У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва обвинувальний акт та додані до нього документи, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005294 від 13 квітня 2016 року, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Капулеті, Грузії, грузина, громадянина Грузії, з середньо-спеціальною освітою, офіційно непрацюючого, одруженого, який має трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Очамтіра, Грузії, громадянина Грузії, із повною середньою освітою, офіційно непрацюючого, одруженого, який має на утриманні неповнолітню доньку, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2011 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
11.07.2016 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт та додані до нього документи відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду вказані матеріали кримінального провадження визначені для проведення судового провадження суддею Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

Зазначений обвинувальний акт передано судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 11 липня 2016 року, про що є відповідний запис в журналі реєстрації вхідної кореспонденції.

Прокурор просив призначити судовий розгляд, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття кримінального провадження або повернення обвинувального акту не має.

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, а саме відсутність розподілення ролей, дати та часу вчинення злочину. Крім того, захисник ОСОБА_4 заявив, що обвинувальний акт, який міститься в матеріалах кримінального провадження, не співпадає з копіями обвинувального акту, які вручені учасникам під розписку.

Обвинувачені підтримали клопотання своїх захисників. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що переведений обвинувальний акт на грузинську мову не містить прізвищ обвинувачених, а також містить відомості, які не пов`язані з вчиненим злочином, а сам текст є незрозумілим. Також ОСОБА_7 вказав, що в розписці, перекладеній на грузинську мову не його підпис.

Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, захисників та обвинувачених, суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, виходячи з наступного.

Вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, вичерпні вимоги до якого містяться в ст. 291 КПК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Між тим, з тексту обвинувального акту не зрозуміло хто саме вчинив кримінальне правопорушення ОСОБА_8 чи ОСОБА_10 , оскільки при викладі фабули справи слідчий вказує ОСОБА_8 , а при пред`явленні обвинувачення зазначає ОСОБА_10 .

Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, має здійснюватись судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.

Органом досудового розслідування вказані вимоги закону не виконані.

В порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті зазначено, що 13 квітня 2016 року, приблизно о 15 год. 20 хв. ОСОБА_6 з метою таємного викрадення чужого майна, вступив в попередню змову з ОСОБА_11 . Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , маючи єдиний злочинний намір, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, під`їхали на автомобілі марки «Сіат-Кордоба» чорного кольору з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », який не належить даному автомобілю та який обладнаний електронною номерною рамкою, яка здатна змінювати державні номери, яким керував ОСОБА_7 , до будинку АДРЕСА_4 , та за допомогою саморобного пристрою сканування автомобільної сигналізації обладнану в корпус автомобільної сигналізації марки «Magicar» яким можливо здійснити управління (активацію /деактивацію) охоронної сигналізації, почали сканувати автомобілі які знаходились біля вказаного будинку. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів та переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи спільно та узгоджено між собою, за допомогою саморобного пристрою сканування автомобільної сигналізації обладнану в корпус автомобільної сигналізації марки «Magicar» відкрили двері автомобіля марки «Хонда CR-V», державний номерний знак « НОМЕР_2 ». В подальшому ОСОБА_6 залишився сидіти у вищевказаному автомобілі з метою своєчасного зникнення з місця скоєння злочину, а ОСОБА_7 проник в середину вказаного автомобіля. Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 таємно викрали з автомобіля марки «Хонда CR-V», державний номерний знак « НОМЕР_2 », який був розташований біля будинку АДРЕСА_4 , майно що належало ОСОБА_12 , а саме: зразки орденів та медалей - на загальну суму 10 000 гривень, зразки годинників дві штуки загальною вартістю 1500 гривень, зразок статуетки «Іван Богун» вартістю 700 гривень, зразки посвідчень до медалей на загальну вартість 100 гривень, медаль «Європа» вартістю 200 гривень, коробка з обшита червоним бархатом вартістю 70 гривень, вимпел «СБУ» вартістю 100 гривень, після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили громадянину ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 12 570 (дванадцять тисяч п`ятсот сімдесят) гривень.
Отже з формулювання обвинувачення не зрозуміло коли саме було вчинено кримінальне правопорушення, як саме обвинувачені роз приділяли між собою ролі під час вчинення злочину, в якому автомобілі залишився сидіти ОСОБА_6 , а в який проник ОСОБА_7 , що свідчить про те, що обвинувачення є нечітким.

Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі "Камасінскі проти Австрії" № 9783/82, п.79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 р. у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п.52).

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування було перекладено іноземною мовою, проте відсутні дані про те, якою мовою перекладено обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, яка саме особа перекладала його, в порушення вимог ст. 68 КПК України не зазначено чи була перевірена компетентності перекладача, з`ясовані його стосунки з підозрюваним, обвинуваченим, потерпілим, свідком і чи роз`ясненні перекладачу його права і обов`язки.

При цьому реєстр матеріалів досудового розслідування також не містить дані про залучення перекладача, наявність даних, що підтверджують його компетентність, роз`яснення перекладачу його прав і обов`язків, а також попередження перекладача про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний переклад або за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Також реєстр матеріалів досудового розслідування містить виправлення без засвідчення ким вчинено виправлення та чи відповідають дані виправлення дійсності.

Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено про те, що відносно ОСОБА_13 було внесено заставу, коли саме її внесено та ким. До того ж в підготовчому судовому засіданні встановлено, що відомості, зазначені в обвинувальному акту, що наданий обвинуваченим та захисникам, не відповідають тим, що зазначені в обвинувальному акті, який надійшов на розгляд з Київської місцевої прокуратури № 4 до суду, а тому у суду відсутні підстави вважати, що копії обвинувального акту були вручені обвинуваченим та захисникам.

Наведені порушення вимог КПК України не дають суду підстав для призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 17, 110, 291, 314-316, 331 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Повернути прокурору Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 обвинувальний акт та додані до нього документи відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0005294 від 13 квітня 2016 року, для виконання вимог значених в мотивувальній частині ухвали.

Повний текст ухвали буде оголошений 23 вересня 2016 року о 10 годині.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: