Справа № 215/5619/15-к
1-кп/215/614/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2015 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, працюючого слюсарем ТОВ «Кривбасремонт», зареєстрованому та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
за ст.164 ч.1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Тернівського районного суду № 2 1599/2011 від 19.07.2011 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму, до повноліття дитини на користь матері ОСОБА_7 , починаючи стягнення з 12.01.2011 року.

З 01.08.2012 року ОСОБА_4 , діючи з метою невиконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, незважаючи на неодноразові попередження державного виконавця про працевлаштування, необхідності виконання своїх обов`язків і можливості притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, аліменти не виплачував і ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. В Тернівському районному центрі зайнятості ОСОБА_4 перебував на обліку в період часу з 08.01.2013 по 10.01.2013 року та з 24.02.2014 по 02.03.2014 року допомога по безробіттю ОСОБА_4 не призначалась.

Згідно наказу № 70-к від 05.03.2014 року ОСОБА_4 працевлаштувався до ТОВ «Кривбассремонт», слюсарем черговим та з ремонту устаткування 4-го розряду дільниці № 8 з ремонту обладнання дробильних фабрик №№1,2,3, цехів з виробництва обкотишів №№1,2, рудозбагачувальної фабрики № 1 ремонтного управління № 1, однак, незважаючи на обов`язок, в Тернівський ВДВС Криворізького МУЮ про це не повідомив, чим продовжив злісно ухилятися від сплати аліментів.

Державним виконавцем ОСОБА_4 неодноразово попереджався про необхідність працевлаштування, виконання своїх обов`язків, а також про притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Однак, ОСОБА_4 , належних висновків не зробив, на попередження державного виконавця не реагував, ніяких заходів, направлених на погашення заборгованості по виплаті аліментів не вживав та продовжував злісно ухилятись від сплати аліментів.

Згідно до п.10 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір щомісячних виплат розраховувався державним виконавцем, виходячи із середнього розміру заробітної плати по даній місцевості. Період злісного ухилення ОСОБА_4 від сплати аліментів складає 3 роки 1 місяць та 5 днів з 01.08.2012 року по 05.09.2015 року. Сума заборгованості за вказаний період складає 35840,53 гривень, що згідно Закону України "Про виконавче провадження" перевищує суму сукупно нарахованих відповідних платежів за 6 місяців, яка за станом на 05.09.2015 року складає 6228,84 гривень.

Ухилення ОСОБА_4 від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини привело до утворення заборгованості по аліментах на адресу матері дитини ОСОБА_7 , яка станом на 05.09.2015 року в загальній сумі склала 37625,33 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе визнав повністю, підтвердив фактичні обставини ухилення від сплати аліментів. Вказує, що аліменти не сплачував, не мав постійної роботи, та не знав що потрібно повідомляти про своє працевлаштування.
Учасники судового процесу не заперечують визнати недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не має сумнівів у добровільності його позиції.

Судом роз`яснено обвинуваченому та потерпілій ОСОБА_5 правила ст.349 ч.3-4 КПК України, про те, що в цьому разі вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винуватим в кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.164 КК України за ознаками злічного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини /аліментів/.
Призначаючи покарання суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на утриманні має малолітню дитину 2014 р.народження, в скоєному злочині розкаявся. З урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, який згідно ст.12 КК України не відноситься до категорії тяжких, вищезазначених обставин що пом`якшують відповідальність відповідно до ст.66 КК України, суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі зі звільненням від покарання з іспитовим строком відповідально до ст.ст.75, 76 КК України.

Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання за ст.164 ч.1 КК України - 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_4 від покарання звільнити з іспитовим строком на 1 рік, зобов`язавши не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку за виключенням підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися відповідно до положень ст.349 ч.3 КПК України.

СУДДЯ: