АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1140/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 640/3955/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2016р. колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

- при секретарі ОСОБА_5

- за участю прокурора ОСОБА_6

- обвинуваченого ОСОБА_7

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

- представника цивільного позивача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційні скарги прокурора, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, представника цивільного позивача - ОСОБА_9 , апеляційну скаргу зі зміненими доводами захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 25.02.2016 року, матеріали кримінального провадження №640/3955/15-к за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Безлюдівка Харківської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений до покарання за ч.1 ст.286 КК України у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400грн.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 відмовлено.

Цивільний позов ТОВ АТП «Автотранс» задоволене частково.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ТОВ «АТП «Автотранс» матеріальну шкоду в сумі 47266грн. 56коп. В решті у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 4426грн. 80коп

Згідно вироку, ОСОБА_11 14.01.2015р. близько 14:53год., керуючи технічно справним автобусом «І-Van» н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи маршрут № 241, рухався по ОСОБА_12 у м. Харкові зі сторони вул. Шевченко у бік Московського проспекту.

В районі будинку № 4 по Харківській Набережній при виникненні перешкоди для руху у вигляді автобусу «I-Van» н.з. НОМЕР_2 , який знаходився у нерухомому положенні, обвинувачений не знизив швидкість руху та не зупинив керований ним автобус «І-Van» н.з. НОМЕР_1 , що призвело до зіткнення.

Таким чином, ОСОБА_7 порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, згідно висновку авто технічної експертизи № 88/15 від 10.02.2014, де зазначено:

п. 12.3 - «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобусу «І-Van» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому малогомілкової кості правої голені.

Порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_11 , згідно висновку експерта № 88/15 від 10.02.2015, знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції прокурор, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Прокурор просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання у виді 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що ОСОБА_11 свою вину визнав, але не відшкодував збитки завданим кримінальним правопорушенням.

Прокурор також зазначає, що скоєне кримінальне право рушення є злочином середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді обмеження волі до трьох років.
Тому, на думку державного обвинувача, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, наявність обставин, які обтяжують покарання, призначене судом покарання ОСОБА_11 не відповідає вимогам ст.65 КК України, Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі зі зміненими доводами просить змінити вирок суду першої інстанції, відмовити в задоволенні цивільного позову ТОВ «АТП» Автотранс» до ОСОБА_11 про стягнення майнової шкоди, та відмовити у задоволенні стягнення з ОСОБА_11 на користь держави витрат на залучення експерта в сумі 4426грн.80коп.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги адвокат вказує, що потерпілій ОСОБА_10 було відмовлено в задоволенні позову на підставі того, що згідно наказу №57/14к від 01.07.2014 року ОСОБА_11 з вказаної дати на підставі трудового договору прийнятий на роботу до ТОВ «АТП Автотранс» на посаду водія, за яким ОСОБА_11 зобов`язується перевозити пасажирів.
За обвинуваченим закріплений транспортний засіб «І-VAN» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває в оренді ТОВ «АТП» Автотранс», та момент ДТП він виконував свої трудові обов`язки, тому саме товариство повинно відповідати перед потерпілою за спричинену її працівником матеріальну та моральну шкоду. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «АТП» Автотранс» в момент ДТП була застрахована у ПрАТ СК «Провідна».
Адвокат також зазначає, що суд відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_10 , так як нею пред`явлено вимоги про відшкодування шкоди не до належного відповідача.
На думку захисника, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «АТП» Автотранс», суд першої інстанції суперечить сам собі, залучаючи товариство по даній справі, оскільки в даному випадку воно повинно виступати як відповідач, адже особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Крім того, адвокат вважає, що сума матеріальної шкоди, що була визначена експертом, необґрунтована та не правомірна, тому що сума матеріального збитку експертом була визначена на основі наданих ТОВ «АТП» Автотранс» калькуляцій розрахунку збитків, а не реальних обстежень експерта.
Як вказує адвокат, експерт по даній справі був допитаний в якості свідка, та не зміг пояснити суду, звідки він узяв ряд пошкоджених деталей, які увійшли у його експертизу, але які до даного ДТП не мали ніякого відношення.
Стосовно стягнення з ОСОБА_11 47266,56грн. матеріальної шкоди, адвокат вказує, що оскільки між обвинуваченим та ТОВ «АТП» Автотранс» жодного договору про повну матеріальну відповідальність не укладалось, то на ОСОБА_11 , як найманого працівника ТОВ «АТП» Автотранс», що завдав шкоди роботодавцю під час виконання трудових обов`язків, може бути покладена відповідальність відповідно до ст.132 КЗпП України тільки в межах свого середнього місячного заробітку.
Захисник також зазначає, що порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою КМ України від 08.02.1995 року №100, визначено, що середній заробіток обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували події.
Адвокат вважає, що ТОВ «АТП» Автотранс» не доведено наявність інших підстав для покладення на відповідача відповідальності у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини підприємству.
Також адвокат вказує, що з ОСОБА_11 стягнуто витрати в розмірі 4426грн.80коп. на залучення експертів та експертизу, яка була призначена за клопотанням ТОВ АТП» Автотрас», але відповідно до ст.122 КПК України експертам повинна бути виплачена винагорода за виконану роботу, якщо це не є їх службовим обов`язком.
Як зазначає захисник, згідно Закону України «Про судову експертизу», Інструкції про порядок і розмір відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням експертиз, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.1996 року, Постанови Кабінету Міністрів України від 20.07.2000 року «Про створення експертної служби Міністерства внутрішніх справ», проведення судових експертиз по кримінальним справам науково-дослідними установами судових експертиз та іншими спеціалізованими та відомчими службами фінансується за рахунок коштів, які виділяються їх на ці цілі із державного та місцевого бюджетів, тому, на його думку, в цій частині вирок необхідно змінити, та відмовити у задоволенні позовів.
Представник цивільного позивача ТОВ «АТП» Автотранс» - адвокат ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить вирок змінити в частині стягнення з ОСОБА_11 матеріальних збитків, та задовольнити позов ТОВ «АТП» Автотранс» у повному обсязі.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги представник цивільного позивача вказує, що вирок в частині задоволення цивільних позовів постановлено з порушенням норм матеріального та процесуально права.
На думку адвоката ОСОБА_9 суд дійшов невірного висновку про те, що за шкоду, заподіяну потерпілій, повинно відповідати ТОВ «АТП» Автотранс», оскільки відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Стосовно цивільного позову ТОВ «АТП» Автотранс» його представник вказує, що судом відмовлено у стягненні збитків у вигляді упущеної вигоди, яка складає 57000грн., з чим не можливо погодитися, оскільки товариством до матеріалів справи надані належні докази того, що в період, коли проводився ремонт автобусу, він не виїжджав на маршрут, а підприємство у зв`язку з цим не отримувало доходи від використання свого автобусу, та, на її думку, розмір такої упущеної вигоди також належно обґрунтований.
Тому, на думку представника цивільного позивача, суд першої інстанції невірно застосував в даному випадку положення ст.130 КЗпП України, так як відповідно до ст.1166 ЦК України відповідальність за нанесену шкоду повинна нести винна особа.
Представник цивільного позивача вказує, що оскільки в результаті неправомірних та винних дій обвинуваченого було заподіяно ТОВ «АТП» Автотранс» матеріальну шкоду, яка полягає у нанесенні шкоди майну та не отриманню прибутку, які є збитками, на її думку, відповідно до ст.ст.22,1166 ЦК України, вони підлягають відшкодуванню у повному обсязі.
Також адвокат ОСОБА_9 не погоджується з висновком суду стосовно відмови у стягненні витрат на правову допомогу, оскільки згідно договору, укладеного 01.05.2015 року, вона здійснювала представництво ТОВ «АТП «Автотранс» у даному кримінальному провадженні у якості представника цивільного позивача, та за умовами договору розмір оплати адвоката за виконану роботу складає 12000грн.
Як вказує представник цивільного позивача, на момент розгляду справи в суді першої інстанції сторони не мали можливості скласти акт виконаних робіт, так як розгляд справи ще не закінчено, а відповідно до умов договору акт виконаних робіт складається лише після закінчення розгляду справи у суді.
Факт отримання нею грошових коштів у розмірі 12 000 грн. підтверджується видатковим касовим ордером від 05.05.2015 року №190.
На думку адвоката ОСОБА_9 судом першої інстанції при постановленні вироку порушено та невірно застосовано норми матеріального права, що виразилось в ігноруванні ст.1 ЦК України, невірному застосуванні ст.ст.22,1166 ЦК України, ст.134 КЗпП України, і суд істотно порушив вимоги кримінально-процесуального законодавства, а саме ст.ст.56,58,61,63 КПК України
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, вказавши про необхідність скасування вироку суду тільки в частині задоволення цивільних вимог, та заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника обвинуваченого та представника цивільного позивача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали позицію прокурора в апеляційній інстанції та просили вимоги в цій частині задовольнити, та заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника цивільного позивача, думку представника цивільного позивача, яка просили задовольнити її апеляційну скаргу та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги адвоката та прокурора, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні апеляційних скарг адвоката та представника цивільного позивача необхідно відмовити, виходячи з наступного.
Судові рішення згідно із ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Дане рішення суду першої інстанції колегія суддів переглядає відповідно до ст.404 КПК України, тобто, в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_11 у скоєнні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, підтверджуються сукупністю доказів, зібраних в ході судового слідства, перевірених у судовому засіданні в установленому кримінальним процесуальним законодавством порядку, яким дана належна правова оцінка.
Суттєвих порушень норма кримінального процесуального законодавства, які б були безумовними підставами для скасування вироку, колегія суддів не вбачає.
Юридична кваліфікація дій ОСОБА_11 відповідає тому, що ним було фактично скоєно, і є правильною.
Покарання ОСОБА_11 судом першої інстанції призначено відповідно вимогам ст.65 КК України, в межах встановлених санкцією ч.1 ст.286 КК України з урахуванням особи винного, конкретних обставин правопорушення, позиції сторін кримінального правопорушення, та того, що ОСОБА_11 є особою пенсійного віку.
Що ж стосується апеляційних доводів адвоката та представника цивільного позивача, то в даному конкретному випадку колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині цивільних позовів скасувати, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в частині цивільного судочинства.
Так, судом першої інстанції належним чином було встановлено та помилково не дано правової оцінки тому, чи був обвинувачений ОСОБА_11 у трудових відносинах з ТОВ АТП «Автотранс», чи підлягають стягненню з нього матеріальні збитки на користь АТП, і в яких розмірах, і т.і.
Без всебічного вивчення судом першої інстанції цих та інших цивільно правових обставин колегія судді не має можливості правильно оцінити доводи учасників процесу та постановити остаточне рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404,405,407,409,413,418,419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу зі зміненими доводами прокурора задовольнити частково.
Вирок Київського районного суду м. Харкова від 25.02.2016 року відносно ОСОБА_7 в частині цивільного позову скасувати, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції
В іншій частині цей вирок залишити без змін.
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 , представника ТОВ «АТП «Автотранс» ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя
Судді -