Ухвала іменем україни 25 березня 2016 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 26 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК,

у с т а н о в и в:

Зазначеним вироком ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Ухвалою апеляційного суду вирок районного суду змінено, виключено з вироку обтяжуючу обставину вчинення злочину повторно. В решті вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 15 березня 2015 року приблизно о 23.55 год. поблизу ЗОШ № 21, що по вул. Кравчука в м. Луцьку, за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, здійснили напад на потерпілого ОСОБА_6 і, погрожуючи предметом, схожим на пістолет, заволоділи майном і коштами потерпілого на загальну суму 200 грн.

28 березня 2015 року приблизно о 00.30 год. ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, на мосту через річку «Сапалаївка» по пр. Відродження у м. Луцьку за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, вчинили напад на ОСОБА_7 і, погрожуючи предметом схожим на пістолет, заволоділи майном і коштами останнього на загальну суму 3093,60 грн.

29 березня 2015 року приблизно о 00.30 год. ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, поблизу будинку № 17 по пр. Молоді у м. Луцьку за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, вчинили напад на ОСОБА_8 і, погрожуючи предметом, схожим на пістолет, заволоділи його майном і коштами на загальну суму 1065 грн.

Зі змісту касаційної скарги захисника вбачається, що він ставить питання про зміну постановлених щодо ОСОБА_4 судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого через суворість. Зазначає, що суд не повною мірою врахував обставини вчинення кримінальних правопорушень, другорядну роль засудженого та наявність ряду пом`якшуючих обставин, які суттєво знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого. Просить звільнити засудженого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кримінально-правова оцінка його діянь за ч. 2 ст. 187 КК у касаційній скарзі не оспорюється.
Що ж стосується доводів захисника про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Як убачається з долученої до касаційної скарги копії вироку, суд першої інстанції зі змінами, внесеними ухвалою апеляційного суду, при призначенні ОСОБА_4 покарання урахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу засудженого, який є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не був ініціатором вчинення злочинів та виконував другорядну роль. Крім того, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд визнав пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування завданих збитків. З огляду на це суд призначив засудженому основне покарання нижче від нижчої межі, встановленої санкцією закону, за яким засуджено ОСОБА_4 , але не знайшов підстав для звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК, з чим погоджується і колегія суддів.

Таким чином, призначивши засудженому остаточне покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років, яке слід відбувати реально, суд не порушив вимог статей 6567 КК, оскільки вказане покарання відповідає конкретним обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано змінив вирок місцевого суду, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. Стосовно доводів, викладених в апеляції захисника, аналогічних доводам його касаційної скарги, суд апеляційної інстанції навів відповідні мотиви їх необґрунтованості, з якими погоджується й колегія суддів.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника і вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 26 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3