УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.11.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
адвоката заявника ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту з транспортного засобу, -
Заявник звернувся з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.10.2016 року на автомобіль"Mesedes-Benz" ML 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .
Мотивуючи вимоги про скасування арешту заявник вказує, що слідчим суддею арешт на автомобіль накладено необгрунтовано, оскільки на час постановлення ухвали від 06.10.2016 року він мав статус свідка у кримінальному провадженні; санкція ст. 290 КК України не передбачає конфіскацію майна, доказів подання цивільного позову в рамках кримінального провадження слідчим не надано; слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна з пропуском строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України, стороною кримінального провадження, яка подала клопотання про арешт майна, не наведено підстави, з яких потрібно здійснити арешт майна, а доводи, викладені в ухвалі слідчого судді, не відповідають вимогам розумності та не є співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.
Представник ОСОБА_5 ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив задоволити. Пояснив, що слідчий не дотримався строку, протягом якого повинен був звернутись з клопотанням про арешт транспортного засобу, що мало би бути підставою для відмови в задоволенні клопотання, при розгляді клопотання про арешт майна порушено принцип диспозитивності учасників судового розгляду. На час звернення з клопотанням про арешт автомобіля у слідчого не було сукупності підстав вважати, що ОСОБА_5 може приховати, пошкодити, зіпсувати чи знищити автомобіль. Крім того, автомобіль зберігається на відкритому майданчику, що негативно впливає на його технічний стан. Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що його довіритель на першу вимогу слідчого готовий надати доступ до автомобіля. Письмові доповнення до клопотання приєднані до матеріалів справи.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти скасування арешту з транспортного засобу. Зазначив, що ОСОБА_5 не має правових підстав в порядку ст. 174 КПК України звертатись з клопотанням про скасування арешту з майна, оскільки з таким клопотанням може звернутись власник майна, який не був присутній під час вирішення питання про накладення арешту. В той же час заявник був присутній як під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, так і в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції. Відсутні у заявника підстави ставити питання про необгрунтованість застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки ухвала слідчого судді була оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області і залишена без змін. Щодо відсутності підстав в подальшому утримувати транспортний засіб прокурор зазначив, що на даний час по справі призначена і фактично проводиться судова експертиза, висновок експерта в матеріалах провадження відсутній, а тому до заверешення проведення експертизи вважає, що повернення транспортного засобу власнику є передчасним.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України (в редакції Закону України від 18.02.2016 року №1019-VІІІ) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.10.2016 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вказаний вище автомобіль. При цьому ухвала слідчого судді мотивавона на підставі ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт накладено з метою збереження речових доказів та запобіганню можливості приховати транспортний засіб.
Відповідно до ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 17.10.2016 року ухвалу слідчого судді про накладення арешту залишено без змін, встановлено, що арешт на транспортний засіб накладено обгрунтовано.
Безпідставними є доводи представника, що судом порушено принцип диспозитивності учасників судового розгляду, оскільки ОСОБА_5 брав участь в судах першої та апеляційної інстанцій під час розгляду питання про арешт майна.
Таким чином, обгрунтованість накладення арешту на автомобіль в межах проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до рішення якої встановлено, що на момент звернення слідчого з клопотанням було достатньо правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. А тому слідчим суддею місцевого суду не може надаватись оцінка процесуального рішення, яке набрало законної сили і є обов`язковим для виконання.
Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В судовому засіданні під час розгляду клопотання представником заявника не доведено, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба. Слідчий суддя вважає, що до заверешення по кримінальному провадженню судових експертиз питання про скасування арешту з транспортного засобу є передчасним, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст.174, 309 КПК України, слідчий суддя,
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту з транспортного засобу марки "Mesedes-Benz" ML 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1