Справа № 369/9268/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/45/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 14.01.2016

УХВАЛА
Іменем України
14 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду

Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

секретаря судового засідання ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального

провадження № 0002945 за апеляційною скаргою заступника прокурора

Київської області ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської

області від 03.11.2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, не працюючу, яка має на утриманні двох малолітніх дітей 2010 та 2011 рр., зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму:

- вироком Києво - Святошинського районного

суду Київської області від 23.06.2005 за ст.ст. 187

ч. 2, 186 ч. 2, ст.ст. 69,70 КК України до 4 років 6

місяців позбавлення волі;

- вироком Голосіївського районного суду м. Києва

від 06.04.2011 за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років

позбавлення волі, звільнена від відбування

покарання з випробуванням - іспитовим строком

на 2 роки, -

засуджено за ч.3, ст..15, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки передбачені п. З, 4 ст.76 КК України.

Вирішене питання судових витрат.

Колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_8 визнана винною та засуджена за те, що вона 08.08.2015 в період часу з 11-30 год. по 13-00 год., діючи з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з метою обернення його на свою користь, маючи при цьому не погашену судимість за злочини передбачені ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, через незамкнені вхідні двері проникла до середини будинку, який належить ОСОБА_9 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .
Після чого, ОСОБА_8 , піднявшись на другий поверх, проникла до незамкненої кімнати, яку орендує громадянка ОСОБА_10 , де скориставшись відсутністю власника, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, намагалась заволодіти майном останньої, а саме: ноутбуком марки «LENOVO IDEA PAD-500» вартістю 5579.00 гривень, планшетом марки «LENOVO А3500-НV» вартістю 2324.00 грн., фотоапаратом марки «NKON D-5000» вартістю 4630.00 грн., зовнішнім накопичувачем пам`яті «TRANSEND STOREYET 750GВ» вартістю 1199.00 грн., фотоапаратом «SONY DSC-T10», вартістю 5249 00 грн., CD диском вартістю 5 грн., картрідером «RED BRIDCE USB 2.0 RВ-536» вартістю 100.00 грн., грошовими коштами в сумі 2 500.00 грн., на загальну суму 21 586.00 гривень.

Однак з причин, що не залежали від волі ОСОБА_8 , остання не змогла вчинити всіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, у зв`язку з тим, що в приміщенні вказаної кімнати була затримана мешканцями будинку.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Київської області ОСОБА_11 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та правильності кваліфікації її дій, просить вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність змінити в частині призначеного покарання та вважати ОСОБА_8 засудженою за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі і на підставі ст.. 79 КК України звільнити її від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, із покладенням на неї обов`язків передбачених п.3, 4 ст.76 КК України.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що ОСОБА_8 має на утриманні двох малолітніх дітей 2010 року та 2011 року народження, а тому, враховуючи дану обставину, суду при призначенні їй покарання з випробуванням суд, мав застосувати не ст.. 75 КК України, а ст.. 79 КК України, яка є спеціальною нормою при звільненні від відбування покарання з випробуванням вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до 7 років та покращує становище обвинуваченої.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченої у його вчиненні та кваліфікація дій обвинуваченої, які не оспорюються учасниками судового розгляду апеляційним судом відповідно до вимог ст.404 КПК України не перевіряються.

Разом з тим заслуговують на увагу доводи прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_8 покарання з випробуванням.

Так відповідно до вимог п.4 ч.І ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 79 КК України, у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції при звільненні ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням слід було б застосовувати ст.. 79 КК України, яка покращує становище обвинуваченої та є спеціальною нормою при звільненні від відбування покарання з випробуванням вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до 7 років.

Покладення на ОСОБА_8 обов`язків при її звільненні від відбування покарання з випробуванням, передбачені ст.. 76 КК України є правильним.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а вирок суду в частині звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням згідно ст.. 75 КК України - змінити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України. колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Києво-Святопшнського районного суду Київської області від 03.11.2015 року відносно ОСОБА_8 в частині звільнення її від відбування покарання з випробуванням згідно ст.. 75 КК України змінити.

Вважати ОСОБА_8 звільненою від відбування призначеного їй судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки на підставі ст..79 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

На ухвалу суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляд' цивільних та кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими, що тримаються під вартою - в той же строк з моменту отримання ними копії ухвали