Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю:
слідчого ОСОБА_3 ,
та ОСОБА_4
розглянувши в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 від 29 травня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України, -
в с т а н о в и в :
До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_5 та обгрунтоване тим, що органом досудового розслідування проводиться розслідування, в ході якого встановлено, що до оперативного управління ГУ Міндоходів у м. Києві надійшла заява від громадянина ОСОБА_6 , який повідомив про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , біля торгівельного павільйону з продажу «фастфуду», громадянин ОСОБА_4 здійснює реалізацію фальсифікованих тютюнових виробів (без марок акцизного податку) поганої якості. Згідно матеріалів про проведення негласних слідчих (розшукових) дій спостереження за річчю, спостереження за місцем та контролем за телефонними розмовами з мобільного терміналу встановлено, що громадянин ОСОБА_4 незаконно виготовлені тютюнові вироби отримує через кур`єрські служби «Автолюкс» і «Нова Пошта», які транспортує автомобілем марки «Мitsubishi Lancer 2.0 І», державний номерний знак НОМЕР_1 та в подальшому частково зберігає за місцем своєї реєстрації, а саме: АДРЕСА_2 . Відповідно протоколів про проведення негласних слідчих (розшукових) дій спостереження за річчю встановлено, що громадяни ОСОБА_4 кожного ранку завантажує до автомобіля марки «Мitsubishi Lancer 2.0 І», державний номерний знак НОМЕР_1 фальсифіковані тютюнові вироби та транспортує їх до місць реалізації на території м. Києва та реалізовує з вказаного автомобіля невстановленим слідством особам.
Крім того, відповідно до протоколів про проведення негласних слідчих (розшукових) дій спостереження за місцем, а саме за квартирою АДРЕСА_3 , встановлено, що громадянин ОСОБА_4 зберігає незаконно виготовленні тютюнові вироби з метою їх подальшого збуту за вказаною адресою, де веде облік незаконно виготовлених тютюнових виробів, здійснює їх часткове зберігання, замовляє у невстановлених слідством осіб та приймає заявки на збут. Дані факти підтверджуються також інформацією з протоколів про проведення негласних слідчих (розшукових) дій контролем за телефонними розмовами з мобільного терміналу.
Також, достовірно встановлено, що громадянин ОСОБА_4 незаконно виготовлені тютюнові вироби отримує від невстановлених слідством осіб через кур`єрські служби доставки товарів «Автолюкс» (відділення за адресою: м. Київ, вул. Л. Толстого, 63) і «Нова Пошта» (відділення № 18 за адресою: м. Київ, вул. Молодогвардійська, 22) та транспортує з метою подальшого зберігання автомобілем марки «Мitsubishi Lancer 2.0 І», державний номерний знак НОМЕР_1 . Часткове зберігання незаконно виготовлених тютюнових виробів без марок акцизного збору та з підробленими марками акцизного збору здійснюється в приміщеннях вказаних відділень кур`єрських служб за домовленістю з їх працівниками.
26.09.2014 в квартирі АДРЕСА_4 проведено обшук на підставі Ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 22.09.2014.
Під час проведення обшуку за вищевказаною адресою було вилучено мобільний телефон марки Apple iPhone 3G IMEI НОМЕР_2 .
В ході огляду мобільного телефону марки Apple iPhone 3G IMEI НОМЕР_2 встановлено, що на ньому міститься інформація, щодо замовлення тютюнових виробів, номерів товарно-транспортних накладних кур`єрських служб доставки.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.
ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення даного клопотання сторони обвинувачення.
У судове засідання не з`явився прокурор, однак суд враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, вважає за можливе розглянути дане клопотання у відсутність останнього.
Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, кримінальне провадження, заслухавши думку учасників процесу приходить до наступного.
З положень ч. 1 ст. 170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове позбавлення можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Слідчим суддею у судовому засіданні встановлено, що 26.09.2014 в квартирі АДРЕСА_4 проведено обшук на підставі Ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 22.09.2014. Під час проведення обшуку за вищевказаною адресою було вилучено мобільний телефон марки Apple iPhone 3G IMEI НОМЕР_2 .
Таким чином, вказаний мобільний телефон, відповідно до положень ст.ст. 167-169 КПК України, перебуває у статусі тимчасового вилученого майна, у зв`язку з чим слідчий звернувся із клопотанням про його арешт.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного і перебувають у нього з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
При цьому, в ході досудового розслідування та безпосередньо у судовому засіданні, з`ясовано, що на мобільному телефоні марки Apple iPhone 3G IMEI НОМЕР_2 міститься інформація, щодо замовлення тютюнових виробів, номерів товарно-транспортних накладних кур`єрських служб доставки.
В судому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації у кримінальному провадженні.
Клопотання органу досудового розслідування відповідає вимогам ст.ст. 167, 171 КПК України.
Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених ч. 3 ст. 170 та ст.ст. 167-169 КПК України, на які може бути накладено арешт.
Порушень вимог Глави 16 КПК України тимчасово вилучене майна та Глави 17- арешт майна, слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено.
З ч. 4 ст. 170 КПК України слідує, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
У судовому засіданні з`ясовано, що необхідність арешту обумовлена тим, що незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛвстановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи.
При цьому, стороною захисту у судовому засіданні, ОСОБА_4 не було доведено, що клопотання органу досудового розслідування суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, безпосередньо п.п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України.
За таких обставин, слідчий суддя враховувати правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосовути найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб шляхом заборони розпоряджатися майном та використовувати його
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 309, 372-376 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон марки Apple iPhone 3G IMEI НОМЕР_2 , який був вилучений під час проведення обшуку 26.09.2014 в квартирі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , заборонивши розпоряджатися останнім та використовувати його.
Негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів в м. Києві ОСОБА_3 та прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_5 .
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Копія ухвали надіслати слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1