Справа № 1-373/11
Провадження № 11/779/17/2016
Категорія ст. 125 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_8 ,

захисника засудженої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Калуш Івано-Франківської області та жительку АДРЕСА_1 , непрацюючу, інваліда ІІ групи, одружену, пенсіонерку, раніше не судиму, громадянку України, -

засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень та відповідно до ст. 49 КК України звільнено її від призначеного покарання.

Цивільний позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 1000 гривень відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Постановлено віднести судові витрати за рахунок держави.

За вироком суду ОСОБА_8 умисно заподіяла потерпілій ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження.

Так, 08.08.2011 року в с. Грабівка Калуського району потерпіла ОСОБА_5 близько 21.15 год. поверталася додому із пасовища. В той час на дорозі її зустріла сусідка ОСОБА_8 , з якою вони перебували у неприязних відносинах. ОСОБА_8 почала безпричинно обзивати її нецензурними словами та наносити побої.

Згідно довідки № 16361 від 12.10.2011 року, виданої начальником Калуського МВ УМВС та акту судово-медичного обстеження за № 857 від 23.08.2011 року у ОСОБА_5 малися тілесні ушкодження: забої м`яких тканин голови з травматичним набряком; забої м`яких тканин з синцями задньої поверхні тулуба, обох верхніх кінцівок, які спричинені дією тупого твердого предмету, яким могла бути палиця, могли утворитися при нанесенні ударів таким у вказані вище ділянки тіла, може відповідати терміну, на який вказує обстежувана. Дані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляції обвинувачена ОСОБА_8 просить скасувати вирок Калуського міськрайонного суду від 28.04.2015 року на підставі п.1.ст 6 КПК України (1960р.) у зв`язку з відсутністю події злочину та постановити новий вирок, яким виправдати її щодо висунутих поти неї обвинувачень.

Вважає, що вирок ґрунтується на неналежних доказах, неповному з`ясуванні обставин справи, а справа розглянута з численними порушеннями процесуального закону, внаслідок чого було порушено право обвинуваченої на захист.

Вказує на те, що висновки суду про доведеність вини обвинуваченої у вчиненні злочину не мотивовані судом та ґрунтуються на неналежних доказах сторони обвинувачення.

Вважає, що свідки сторони обвинувачення не були свідками події злочину , а знають про цей злочин тільки зі слів потерпілої. Зокрема, суд безпідставно прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_10 , яка нібито чула, як вона визнавала факт вчинення побиття потерпілої , оскільки вищевказаний свідок знаходиться в неприязних стосунках з нею, що підтверджу-ється наявністю відповідного вироку, яким встановлено, що ОСОБА_10 побила її на ґрунті неприязних відносин .

Вказує на те, що суд не дав належної оцінки доказам, які були надані стороною захисту і не проаналізував належним чином відповідь Калуської стоматологічної поліклініки від 19.01.2015 р. №10 про проведення лікування ( продовження лікування) хронічного періодонтиту ОСОБА_5 15.08.2011р., оскільки планове лікування зубів при наявності відомостей про струс мозку не допускається.

Вказує на наявність Постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.08.2011 р., відповідно до якої законний представник ОСОБА_11 12.08.2011 р. звернулась до органів внутрішніх справ з заявою на вчинення побоїв ОСОБА_8 . Однак, внаслідок перевірки вищевказаного повідомлення було встановлена відсутність свідків події і у пору-шенні кримінальної справи відмовлено на підставі ст.6 п.2 КПК України та притягнено ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності у порядку ст.173 КУпАП. Звертає увагу на те, що вказана постанова не скасована до теперішнього часу .

Вважає, що відсутність в матеріалах справи відповідної позовної заяви потерпілої або її представника щодо відшкодування моральної шкоди не дозволяла суду прийняти рішення про стягнення грошових коштів з обвинуваченої.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженої та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задоволити, пояснення потерпілої та її представників, які заперечили доводи апеляційної скарги засудженої, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши викладені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що апеляція засудженої ОСОБА_8 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини засудженої ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних досудовим слідством, належно досліджених та правильно оцінених в судовому засіданні доказах.

Суд прийшов до правильного висновку, що засуджена умисно нанесла потерпілій ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що підтверджується показаннями свідків, даними довідки № 16361 від 12.10.2011 року, виданої начальником Калуського МВ УМВС, акту судово-медичного обстеження за № 857 від 23.08.2011 року щодо наявних тілесних ушкоджень у потерпілої та висновку експерта № 346/857/11 Е.

Зокрема, показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на які покликається засуджена в своїй апеляційній скарзі як необґрунтовані та дані зацікавленими особами, про те, що ОСОБА_13 чула плач та крик потерпілої, а згодом ОСОБА_8 , перебуваючи у нетверезому стані, хвалилась їй, що била ОСОБА_5 палицею, а також показаннями ОСОБА_14 про те, що 08 серпня 2011 року близько 21.00 год. його дочка повідомила, що ОСОБА_8 вирвала в неї палицю та била її по голові, плечах та руках, суд правильно визнав переконливими, допустимими та належними, оскільки їх покази є послідовними, несуперечливими і незмінюваними як протягом здійснення досудового розслідування справи, так і під час розгляду справи в суді. Крім того, показання зазначених свідків співпадають і з показаннями потерпілої.

Згідно акту судово-медичного обстеження № 857 від 23.08.2011 року та висновку експерта №346/857/11 - Е у потерпілої ОСОБА_5 були наявні тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови з травматичним набряком, забою м`яких тканин з синцями задньої поверхні тулуба, обох верхніх кінцівок, які утворилися від дії тупих твердих предметів та могли утворитись внаслідок нанесення ударів такими (можливо палиця) у вищевказані ділянки, можуть відповідати терміну, вказаному обстежуваною і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Судом першої інстанції дана оцінка зазначеним медичним документам та обґрунтовано покладено їх висновки в основу обвинувального вироку.

Що стосується доводів обвинуваченої про те, що 08.08.2011 року після обіду вона виїхала в м. Калуш та повернулась наступного дня, а тому відповідно не могла заподіяти потерпілій тілесні ушкодження, то вони спростовані наведеними у вироку належно дослідженими доказами. Зокрема, судом першої інстанції дана оцінка показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в частині твердження засудженою в апеляційній скарзі про її відсутність 08.08.2011 року в с. Грабівка. Крім того, факт перебування засудженої на території с. Грабівка у вказаний період підтверджено роздруківкою телефонних дзвінків абонентського номеру ОСОБА_8 , долученою до матеріалів справи.

Суд першої інстанції дав належну оцінку доводам ОСОБА_8 в тій частині, що вона була притягнута за вказаний у вироку вчинок до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, зазначивши, що така постанова правоохоронного органу чи суду відсутня. Аналогічно і при розгляді справи в суді апеляційної інстанції вказана постанова засудженою не була надана.

Твердження засудженої про недопустимість такого доказу як дані пеленгації мобільного зв`язку оператора «Київстар» є безпідставним. Даний доказ здобутий в порядку встановленому нормами КПК України, судом першої інстанції йому дана оцінка і він у сукупності із іншими здобутими доказами покладений в основу обвинувального вироку.

Заперечення вини обвинуваченою слід вважати способом захисту.

Усі зазначені докази відповідають вимогам ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку відносно ОСОБА_8 .

Враховуючи наведене, суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_8 заподіяла потерпілій легкі тілесні ушкодження, що підтверджується наведеними у вироку суду доказами.

При призначенні покарання засудженій суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про її особу та інші обставини, передбачені ст. 65 КК України.

Що стосується апеляційних вимог в частині стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 1 000, 00 гривень відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає, що при вирішенні цивільного позову в цій частині, суд в повній мірі врахував локалізацію та характер отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, її фізичний біль та страждання, які вона зазнала від отриманих ударів.

Судом вірно оцінено всі докази по справі, а тому, виходячи з викладеного, апеляційних підстав для зміни чи скасування вироку колегія суддів не знаходить.

К е р у ю ч и с ь ст. ст. 362, 365, 366 КПК 1960 року, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення, вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_8 без змін.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2