Справа № 368/249/16-к
провадження № 1-в/368/81/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" лютого 2016 р. Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
представника ВК ОСОБА_4
та засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлику Київської області подання начальника Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, неодруженого, уродженця та жителя до засудження АДРЕСА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 вироком Ічнявського районного суду Чернігівської області засуджений 24 вересня 2012 року за ст. 286 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Початок строку покарання 21.11.2012 року.
Кінець строку покарання 21.11.2017 року.
? строку покарання 21.05.2015 року.
Із спільного подання Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області та спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації Київської області вбачається, що засуджений ОСОБА_5 , відбуваючи покарання, задану роботу виконував добросовісно, заходи виховної спрямованості відвідував регулярно, реагує на них правильно. За час перебування в місцях позбавлення волі до праці відноситься добре, характеризується позитивно, мав три заохочень та сім дисциплінарних стягнень, які зняті та погашені в установленому законом порядку.
Обмірковуючи вказане подання, заслухавши висновок прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, думку представника Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області, який підтримав подання, думку засудженого ОСОБА_5 , який просив задовольнити подане подання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Ічнявського районного суду Чернігівської області 24 вересня 2012 року за ст. 286 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_5 перебуває з 23.11.2012 року, в т.ч. в Кагарлицькій ВК-115 - з 16.01.2013 року.
Вивченням матеріалів особової справи встановлено, що за час відбування покарання в Кагарлицькій ВК-115 засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо, має сім стягнень, а саме: 4 догани - 21.03.2013 р. за користування забороненим предметом, а саме: мобільним телефоном, 20.06.2013 р. за зберігання сімкартки мобільного оператора «Лайф», 17.04.2014 р. за самовільне залишення робочого місця, 08.05.2014 р. за невиконання незмінного завдання, дві суворі догани 29.08.2013 р. невиконання поставленої задачі та 17.04.2014 р. під час обшуку вилучено мобільний телефон та одне «ДІЗО» - курив у невідведеному місці.
Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш мяким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у звязку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п. 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 р.).
Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно зясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається зі ст..81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст. 81, 82 КК України є:
-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;
-участь у суспільно-корисній праці;
-участь у виховних заходах;
-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;
-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;
-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,
-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;
-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);
-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;
-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Частиною 2 статті 81 КК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання м`яким" передбачено, що головною умовою при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення. При чому добросовісна поведінка - це не пасивна поведінка засудженого, який утримується від порушення режиму відбування покарання, а його активна участь в громадському житті, виконання громадських доручень, підвищення свого освітнього рівня тощо. Добросовісне відношення до праці - це постійне виконання і перевиконання планів робіт, добросовісне відношення до дорученої роботи, підвищення кваліфікації, прояв ініціативи тощо. В той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування їм покарання, а не за короткий період часу.
Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу.
25 червня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_5 було розглянуто подання Кагарлицької виправної колонії, що погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій районній державній адміністрації про умовно дострокове звільнення від основного покарання та Кагарлицький районним судом Київської області у задоволенні даного клопотання було відмовлено з мотивів того, що ОСОБА_5 остаточно не став на шлях виправлення, не заслуговує , згідно ст. 81 КК України умовно дострокового звільнення від відбуття покарання. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05.08.2015 року ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 25.06.2015 року залишено без змін.
Проте, засуджений ОСОБА_5 з часу розгляду справи як Кагарлицьким районним судом Київської області, так і Апеляційним судом Київської області ніяк себе не проявив, а саме: у довідці про заохочення та дисциплінарні стягнення, як і при розгляді 25.06.2015 року, так і під час даного розгляді подання нічого не змінилося, тобто засуджений ОСОБА_5 не отримав як ні дисциплінарне стягнення, так і заохочення. Хоча у матеріалах особової справи містяться рапорти, згідно яких засудженого ОСОБА_5 було тричі розглянуто на дисциплінарній комісії, згідно яких було прийнятті рішення про обмеження виховною бесідою, а саме: рапорт № 259 від 07.09.2015 року (а.с.. 117), рапорт № 277 від 17.09.2015 року (а.с. 119) та рапорт № 407 від 14.01.2016 року (а.с. 122).
Згідно характеристики, затвердженої начальником Кагарлицької виправної колонії 29.01.2016 року вбачається, що за період перебування в колонії засуджений ОСОБА_5 допустив сім порушення вимог режиму відбування покарання. Після проведеної з ним додаткової виховної роботи почав змінювати в кращу сторону своє ставлення до відбування покарання, усвідомив помилковість своїх суджень, поведінка засудженого стала більш правослухняною та стабільною, стягнення було достроково знято. На даний час засуджений ОСОБА_5 дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня в установі.
Однак, Кагарлицькою виправною колонією № 115 було зроблено висновок, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України.
Досліджуючи дані про особу засудженого, що містяться в його особовій справі, характеристиці, довідці про заохочення і стягнення, - суд встановив, що упродовж усього терміну відбування покарання засуджений наполегливо не ставав на шлях виправлення.
Засудженим ОСОБА_5 до суду не надано доказів, що він своєю добросовісною поведінкою і відношенням довів виправлення. Тобто, умовно-дострокове звільнення засудженого на даний момент є передчасним.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви з приводу доводів засудженого щодо наявності у нього позитивних намірів на майбутнє та становлення на шлях виправлення.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що поведінка ОСОБА_5 не є сумлінною, внаслідок чого він не довів своє виправлення, і підстав для застосування відносно нього положень ст.81 КК України суд не вбачає, тому у задоволенні подання колоніїї необхідно відмовити, а також відмовити у задоволення клопотання засудженого.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання м`яким", ст. ст.. 537 539 КПК України (в редакції 2012 року), суд, -
УХВАЛИВ :
У задоволенні подання начальника Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання засудженого ОСОБА_5 відмовити.
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання, - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1