н/п 1-кс/640/10/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
адвоката - ОСОБА_5 ,
підозрюваного - ОСОБА_6 ,
На обґрунтування клопотання заявник, посилаючись на ст. 201 КПК України, Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, зазначив наступне.
Крім того зазначив, що відповідно до ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014 підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк особи, засуджені за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим законом відбули не менше однієї чверті призначеного основного покарання». Він знаходився під вартою в якості попереднього ув`язнення з 27.04.2010 по 25.06.2010, а також з 04.04.2011 по теперішній час. Закон України «Про амністію у 2014 році» набув чинності 19.04.2014. Таким чином, станом на день набрання чинності цим законом він провів у попередньому ув`язненні 1171 днів, що відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховується судом за 2342 дні або 6 років 5 місяців позбавлення волі, що значно перевищує одну чверть не тільки від максимального покарання за ч.3 ст.190 КК України, але й від будь-якого максимального покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, і навіть, яке може бути призначено як за сукупністю злочинів, так і за сукупністю вироків. Таким чином, навіть якщо слідство доведе, а суд встановить його провину у скоєнні інкримінованого йому злочину за ч.3 ст.190 КК України, він має бути відразу ж амністований та звільнений.
На його думку, подальше його тримання у попередньому ув`язненні у цьому кримінальному провадженні до винесення вироку може переслідувати тільки одну мету поставити його перед необхідністю обирати між реалізацією свого права на захист від кримінального звинувачення, у тому числі й права на оскарження вироку, з одного боку, та свободою, з іншого боку. Чи якщо він відмовляється від захисту та визнає себе винним в усьому в чому його підозрюють він буде швидко звільнений за амністією, а якщо вирішить захищатися то це істотно і до того ж на невизначений термін, затримає його звільнення. На неприпустимість ставити підозрюваного чи обвинуваченого перед таким вибором та відповідно на незаконність такого «попереднього ув`язнення» чітко вказав ЄСПЛ у своєму рішенні від 04.06.2015 у справі «Руслан Яковенко проти України» (заява №5425/11), зокрема у пунктах 74-83 цього рішення.
Крім того, 31.12.2015 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 захисника ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, про негайне звільнення підозрюваного з-під варти.
На обгрунтування клопотання захисник, посилаючись на ст.201 КПК України, Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набрав чинності з 24.12.2015 року, ч.1 ст.5 КК України, підпункт ґ) пункту 2) частини 5 статті 72 КК України, зазначивнаступне.
За злочин, передбачений ч.3 ст.190 КК України, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , санкцією статті встановлено максимальне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.
Його підзахисний, вина якого у скоєнні злочину судом ще не встановлена, безперервно утримується під вартою в СІЗО з 4 квітня 2011 року і до цього часу. Крім того, він також утримувався під вартою в СІЗО в період з 27 квітня 2010 року по 25 червня 2010 року. Таким чином, на 31 грудня 2015 року строк відбутого ОСОБА_6 попереднього ув`язнення становить 4 роки 10 місяців 25 днів, що в розрахунку за правилами ч.5 ст.72 КК України еквівалентно 9 років 9 місяців 20 днів позбавлення волі.
Захисник зазначив, що вказані обставини у своїй сукупності доводять відсутність у ОСОБА_6 мотивів та причин переховуватись від органу досудового слідства та суду, а тому вважав, що на цей час не існує будь-яких об`єктивних та обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , а також законних підстав для його подальшого тримання під вартою в СІЗО.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 підтримав подане клопотання, та надав пояснення, аналогічні тим, які зазначені в клопотанні. Також підтримав клопотання його захисника адвоката ОСОБА_5 про негайне звільнення його з-під варти.
Адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав як клопотання про звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з під варти, так і клопотання підозрюваного про зміну запобіжного заходу.
Прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні клопотань як підозрюваного, так і його захисника, посилаючись на те, що запобіжний захід ОСОБА_6 обраний законно та обґрунтовано та підстав для його скасування не вбачається.
Слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 вважала, що відсутні підстави для задоволення клопотання як підозрюваного, так і його адвоката.
Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив наступне.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.12.2015 ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 25.11.2015 про застосування міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням застави, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч.3 ст.190 КК України залишено без змін (а.с.13-16).
Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
За змістом ч.5 ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений може заявляти та розраховувати на розгляд клопотання про зміну запобіжного заходу: після 30 днів з моменту постановлення ухвали про застосування або попередньої ухвали про зміну запобіжного заходу; у будь-який момент може звернутись із клопотанням про зміну запобіжного заходу за наявності відображення нових обставин у тексті клопотання, які раніше слідчим суддею, судом не досліджувалися та не оцінювались (наприклад, встановлення свідків, надходження висновків експертиз тощо, які спростовують підозру чи обвинувачення).
У судовому засіданні достовірно встановлено, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.04.2011 під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України йому було змінено запобіжний захід з підписки про невиїзд на утримання під вартою в умовах СІЗО, тобто до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах кримінальної справи, яка на теперішній перебуває на розгляді в Дзержинському районному суді м. Харкова (а.с.4).
Як зазначено вище, підозрюваний ОСОБА_6 як на підставу для зміни запобіжного заходу в порядку ст.201 КПК України посилається на Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII, тобто на положення Закону, якими має керуватися суд на стадії судового розгляду кримінального провадження, у межах якого до ОСОБА_6 було застосовано попереднє ув`язнення про яке йдеться у клопотанні.
Крім того, ОСОБА_6 як на підставу для зміни йому запобіжного заходу посилається на ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014.
Разом з тим, згідно ст. 2 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року № 392/96-ВР (зі змінами), Законом про амністію може бути передбачено: а) повне звільнення зазначених у ньому осіб від відбування призначеного судом покарання (повна амністія); б) часткове звільнення зазначених у ньому осіб від відбування призначеного судом покарання (часткова амністія).
Таким чином, вказаним вище Законом не передбачено застосування Закону України «Про амністію» слідчим суддею на стадії досудового розслідування.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання слід відмовити.
З вказаних вище підстав не підлягає задоволенню клопотання адвоката ОСОБА_5 захисника ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, про негайне звільнення підозрюваного з-під варти.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 201, 202, 206, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 захисника ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, про негайне звільнення підозрюваного з-під варти відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1