АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/266/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/58/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2016 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора на вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 16.06.2014року № 0000430, за яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, на утриманні нікого не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ,раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК КК України,визнано винним з призначенням покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 (один) рік та на підставі ст. 76 ч. 2, 3 КК України покладено на нього обов`язки:

2) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

3) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України на Придніпровській залізниці 430 (чотириста тридцять) гривень 43 копійки - на відшкодування витрат понесених при проведенні дактилоскопічної експертизи від 26.11.2014 року № 102/2.

Речові докази металевий лом, який знаходиться на зберіганні в камері схову лінійного відділу ст. Кривий Ріг-Головний конфіскувати в дохід держави(а.к/п 40,41); чотири сліди пальців рук залишити при кримінальному провадженні (а. к/п 33).

Учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Софіївського районного суду Дніпропетровськ від 25 листопада 2015 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 - скасувати у частині призначення покарання у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання. Постановити свій вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому: за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, та на підставі п. п. 2, 3 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки

За вироком, 15 червня 2014 року приблизно о 19:40 год. ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленою групою осіб, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, за допомогою металевого лому, шляхом взлому, проникли в побутове приміщення ПД-3 відокремленого структурного підрозділу "Криворізька дистанція колії" ДП "Придніпровська залізниця", що знаходиться на платформі станції Спокойствіє в Софіївському районі Дніпропетровської області, де скориставшись відсутністю свідків та очевидців, намагалися таємно викрасти 2 шт. гідравлічні домкрати, 5 шт. торцевих ломів, 16 шт. підкладок марки КБ-65, 2 шт. гідравлічні рихтувальники. Однак, не змогли довести до кінця свій злочинний намір, з причин, що не залежали від їх волі, та не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, так як їм завадив працівник відокремленого структурного підрозділу "Криворізька дистанція колії" ДП "Придніпровська залізниця". Вищевказаними діями ОСОБА_6 з невстановленими особами могли спричинити ДП "Придніпровська залізниця" в особі ВСП "Криворізька дистанції колії" матеріальний збиток на загальну суму 7160,62 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи умисно і протиправно, здійснив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у побутове приміщення. Діяння ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковане за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор не оскаржуючи винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку. Вважає вирок суду першої інстанції незаконним, який підлягає скасуванню, зважаючи на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Оскільки, санкція ч.3ст. 185 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Суд першої інстанції, призначивши основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 статті 185 Кримінального кодексу, не послався на ст. 69 КК України. У зв`язку з цим, прокурор вважає що призначене покарання ОСОБА_6 вигляді двох років позбавлення волі, є незаконним.

Таким чином, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції свого вироку на підставі п. 1 ч. 1 ст. 413, п.2 ч. 1 ст.420 КК України.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді провадження прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити свій вирок на підставах зазначених в апеляційній скарзі.
обвинувачений не заперечував проти апеляційної скарги та просив не призначати йому суворого покарання.
Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Згідно технічного запису судового засідання, журналу судового засідання та вироку суду, обвинувачений ОСОБА_6 при розгляді кримінального провадження повністю визнав себе винним у скоєних кримінальних правопорушеннях і не оспорював фактичні обставини провадження та кваліфікацію його дій.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч. 1 ст. 349 КПК України, докази не досліджувалися.
Разом з тим, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи прокурора у кримінальному провадженні про допущення судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Так, виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України і роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначає покарання у межах, установлених у санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Як зазначено у частині 3. ст. 185 КК України крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому, карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років.
Однак суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначив йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, з застосуванням ст.ст.75,76 КК України при цьому у мотивувальній частині вироку відсутні будь-які посилання на застосування судом ст. 69 КК України та призначення покарання обвинуваченому нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 3 ст. 185 КК України.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, крім іншого, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
За таких обставин, згідно ст. 420 КПК України, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку судом апеляційної інстанції.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів виходить зі ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до замаху на скоєння тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним та щиро розкаявся в скоєному, раніше не судимий (т. 1 а.кп. 147,150), не перебував та не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога (т. 1 а.кп. 148,149), не працює, має задовільний стан здоров`я.

До обставин, передбачених ст. 66 КК України, які б пом`якшували покарання, колегія суддів відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та відповідно до вимог ст. 65 КК України, необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції частини зазначеної статі,а також,враховуючи обставини справи та те, що обвинувачений має рєєстрацію , постійне місце проживання , раніше не судимий, вину визнав застосувати ст. 75 КК України і на підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -
З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 16.06.2014року № 0000430, відносно ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання скасувати.
Визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченнного ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_6 :
за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки ;
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 (один) рік та на підставі п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки:

2) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

3) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

В решті вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Вирок набирає законної сили з дня його проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4