвинувального акту документів неможливо зробити висновок, чи дотримано органом досудового розслідування процедури спеціального досудового розслідування, передбаченої кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки у реєстрі матеріалів досудового розслідування, який є обов`язковим додатком до обвинувального акту, не зазначені відомості про те, кому безпосередньо вручено повідомлення про підозру ОСОБА_6 (у його остаточній редакції) та чи вручалося воно взагалі в установленому законом порядку; з якого часу був залучений захисник для здійснення захисту обвинуваченого та який саме захисник на стадії досудового розслідування здійснював цей захист, тощо.

У обвинувальному акті зазначено, що у якості захисника у даному провадженні залучено адвоката ОСОБА_11 .

Згідно з розпискою від 05 травня 2015 року, саме останньому вручено копію обвинувального акту та додані до нього документи.

Проте, відомості щодо залучення зазначеного адвоката для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_6 у вищевказаному реєстрі відсутні.

Окрім того, згідно з ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 червня 2015 року, на стадії підготовчого провадження адвокат ОСОБА_11 відмовився здійснювати захист обвинуваченого ОСОБА_6 , у зв`язку з чим для здійснення захисту останнього за призначенням залучено іншого захисника.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність повернення обвинувального акту у даному провадженні та доданих до нього документів прокурору.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування оскаржуваної ухвали, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.368 КК України, повернуто прокурору Запорізької області для усунення недоліків, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4