Справа №592/5224/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/697/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 червня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Засуджений ОСОБА_7 , який на даний час відбуває покарання у Сумській ВК №116 УДПтС України у Сумській області, у виді 6-ти років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, за вироком Бориспільського міськрайонного суду Сумської області від 27.06.2013 року, звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із заявою про застосування до нього амністії згідно ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 червня 2016 року засудженому ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні заяви про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році».

Суд мотивував своє рішення тим, що відносно засудженого ОСОБА_7 є обмеження щодо застосування до нього Закону України «Про амністію в 2014 році» згідно п. «в» ст.8 даного Закону, оскільки останній до закінчення іспитового строку вчинив новий умисний тяжкий злочин.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році», посилаючись на те, що на день ухвалення рішення судом набули чинності зміни до Закону України «Про амністію у 2014 році», за якими він має право на застосування відносно нього цього Закону та скорочення на половину покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_7 про наявність підстав для застосування до нього положень ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році», думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження, дослідивши матеріали особової справи, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Статтею 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено скорочення наполовину невідбутої частини покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, та які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про скорочення наполовину невідбутої частини покарання у виді 6 років 1 місяці позбавлення волі, на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Суд першої інстанції розглянув вказане клопотання прийняв рішення про відмову в застосуванні стосовно ОСОБА_7 амністії, пославшись на ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році», врахувавши, що той вчинив новий злочин до закінчення визначеного судом іспитового строку.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи, ОСОБА_7 був засуджений вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.03.2013 р. за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки (а.о.с.29).

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2013 р. ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

Дійсно, в пункті «в» ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», передбачено, що амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що п. «в.» ст.8 вказаного Закону, закріплює положення щодо неможливості застосування амністії лише до осіб, які будучи засудженими за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину і до закінчення визначеного судом іспитового строку внаслідок звільнення від відбування покарання з випробуванням за цей злочин знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Тобто, в даному випадку, вчинення попередньо умисних злочинів невеликої чи середньої тяжкості не є підставою для незастосування ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Така ж позиція викладена в і п.4.2 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування амністії у 2014 році» з урахуванням останніх змін», № 223-757/0/4-14 від 26.05.2014 на який обґрунтовано посилається і сам засуджений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі.

Як зазначалося вище, ОСОБА_7 вперше засуджувався вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.03.2013 р. за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до середньої тяжкості злочинів.

Однак, суд на це уваги не звернув і вирішуючи клопотання засудженого неправильно застосував Закон України «Про амністію у 2014 році» що, відповідно до вимог п.4 ч.1.ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи, що Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2013 р. відносно ОСОБА_7 вступив в законну силу 29.07.2013 року, зі змісту ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в України» зі змінами на 06.05.2014 року та ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» вбачається, що засуджений ОСОБА_7 не відноситься до осіб на яких розповсюджується вказані обмеження щодо застосування амністії, тому колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 підпадає під категорію осіб, на яких поширюється вимоги Закону України «Про амністію у 2014 році».

Таким чином, ухвала суду про відмову в задоволенні заяви про застосування до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2014 році» підлягає до скасування з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали, якою слід задовольнити вказане клопотання та відповідно до ст. 6 Закону України « Про амністію у 2014 році» скоротити наполовину невідбуту частину покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 86 КК України, ст. ст. 6; 9; 10; 14 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст. ст.404, 405, 407, 409; 413; 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 червня 2016 року, якою засудженому ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні заяви про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування стосовно нього ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» задовольнити.

На підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 засудженому вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2013 р. за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, скоротити наполовину невідбуту частину покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.