Дата документу Справа № 219/4723/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/994/15
Єдиний унікальний № 219/4723/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001465, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок колегії суддів Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2015 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівська Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації, раніше судимого:

- 24.01.1973 року Артемівським міським судом Донецької області за ст. 101 ч. 1 КК України (в ред. 1960 року) до 4 років позбавлення волі;

- 18.02.1977 року Артемівським міським судом Донецької області за ст. 206 ч. 1 КК України (в ред. 1960 року) на 1 рік позбавлення волі. 28.03.1977 року Донецьким обласним судом вирок змінено і засудженого на підставі ст. 46 КК України (в ред. 1960 року) від відбування покарання звільнено з іспитованим строком на 1 рік;

- 09.01.1978 року Артемівським міським судом Донецької області за ст. 86 ч. 2 КК України (в ред. 1960 року) до 13 років позбавлення волі;

- 01.07.1992 року Артемівським міським судом Донецької області за ст. ст. 196-1 ч. 2, 42 КК України (в ред. 1960 року) до 2 років позбавлення волі;

- 14.02.1996 року Артемівським міським судом Донецької області за ст. ст. 140 ч. 2, 193 ч. 3, 94, 42 КК України (в ред. 1960 року) до 15 років позбавлення волі;

- 02.06.2010 року Краматорським міським судом Донецької області за ст. 185 ч. 2 КК України (2001 року) до 2 років позбавлення волі;

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК Україниі призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за п. 13, ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді довічного позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 27.06.2014 р. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою. Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення двох експертиз у розмірі 491 грн. 40 коп. Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, 25 червня 2014 року приблизно о 20 годині, ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зустрів на тролейбусній зупинці «Залізничний вокзал», яка знаходиться за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Космонавтів, ОСОБА_9 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння. В ході розмови ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_8 та його співмешканці ОСОБА_10 піти до нього додому, за адресою: АДРЕСА_2 , де розпити спиртні напої, на що останні погодилися та прослідували до квартири ОСОБА_9 . Під час спільного вживання спиртних напоїв, приблизно о 21 год. 30 хв., ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_10 вступити з ним у статевий акт, але вона йому відмовила в цьому та між ними відбулась словесна суперечка, яку почув ОСОБА_8 . На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла сварка, в ході якої останній застосував газовий балончик із сльозогінним газом, та завдав одного удару інвалідною палицею по шиї ОСОБА_8 , на що останній, діючи умисно, та самостійно, будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, діючи із ревнощів, переслідуючи мету вбивства, ножем, який був при ньому, наніс ОСОБА_9 не менше 11 (одинадцяти) ударів, заподіявши колото-різані рани: в праву тім`яну область, в проекцію лівого соскоподібного відростка, біля основи козелка лівої вушної раковини, в ліву поверхню шиї (2 з пошкодженням сонних артерій), в проекцію верхнього краю правого грудино-ключичного зчленування, в передню поверхню лівого плечового суглоба, в ліве плече по середній третині зовнішньої поверхні, в праве передпліччя середньої третини задньої поверхні, в живіт два рази. Від отриманих тілесних ушкоджень, які не сумісні з життям, ОСОБА_9 відразу помер на місці скоєння правопорушення. Смерть гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 настала внаслідок гострої крововтрати, обумовленої колото-різаними пораненнями шиї зліва з ушкодженням кровоносних судин.

Крім того, ОСОБА_8 25.06.2014 року після скоєного умисного вбивства гр. ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та, спільно зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , продовжував знаходитись за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник намір скоїти викрадення речей, які знаходились у вказаній квартирі.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , 25.06.2014 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою скоєння крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, в присутності гр. ОСОБА_10 , розуміючи, що присутність останньої не завадить йому скоїти злочин так як, остання, будучи заляканою не викриє його правоохоронним органам, діючи при цьому самостійно з кімнати вищевказаної квартири таємно викрав майно належне потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 1 307 грн. 20 коп., після чого разом з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, та розпорядився ним на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку через непричетність до кримінальних правопорушень, за які його засуджено внаслідок, зокрема відсутності у нього умислу та мотиву на їх вчинення зазначає, що під час досудового розслідування та судового розгляду допущено неповноту та необ`єктивність, оскільки не перевірена причетність до вбивства та вчинення крадіжки іншої особи свідка ОСОБА_10 , у якої, зокрема був мотив на вчинення вбивства через протиправні дії потерпілого. Не надано оцінки відсутності на його одежі слідів злочину, окрім слідів крові на кросівках, які перебували в кімнаті де знаходився потерпілий, його доводам щодо передачі належного йому ножа свідку ОСОБА_10 . Крім того, передачі йому у тимчасове користування начебто викрадених інструментів, потерпілим ще до початку вживання спиртних напоїв. Тому просить вирок суду першої інстанції скасувати, а матеріали справи направити на новий судовий розгляд.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника і обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який вважав, що вирок необхідно залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у скоєнні умисного вбивства ОСОБА_9 і крадіжки чужого майна відповідно до обставин, викладених у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, а також щодо кваліфікації його дій ґрунтуються на повному і всебічному дослідженні доказів, їх належній оцінці, а тому не викликають сумнівів у своїй правильності.
Під час судового слідства суд першої інстанції дослідив покази потерпілого ОСОБА_11 , який суду повідомив, що його батько ОСОБА_9 , з причини перенесених операцій і стану здоров`я не міг піднімати руки, тому фізично не був спроможний наносити будь-які удари, а також маловірогідним є версія про те, що він залицявся до жінки. Потерпілому повернули деякі речі, що були вкрадені. Свідок ОСОБА_10 повідомила суду, що вона і ОСОБА_8 прийшли до помешкання ОСОБА_9 , де вживали горілку, після чого почався конфлікт між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , який бризнув з газового балончику в очі ОСОБА_8 , а той у відповідь почав бити його ножем, завдав приблизно шість ударів, після чого постраждалий впав на підлогу, ОСОБА_8 наказав їй збирати різні речі і інструменти, які він складав. В подальшому вона добровільно видала вкрадені речі. Судом також досліджені висновки судово-медичних експертиз № 252 від 13.08.2014 року, якою встановлена причина смерті ОСОБА_9 , № 252/4 від 13.08.2014 року, яка не виключає настання колото-різаних ран на трупі ОСОБА_9 від ножа, вилученого з місця події, № 268 від 28.06.2014 року якою встановлені ушкодження на тілі ОСОБА_10 , а також свідчення судово-медичного експерта ОСОБА_12 , який констатував, що показання свідка ОСОБА_13 під час слідчого експерименту не суперечать фактичним обставинам обвинувачення, а навпаки підтверджують вину ОСОБА_8 .
В судовому засіданні також досліджені протокол і відеозапис слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 про послідовність подій 28.06.2014 року, протокол і відеозапис слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_8 , а також протоколи огляду місця події від 27.06.2014 року, від 28.06.2014 року, під час якого вилучений розкладний ніж, протокол огляду штанів, виданих ОСОБА_8 , протокол огляду речей, добровільно виданих свідком ОСОБА_10 .
Належним чином дослідивши всі докази, суд першої інстанції проаналізував доказове значення кожного з доказів, а також і доказове значення сукупності наявних доказів щодо предмету доказування, навів у вироку мотиви, за якими визнав докази належними і законними, а також і мотиви, з яких відкинув твердження обвинуваченого про його невинуватість. Колегія суддів вважає наведені у вироку аргументи послідовними, виваженими і тому переконливими.
Колегія суддів також вважає, що позиція захисту обвинуваченого спростована аналізом досліджених у суді доказів, твердження ОСОБА_8 про скоєння вбивства не ним, а ОСОБА_10 суперечить наявним доказам, зокрема тому факту, що під час огляду штанів ОСОБА_8 знайдені три в`язки ключів, які потерпілий ОСОБА_11 впізнав як ключі від квартири загиблого.
Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 зап. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки ОСОБА_8 був засуджений за умисне вбивство вироком Артемівського міського суду Донецької області від 14.02.1996 року.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції прийняв до уваги ступінь тяжкості скоєних злочинів, обставини справи, дані про особу винного і обрав покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції вичерпані всі необхідні і достатні заходи щодо встановлення істини за фактом смерті ОСОБА_9 , висновки суду ґрунтуються на досліджених доказах, підстави до скасування вироку і призначення нового судового розгляду за мотивами, наведеними в апеляційній скарзі, відсутні.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок колегії суддів Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Зазначена ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3