Справа № 423/1002/15-к
Провадження № 11-кп/782/103/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку

апеляційні скарги прокурора Рубіжанського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 лютого 2016 року, яким засуджений

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Попасна Луганської області, громадянин України, з середньою освітою, раніше судимий 28.02.2011 року Попаснянським районним судом Луганської області за ст.ст.187 ч.1, 152 ч.1, 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30.04.2014 року за відбуттям строку покарання, працюючий газорізальником ОДО «ПВРЗ», зареєстрований та мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1
за ч.2 ст.121 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишений до набрання вироком законної сили.
Строк тримання під вартою обчислено з 21.07.2015 року.
Зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 21 липня 2015 року по 24 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнено зі ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 заподіяну шкоду: матерільну у розмірі 16 710 гривень, моральну в сумі 15 000 гривень.
Доля речових доказів по справі вирішена.
Процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи №14/88 від 27.07.2015 року в сумі 245 гривень 52 коп. стягнуто з ОСОБА_8 .
За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що 18.07.2015 року, приблизно о 20 годині, прийшов до своєї цивільної дружини ОСОБА_10 , яка знаходилась в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив, що в даному будинку перебуває ОСОБА_11 , який спільно з ОСОБА_10 вживали спиртні напої. Після чого, ОСОБА_8 став пред`являти претензії ОСОБА_11 з приводу того, що той споює спиртним ОСОБА_10 , яка є вагітною. Внаслідок чого, між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 виникла сварка, в ході якої у останнього виникла особиста неприязнь до ОСОБА_11 та умисел на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_8 на ґрунті вказаних неприязнених відносин, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи, що подальшими його діями, виникне загроза здоров`ю та життю ОСОБА_11 , став наносити останньому удари руками, а саме наніс приблизно шість ударів по обличчю, послідовність яких у ході досудового слідства не встановлено, чим умисно заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження, які призвели до загрозливого для життя стану потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_11 через деякий час помер.

В апеляційних скаргах:
прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним за ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст.ст.368, 374 КПК України, суд зобов`язаний у вироку мотивувати обрану міру покарання, тобто його вид та строк. Суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При визначенні міри покарання суд повинен звернути увагу на тяжкість злочину та особу винного. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Вважає, що при призначенні ОСОБА_8 покарання, судом не в повній мірі врахована тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також те, що останній вчинив новий насильницький злочин, маючи непогашену судимість за ст.ст.187 ч.1, 152 ч.1 КК України, що свідчить про те, що він схильний до насильства. Враховуючи небажання стати на шлях виправлення, та схильність в подальшому вчиняти кримінальні правопорушення, призначене покарання є надмірно м`яким. За таких обставин призначення даного покарання ОСОБА_8 є необґрунтованим та несправедливим через м`якість, оскільки його недостатньо для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів;

обвинувачений ОСОБА_8 просить звернути увагу на його характеристики та клопотання, які знаходяться в особовій справі.

Вважає, що судом першої інстанції були порушені вимоги кримінального процесуального закону про всебічне та повне дослідження обставин справи, так як не були враховані важливі факти, а саме, що свідок ОСОБА_10 в залі судового засідання стверджувала, що не впускала добровільно в дім загиблого ОСОБА_11 , таким чином вказані дії останнього є протизаконними. ОСОБА_10 є його цивільною дружиною та перебувала на той час на восьмому місяці вагітності.

Він наніс ОСОБА_11 чотири удари в область обличчя руками, які були стиснуті в кулак. Вважає свої дії вкрай необхідними, так як потерпілий у стані алкогольного сп`яніння вдерся в дім із застосуванням фізичного впливу по відношенню ОСОБА_10 , на його та ОСОБА_10 прохання залишити приміщення реагував агресивно, принижував та погрожував фізичною розправою, накинувся з кулаками на нього та ОСОБА_10 . Він намагався уникнути бійки, але коли відходив назад, уперся в живіт своєї вагітної дружини, тим самим зробивши їй боляче, що є ще однією загрозою для його родини. Далі ОСОБА_11 не зупинявся і він був вимушений дати відсіч.

При ухваленні вироку суд першої інстанції не взяв до уваги його емоційний стан, оскільки у нього був страх за себе та свою сім`ю, а також не врахував дані про особу ОСОБА_11 , який був дійсно агресивною людиною і раніше часто приймав участь у бійках, зловживав спиртними напоями та небажав працювати.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора, захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги останнього та просили призначити новий розгляд в суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах викладених у вироку, повністю підтверджується сукупністю наступних доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, а саме:

показаннями в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_8 , який провину у вчиненні злочину визнав частково та пояснив, що під час сварки ОСОБА_11 намагався нанести йому тілесне ушкодження, але він уникнув удару, та наніс кулаком в обличчя потерпілому 4-5 ударів, які наносив один за другим. Після ударів останній не падав, але присів на корточки. Потім потерпілий самостійно встав, та сказав, що все зрозумів. На обличчі у ОСОБА_11 було небагато крові;

показаннями свідка ОСОБА_10 , з яких слідує, що 18.07.2015 року, о 09 годині, вона прийшла до своєї бабусі ОСОБА_12 , так як раніше посварилася зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_8 , який її вдарив, так як вона вживала алкоголь в стані вагітності. Вона зібрала свої речі, так як тимчасово хотіла пожити сама. В цей день, приблизно о 15-16 годині, зайшов її знайомий ОСОБА_11 , який запропонував їй вжити спиртні напої. Вона погодилася, після чого стала разом з ним вживати горілку та скаржилася ОСОБА_11 , що посварилася зі ОСОБА_8 і зараз буде мешкати сама. Потім вона пішла до будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , щоб забрати свої речі. По дорозі її наздогнав ОСОБА_11 , який сказав, що іде до товариша і їм по дорозі. Приблизно о 19 годині до неї в будинок без запрошення прийшов ОСОБА_11 , який запропонував випити, вона спочатку відмовлялась, а потім погодилась. Після чого, він пішов, але повернувся через годину, буз злий та знов пропонував випити, вона не хотіла, тоді він став пити сам. Під час вживання спиртного, ОСОБА_11 почав сваритися, виражатися на її адресу нецензурною лайкою, вона намагалася його спровадити, але не вдалося. Приблизно о 20 годині 30 хвилин до них прийшов ОСОБА_8 , який побачив її в стані алкогольного сп`яніння, та запитав, що відбувається, чи знає ОСОБА_11 , що вона вагітна. Потерпілий відповів, що він більше не буде наливати спиртне, встав від столу, та сказав, щоб обвинувачений не командував, після чого замахнувся рукою хотів вдарити ОСОБА_8 , але той відбив удар. Потім ОСОБА_8 став наносити удари руками по обличчю ОСОБА_11 , кількість яких вона не пам`ятає, але бачила, що 2-3 удари наніс точно. Від ударів ОСОБА_11 не падав, тільки присів, потім піднявся, на його обличчі бачила кров, але її було не багато;

показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що 18.07.2015 року до них додому прийшла ОСОБА_14 , яка є онукою його матері, яка була в стані алкогольного сп`яніння з синцем на обличчі і з сумками, та пояснила, що посварилася зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_8 і пішла від нього. Приблизно о 16-17 годині до них на подвір`я прийшов ОСОБА_8 , який шукав ОСОБА_15 , яка на той час вже пішла, так як він спровадив її разом з ОСОБА_11 . ОСОБА_8 нервував, висказував погрози та пішов від них;

протоколом огляду місяця події від 19.07.2015 року з фототаблицею, в ході проведення якого в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 був знайдений труп ОСОБА_11 , на обличчі якого виявлені тілесні ушкодження (Т.1 а.с.10-11);

протоколом проведення слідчого експерименту від 21.07.2015 року з фототаблицею, згідно якого ОСОБА_8 в присутності захисника пояснив, що 18.07.2015 року прийшов в будинок за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходився ОСОБА_11 та його співмешканка ОСОБА_10 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння. Він обурився та запитав у потерпілого, чи знає той, що ОСОБА_10 вагітна. ОСОБА_11 почав йому грубити, а потім замахнувся на нього. Намагаючись уникнути тілесного ушкодження, він наніс ОСОБА_11 5-6 ударів руками по обличчю, ногами не бив, після чого потерпілий ліг на ліжко та почав засинати. На статисті ОСОБА_8 показав механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому (Т.1 а.с.93-97);

висновком судово-медичної експертизи № 310 від 19.07.2015 року, згідно якого у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців повік обох очей, в скронево-виличної ділянки; саден і набряку м`яких тканин; одиничних саден: міжбрівної області; у кута рота справа; на підборідді справа; крововиливу губи та забитої рани на слизовій нижньої губи праворуч; а також черепно-мозкової травми з рясними крововиливами під тверду мозкову оболонку, що ускладнилися здавленням речовини головного мозку, які призвели до загрозливого для життя стану потерпілого, внаслідок чого через деякий час він помер ( Т.1 а.с.115-117).

Наведені докази узгоджуються між собою, ставити їх під сумнів не має ніяких підстав, а тому колегія суддів вважає їх достовірними.
Суспільно небезпечне посягання породжує право на необхідну оборону у випадку, коли таке посягання за своїми об`єктивними ознаками спричиняло істотну шкоду або створювало безпосередньо загрозу спричинення такої шкоди охоронюваним правом інтересам. Стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіянню шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, сприймати загрозу як реальну. З урахуванням фактичних обставин вчиненого злочину, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 не знаходився у стані необхідної оборони, оскільки дії ОСОБА_11 за своїми об`єктивними ознаками не спричинили істотну шкоду та не створювали безпосередньо загрозу спричиненню такої шкоди охоронюваним правом інтересам обвинуваченого. Таким чином, дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 в цій частині є надуманими та не ґрунтуються на законі.

При призначенні покарання суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який зайнятий суспільно корисною працею, за місцем проживання та роботи характеризується добре; обставину, що пом`якшує покарання, - часткове каяття у вчиненні кримінального правопорушення і обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів. Таким чином, суд прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства та призначив покарання у вигляді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, є безпідставними.

Згідно ч.5 ст.72 КК України (зі змінами внесеними Законом України від 26.11.2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, у строк відбування покарання ОСОБА_8 необхідно додатково зарахувати строк попереднього ув`язнення до набрання вироком законної сили, тобто з 25 лютого по 14 червня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
В порушення вимог вищезазначеної правової норми суд не зазначив в резолютивній частині вироку на чию користь стягнені витрати на залучення експерта.
З урахуванням викладеного, вирок суду підлягає зміні на підставі п.4 ч.1 ст.408 КПК України.
Керуючись ст.ст.405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 лютого 2016 року відносно ОСОБА_8 змінити.

Процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи №14/88 від 27.07.2015 року в сумі 245 гривень 52 коп. стягнути з ОСОБА_8 на користь держави.
На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання додатково зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 25 лютого по 14 червня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково, а апеляційну скаргу прокурора Рубіжанського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та на неї можуть бути подані касаційні скарги учасниками судового провадження безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_8 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: