Справа № 1-57/2010
Провадження № без номера провадження
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2010 рокум. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Орендовського В.А.

при секретарях Таран С.М., Хименко І.І., Котляр Я.В.,

за участю прокурора Фурмана В.О.,

підсудного ОСОБА_1,

захисників ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3,

потерпілих ОСОБА_4Ф, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Новомиргороді кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, що не працює, неодруженого, раніше не судимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4,

у скоєні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2002 року близько 24 години в м. Мала Виска Кіровоградської області, після розпиття алкогольних напоїв, підсудний ОСОБА_1 разом з ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 прийшов до кафе "Теремок", що розташоване біля приміщення колишнього універмагу, де в той час відбувалося святкування дня народження ОСОБА_9 На запрошення іменинниці вказані особи приєдналися до святкування і вжили невелику кількість спиртного. Присутній на святі ОСОБА_10, який на той момент перебував в стані алкогольного спяніння, спровокував суперечку з ОСОБА_6, а потім і з ОСОБА_1, в ході якої наніс один удар рукою в голову ОСОБА_1, а коли останній почав тікати, ОСОБА_10 погнався за ним, перечепився і впав зламавши собі руку. Втікаючи від ОСОБА_10, ОСОБА_1 забіг за гастроном і знаходився там. У цей час ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 на автомобілі невстановленої особи доставили ОСОБА_10 в лікарню, де ОСОБА_10 і ОСОБА_8 залишилися, а ОСОБА_4 повернувся до кафе.

Через деякий час ОСОБА_1 знову зустрівся з ОСОБА_7 і ОСОБА_6, вони разом пішли додому. Проходячи поблизу вищевказаного кафе вони зустрілися з ОСОБА_4, ОСОБА_11 і ОСОБА_12, які вимагали пояснень про те, хто зламав руку ОСОБА_10 Не отримавши відповіді, ОСОБА_4 наніс підсудному два удари рукою в область голови, чим завдав фізичного болю, після чого ОСОБА_1 втік. Бажаючи помститись ОСОБА_4 за нанесені удари, ОСОБА_1, перебуваючи в нетверезому стані, пішов до себе додому, взяв сокиру і повернувся з нею до кафе. Дочекавшись поки ОСОБА_4 йтиме додому, підсудний пішов за ним і, дочекавшись коли ОСОБА_4 залишився сам,приблизно на початку 4-ої години 10 липня 2002 року наздогнав його в провулку між вулицею 9 Травня та провулком К.Лібкнехта у м. Мала Виска Кіровоградської області, де на ґрунті особистих неприязних стосунків, з метою заподіяння смерті, умисно наніс ОСОБА_4 не менше пяти ударів сокирою по голові та трьох ударів по тулубу та шиї, чим згідно висновку судово-медичної експертизи № 146 від 12.08.2002 року спричинив тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: відкритої внутрішньочерепної травми; рани потиличної та лобної областей голови, ссадин потиличної і лобної областей голови, крововиливів у мякі тканини голови, оскольчатого перелому кісток основи і склепіння черепа, крововиливу під мякі мозкові оболонки і під оболонки мозжечка, чисельних забоїв головного мозку, мозжечка, крововиливу в тканини мозку, від яких наступила смерть потерпілого на місці події.

Допитаний у судовому засіданні на початку судового слідства підсудний ОСОБА_1 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, не визнав та відмовився давати показання, користуючись своїм правом, передбаченим ст.63 Конституції України. У подальшому, перед закінченням судового слідства підсудний ОСОБА_1 зазначив, що бажає дати показання, при цьому, не визнавши свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, пояснив наступне.

9 липня 2002 року разом з батьком та зі своїми знайомими ремонтував автомобіль вдома у сестри у м. Мала Виска Кіровоградської області. Після чого, ввечері цього ж дня разом із ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та іншими відпочивали на березі річки, де він вжив невелику кількість спиртного - вина. Приблизно о 22 годині він з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пішли до будинку культури, де у літньому кафе пробувши нетривалий проміжок часу, випили по бокалу пива. У подальшому пішли до універмагу, де на пропозицію ОСОБА_9, яка святкувала свій день народження, зайшли до літнього кафе, поряд з ними знаходились ОСОБА_10, Присяжні, ОСОБА_15 (ОСОБА_12) та інші. Під час знаходження у вказаному кафе розпочався конфлікт, о котрій годині він не памятає. ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_6 вийти на вулицю і вирішити стосунки. Він випив бокал пива і також вийшов на вулицю. Спочатку розмовляли, під час розмови ОСОБА_10 сказав, що він «лох», в цей час його хтось ударив рукою по шиї, проте він не бачив хто саме, у звязку з чим втік на іншу сторону дороги. За ним побіг ОСОБА_10, який перечепився через цепок, впав та зламав собі руку. Він через деякий час знову проходив по вулиці біля цього ж кафе поблизу універмагу з ОСОБА_6 та ОСОБА_7. До них підійшли ОСОБА_2 і ОСОБА_4 та спитали, хто тікав від ОСОБА_10, почали погрожувати побити його, ОСОБА_6 та ОСОБА_7. ОСОБА_4 ударив його по голові, у звязку з чим він вдарився об залізний щит, який знаходився на стіні універмагу. У подальшому ОСОБА_4 ще раз вдарив його, однак він частково ухилився від удару і втік, побоюючись за своє здоровя. Після цього він з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пішли додому. По дорозі у напрямку свого дому він залишився вдвох з ОСОБА_6, оскільки ОСОБА_7 пішов до свого будинку. Вони трохи поспілкувались про те, що сталося і розійшлись по домівках. Зранку, тобто 10 липня 2002 року, він із сестрою поїхав до неї додому, по дорозі зустрів ОСОБА_16, який розповів, що ОСОБА_4 знайшли побитого. У подальшому він з чоловіком сестри - ОСОБА_17 поїхав до м. Кіровограда з приводу купівлі запчастин до автомобіля. Коли був у м. Кіровограді, то спілкувався з батьком по телефону, який повідомив, що його чекає дільничний. Після приїзду до м. Малої Виски його забрали до міліції.

Незважаючи на невизнання підсудним ОСОБА_1 своєї вини у скоєному злочині, його вина повністю доведена сукупністю зібраних по справі та досліджених у судовому засіданні, узгоджених між собою слідуючих доказів:

- показаннями потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у судовому засіданні, у яких вони зазначили, що є батьками вбитого ОСОБА_4, який був їх єдиною дитиною. Їм відомо, що напередодні смерті сина він пішов до бару на святкування Дня народження ОСОБА_9 і додому не повернувся. Близько 5-ї години ранку наступного дня до них прийшов ОСОБА_12 сказавши, що ОСОБА_4 побили і його завезли в лікарню. У лікарні їм повідомили, що син помер. Потерпілі відмовились від цивільного позову;

- показаннями свідка ОСОБА_18у судовому засіданні, який пояснив, що 9 липня 2002 року його син ОСОБА_1 допомагав йому ремонтувати автомобіль, потім він пішов гуляти. Коли ОСОБА_1 повернувся додому він не знає. Наступного дня син разом з зятем ОСОБА_17 їздили на автомобілі у м. Кіровоград за запчастинами. Зі слів сусідки йому стало відомо про смерть ОСОБА_4, якого ніби то вбили сокирою. 10.07.2002 року до них додому прийшов працівник міліції і запитав, де його син, на що він йому відповів, що у м. Кіровограді; він сказав, що зачекає на нього. Син приїхав додому приблизно о 16 годині, пішов переодягнувся і вони пішли у міліцію; зятя ОСОБА_17 він попросив прибрати з автомобіля сокиру. Поки він знаходився у коридорі райвідділу, сина завели в кабінет з якого було чути синові крики. Потім вийшов працівник міліції і повідомив, що син зізнався у вбивстві ОСОБА_4 Зазначив, що у їх господарстві перебувало 3 чи 4 сокири; сокира, яка лежала в автомобілі була здорова - приблизно: лезо 20 см., обух 60 на 40 см. або 50 на 30 см. Він попросив ОСОБА_17 прибрати сокиру, оскільки був у стресовій ситуації. Свідок не зміг пояснити чому саме цю сокиру він попросив ОСОБА_17забрати з автомобіля. Де знаходились інші сокири, ОСОБА_1 не знав, оскільки він навчався у м. Кіровограді і додому приїздив тільки на вихідні дні;

- показаннями свідка ОСОБА_19 у судовому засіданні, який пояснив, що він працює фельдшером швидкої допомоги Маловисківської ЦРЛ. О 4 годині 25 хвилин ОСОБА_12 зробив виклик швидкої допомоги на вул. 9-го Травня. Коли приїхали на місце, вказане ОСОБА_12, то в провулку стояли ОСОБА_2, ОСОБА_6 та Шамка. На землі у провулку лицем вниз лежав потерпілий, навколо якого була велика пляма крові. Він перевірив пульс на сонній артерії, який був відсутній, зрачки були розширені, на світло на реагували, через що він у журналі виклику констатував смерть ОСОБА_4 ОСОБА_3 видно великі травми голови та значна втрата крові. Після цього труп ОСОБА_4 повезли в лікарню і повідомили в міліцію;

- показаннями свідка ОСОБА_11 у судовому засіданні, який пояснив, що з вечора 9 липня 2002 року приблизно до 3-ї год. 30 хвилин 10 липня 2002року в барі біля універмагу в м. Мала Виска святкували день народження ОСОБА_9, де між ОСОБА_10 та ОСОБА_1, а також між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 стався конфлікт. Під час сварки ОСОБА_4 ударив підсудного, проте у звязку з чим він не знає. Також знає, що ОСОБА_10 зламав руку. Додому він пішов разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 ОСОБА_15 приміщення магазину "Казочка" ОСОБА_4 пішов додому по вул. Київській на вул. 9 Травня, а він з дружиною пішли до себе додому. Приблизно о 3-ій год. 30 хв. разом дружиною ОСОБА_9 повернулись додому;

- показаннями свідка ОСОБА_7 у судовому засіданні, який пояснив, що увечері 9 липня 2002 року він з ОСОБА_1, ОСОБА_6 і ОСОБА_8 відпочивали, вживали спиртні напої, потім в барі "Затишок" також вживали пиво, після чого зайшли до бару біля універмагу, де їх запросили до столу святкувати день народження ОСОБА_9 Між ОСОБА_10 і ОСОБА_6 з ОСОБА_1 виник конфлікт. ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_1 у голову, останній втік. ОСОБА_10 став наздоганяти підсудного, проте впав і зламав руку. Потім ОСОБА_1 пішов проводити ОСОБА_13 і ще одну дівчину. У подальшому він знову зустрів ОСОБА_1 і ОСОБА_6, після чого вони пішли додому. Проходячи біля універмагу, зустріли ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_4, останній двічі вдарив кулаком в голову підсудного і ОСОБА_1 втік. Через деякий час він зустрів ОСОБА_1 і вони пішли додому;

- показаннями свідка ОСОБА_6 у судовому засіданні, який пояснив, що увечері 09 липня 2002 року він з ОСОБА_1, ОСОБА_7 та іншими відпочивали, вживали алкогольні напої. ОСОБА_7 провів дівчину, а потім вони зайшли до бару, куди їх запросила ОСОБА_9 ОСОБА_10 чіплявся до нього і до ОСОБА_1, при цьому ОСОБА_10 погнався за ОСОБА_1, впав і поламав руку. Від підсудного дізнався, що ОСОБА_10 вдарив його. У подальшому вони повертаючись додому зустріли ОСОБА_11, ОСОБА_4, останній відвів у бік ОСОБА_1 і вдарив його, у звязку з чим підсудний вдарився головою об стіну, після чого втік. Він з ОСОБА_7 знайшли ОСОБА_1, після чого пішли по домівках;

- показаннями свідка ОСОБА_17 у судовому засіданні, який пояснив, що є зятем підсудного. 10 липня 2002 року він на автомобілі тестя ОСОБА_18 разом з підсудним їздив у м. Кіровоград по запчастини, о 17 годині повернулись додому до ОСОБА_18, де були батьки і співробітник міліції, який чекав підсудного. ОСОБА_1 вдівся, помився і з батьком пішов до міліції, але перед цим ОСОБА_18 сказав йому забрати з його автомобіля сокиру і сховати її, у звязку з чим він забрав сокиру з автомобіля, збив топорище і спалив його, а сокиру сховав на подвірї своїх батьків. Свідок не зміг пояснити суду навіщо збив топорище та спалив його, а сокиру повіз до своїх батьків та сховав її, при цьому зазначив, що у нього на той час був шоковий стан, проте у звязку з чим - пояснити також не зміг;

- показаннями свідка ОСОБА_10 у судовому засіданні, який пояснив, що у ніч на 10 липня 2002 року до кафе біля критого ринку, де вони відмічали день народження ОСОБА_9 зайшли ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_8. У подальшому вказані хлопці почали виступати, через що у нього з ОСОБА_6 виникла сварка. Він не бачив, як ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_1, але побачив, як останній побіг через дорогу до гастроному; не знає чому, але побіг за ним, впав і поламав руку, особисто він підсудного не бив. Потім його відвезли у лікарню і наклали гіпс. У лікарні він залишався з ОСОБА_8, після чого вони вдвох пішли додому, оскільки живуть на одній вулиці. Коли проходили біля кафе, то там з їх компанії вже нікого не було;

- показаннями свідка ОСОБА_12 у судовому засіданні, який пояснив, що 9 липня 2002 року близько 19 год. разом із своїми знайомими: подружжям Присяжних, ОСОБА_15, ОСОБА_4 та іншими святкували день народження ОСОБА_9 у кафе біля універмагу. За час відпочинку він відлучався з кафе на годину. Ніяких конфліктів у них не було за винятком того, що ОСОБА_10 посварився з якимось хлопцем і коли біг за ним, то зламав руку. Як це було він не бачив, оскільки знаходився у приміщенні кафе. Коли повернулись з лікарні, куди відвезли ОСОБА_10, вони сиділи в кафе. У цей час по вулиці проходили хлопці, з якими сварився ОСОБА_10; він і ОСОБА_4 підходили до цих хлопців і запитували, хто поламав ОСОБА_10 руку, проте хлопці відповідали, що не знають, при цьому ОСОБА_4 вдарив самого вищого - ОСОБА_1 рукою в голову. Підсудний відразу втік і вони повернулись у кафе. Приблизно о 3-ій годині ночі він пішов проводжати ОСОБА_20 і був там приблизно 40-50 хвилин, а потерпілий пішов з Присяжними в іншу сторону. Свідок зазначив, що від ОСОБА_20 він пішов додому, зайшовши по дорозі у бар «Шанхай». Приблизно о 4-ій годині, повертаючись додому, біля провулка на вул. 9-го Травня зустрів ОСОБА_21 Коли зайшов у провулок, то побачив лежачого на землі в крові ОСОБА_4, при цьому йому здалося, що у потерпілого ще був пульс. Спочатку спробував самостійно віднести потерпілого додому, але не зміг, через що покликав ОСОБА_21, після чого спробували разом з останнім підняти потерпілого, що також не вийшло. Потім сперли ОСОБА_4 на паркан. Після цього він викликав швидку. Крім того зазначив, що конфліктів у нього з ОСОБА_4 ніколи не було, вони дружили з дитинства;

- показаннями свідка ОСОБА_20у судовому засіданні, яка пояснила, що 9 липня 2002 року вона приймала участь у святкуванні дня народження сестри - ОСОБА_9, яке відбувалося у кафе біля універмагу. До святкування приєдналися ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_6 і ОСОБА_22 У подальшому ОСОБА_10 почав сваритись з вказаними хлопцями на вулиці. Через деякий час ОСОБА_10 сидів на землі і жалівся на біль в руці, його відвезли до лікарні. У подальшому вона бачила, як біля кафе стояли ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_1; вони розбирались хто поламав ОСОБА_10 руку, при цьому не бачила бійку. Приблизно о 3-ій годині вона пішла додому з ОСОБА_12, а Присяжні пішли з ОСОБА_4 ОСОБА_12 провів її додому і близько 3 год. 40 хв. пішов від неї;

- показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_23 у судовому засіданні, який зазначив, що враховуючи форму обуха, форму ран, які були виявлені на правій потиличній ділянці голови трупа ОСОБА_4 і мають прямолінійну форму, не виключається можливість заподіяння тілесних ушкоджень у вигляді ран довжиною 41мм, вилученою у ОСОБА_1 сокирою з розміром обуха 60 мм на 30 мм;

- оголошеними у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_21під час досудового слідства, який пояснив, що у ніч 9 на 10 липня 2002 року він в нетверезому стані повертався додому. Перед стежкою на вул.9 травня на провулку К.Лібкнехта він зустрів ОСОБА_12 Вони привітались і ОСОБА_12 попросив в нього закурити, але в нього не було. Він пішов вище, а ОСОБА_12 пішов на стежку на вул.9 травня. Коли він пройшов приблизно 15 метрів, то з провулку вибіг ОСОБА_2 і позвав його. Він підійшов і ОСОБА_2 сказав, що треба швидко підняти ОСОБА_2. Вони вдвох зайшли у провулок і на землі головою у калюжі крові він побачив ОСОБА_4, який лежав на правому боці, напівзігнутий, ногами до вулиці 9 травня. Вони вдвох підняли ОСОБА_4 і хотіли відвести його додому, але побачили, що той без свідомості. Вони попробували пульс, який ледве відчувався, посадили ОСОБА_4 біля забору і побігли до Шамкої, звідки викликали швидку допомогу. Коли приїхала швидка, то вони всі разом погрузили ОСОБА_4 у швидку. ОСОБА_12 він зустрів близько 4-ї години ранку (т.1 а.с.24,25);

- оголошеними у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_9 під час досудового слідства, яка пояснила, що 9 липня 2002 року в кафе "Теремок" вона з знайомими святкували свій день народження. Після 24 год. до їхньої компанії приєдналися ОСОБА_1 О, ОСОБА_7 і ОСОБА_6 Потім до вказаних хлопців почав чіплятися ОСОБА_10 і вони, а також ОСОБА_4 вийшли з приміщення кафе. З приміщення вона чула крик ОСОБА_10, після чого його відвезли у лікарню. Того вечора свідок більше не бачила підсудного ОСОБА_1 Близько 3-ї год. вона з своїм чоловіком ОСОБА_23 та ОСОБА_4 пішли додому і біля магазину "Казочка" розійшлися. Про смерть ОСОБА_4 вона дізналася наступного дня від співробітників міліції (т.1 а.с.39-41);

- протоколом огляду місця події від 10.07.2002 рокута фототаблицею до нього, згідно якому місцем скоєння злочину є провулок між пров. К. Лібкнехта та вул. 9-го Травня у м. Мала Виска Кіровоградської області, де виявлено на ґрунті виїмку, засипану відсівом, через який просочується рідина бурого кольору схожа на кров. На металевому паркані, яким огороджено провулок з південного боку, на висоті 45 см. виявлено плями бурого кольору схожі на кров, аналогічні плями містяться навпроти на дерев'яному паркані та волосся; з місця огляду відібрано зразки ґрунту (т.1 а.с.5-9);

- протоколом виїмки від 10.07.2002 року, згідно якому ОСОБА_17 видав слідчому прокуратури Маловисківського району з двору домоволодіння по вул. Гоголя, буд. № 27 сокиру без топорища (т.1 а.с.59);

- висновком судово-медичної експертизи № 37, згідно якого станом на 11 липня 2002 року на тілі ОСОБА_1 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено (т.1 а.с.77);

- висновком судово-імунологічної експертизи № 192, відповідно до якого у зразку ґрунту з місця події виявлено кров людини, походження якої не виключено від ОСОБА_4 (т.1 а.с.97-99);

- актом судово-медичного дослідження № 128, згідно до якого пошкодження на ділянках шкіри потиличної області голови трупа ОСОБА_4 утворилися внаслідок не менше чотирьох

травмуючих впливів і могли виникнути від дії одного травмуючого предмета, діючого з різноманітною силою, а морфологічні особливості пошкодження характерні для дії тупого твердого предмета з контактуючою поверхнею у формі прямолінійного ребра (т.1 а.с.81-83);

- висновком судово-медичної експертизи №146, згідно до якого на трупі ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої внутрішньочерепної травми; рани потиличної та лобної областей голови, ссадин потиличної і лобної областей голови, крововиливів у мякі тканини голови, оскольчатого перелому кісток основи і склепіння черепа, крововиливу під мякі мозкові оболонки і під оболонки мозжечка, чисельних забоїв головного мозку, мозжечка, крововиливу в тканини мозку; кровопідтьоків і ссадин тулуба, шиї. Виявлені ушкодження тулубу та шиї могли виникнути від не менше трьох тупих твердих впливів предмета з обмеженою контактуючою поверхнею і у живих осіб могли б містити ознаки легких тілесних ушкоджень. Пошкодження у вигляді відкритої внутрішньочерепної травми могли виникнути від не менше пяти значних по силі тупих твердих впливів. Смерть ОСОБА_4 настала від чисельних забоїв головного мозку з крововиливами під мякі мозкові оболонки, які супроводжувалися значною втратою крові і знаходяться в прямому причинному звязку з отриманими ушкодженнями. Смерть ОСОБА_4 настала за 6-9 годин до моменту судово-медичного дослідження трупа. Будь-яких пошкоджень, характерних для самооборони, на трупі не виявлено. На одязі потерпілого маються сліди волочіння у вигляді брудних накладень на колінних поверхнях джинсів вертикально розташованих (т.1 а.с.84-86);

- висновком судово-медичної експертизи № 181, згідно до якого на металевій робочій поверхні вилученої сокири без топорища, а саме на лівій щоці сокири і на обусі виявлено кров людини; не виключається походження слідів крові на обусі металевої робочої поверхні сокири від потерпілого ОСОБА_4; встановити групову належність крові з лівої щоки сокири експерту не вдалося (т.1 а.с.91-94);

- актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 493, згідно якому в момент скоєння правопорушення ОСОБА_1 психічними захворюваннями не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, міг давати звіт своїм діям і розумно керувати ними; щодо інкримінуємого діяння його слід вважати осудним (т.1 а.с.103, 104);

- актом амбулаторної комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи № 58, згідно до якого ОСОБА_1 у ніч з 9 на 10 липня 2002 року знаходився в стані стресу і фрустрації не досягаючого до глибини фізіологічного афекту, він міг у повній мірі розуміти свої дії і розумно керувати ними (т.1 а.с.260 - 264);

- явкою з каяттям написаною власноручно підсудним ОСОБА_1 10 липня 2002 року, згідно якої вбачається, що 10 липня 2002 року приблизно о другій години у барі йому завдав удар потерпілий, після чого він спочатку втік, а потім проводив дівчат. Коли повернувся до бару, то потерпілий завдав йому ще один удар, після чого ОСОБА_1, дочекавшись коли ОСОБА_4 залишиться сам, наніс останньому в провулку на вул. 9-го Травня 3-4 удари сокирою по голові (т.1 а.с.110);

- протоколом затримання в порядку ст.115 КПК України від 10.07.2002 року, в якому ОСОБА_1 власноручно написав, що він наніс три удари сокирою ОСОБА_4 (т.1 а.с.120);

- протоколом допиту ОСОБА_1 від 10 липня 2002 року в якості підозрюваного по справі, згідно якого він у ніч з 9 на 10 липня 2002 року був у барі, де з деяким проміжком у часі ОСОБА_4 наніс йому два удари після чого він утік додому, взяв сокиру, повернувся до кафе і дочекавшись коли всі розійдуться переслідував на дистанції 30 м. Олейніченка М., який йшов разом з ОСОБА_9 і ОСОБА_23. Після того, як ОСОБА_4 лишився один і зайшов у провулок на вул. 9-го Травня, він його наздогнав і вдарив 3-4 рази сокирою по голові. Знаряддя злочину він сховав у багажнику автомобіля вдома(т.1 а.с.114);

- протоколом відтворення обстановки і обставин події 10 липня 2002 року, згідно якого ОСОБА_1 підтвердив свої показання в якості підозрюваного у присутності понятих (т.1 а.с.116); дана слідча дія була зафіксована на відеозапис, який був переглянутий у ході судового розгляду справи;

- протоколом допиту ОСОБА_1 в якості обвинуваченого за ст. 121 ч. 2 КК, згідно якого ОСОБА_1 у присутності захисника визнав себе винним у скоєнні злочину частково, але відмовився давати будь-які показання по справі (т.1 а.с.127);

- протоколом додаткового допиту обвинуваченого ОСОБА_1, згідно якого ОСОБА_1 у присутності захисника пояснив, що в ніч скоєння злочину він з ОСОБА_6 дійшов до свого дому, після чого ОСОБА_6 пішов до себе додому, а він зайшов у двір, взяв сокиру і повернувся до кафе, при цьому зазначив, що про свої наміри нікому нічого не розповідав (т.1 а.с.132);

- протоколами очних ставок між обвинуваченим ОСОБА_1 і свідком ОСОБА_11 (т.1 а.с.143), а також із свідком ОСОБА_9 (т.1 а.с.144), згідно до яких свідки вказали на те, що вони у ніч на 10 липня 2002 року йшли разом з ОСОБА_4 і розсталися біля магазину "Казочка", а обвинувачений ОСОБА_1 в свою чергу зазначив, що він точно не памятає, де вони розсталися, але йому здалося, що це було біля провулка на вул. 9-го Травня.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ст.115 ч.1 КК України, оскільки він скоїв умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При дослідженні матеріалів кримінальної справи, судом встановлено, що під час досудового розгляду справи були допущені певні недоліки, однак вони ніяким чином не викликають сумніву з приводу доведеності вини і кваліфікації вчиненого ОСОБА_1 злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України. Так, суд не вбачає підстав для перекваліфікації дій підсудного зі ст.115 ч.1 на ст.121 ч.2 КК України, оскільки з урахуванням сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема способу вчинення злочину, знаряддя злочину, яким є сокира, характеру і локалізації тілесних ушкоджень нанесення зі значною силою великої кількості ударів у життєво важливі частини тіла, а саме голову, шию та тулуб, наявності конфлікту між потерпілим та засудженим,поведінки підсудного до і після події, наявності мотиву і конкретної мети у ОСОБА_1, суд вважає, що дії підсудного були направлені виключно на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_4

Крім того, враховуючи вище зазначені обставини, суд також не вбачає підстав для перекваліфікації дій підсудного зі ст.115 ч.1 на ст.116 КК України. Так, за змістом вказаної норми Закону стан сильного душевного хвилювання це стан фізіологічного афекту, що раптово виник та був викликаний протизаконним насильством, систематичним знущанням або тяжкою образою з боку потерпілого. Таким чином, необхідною умовою застосування ст.116 КК України є раптовість як сильного душевного хвилювання, так і умислу вчинити убивство. Раптовість сильного душевного хвилювання означає, що воно виникає як негайна реакція у відповідь на протизаконне насильство або тяжку образу з боку потерпілого. Проте, як вбачається з матеріалів справи, після конфлікту пройшов значний проміжок часу; підсудний ОСОБА_1 повернувся до свого будинку, підшукав знаряддя вбивства, повернувся до кафе і приблизно годину чекав доки потерпілий вийде з кафе і залишиться сам, при цьому місцем вчинення злочину вибрав темний невеличкий провулок. Такі дії підсудного свідчать про його підготовку до вчинення злочину та відповідно вказують на відсутність таких умов як раптовість сильного душевного хвилювання, а також раптовість умислу вчинення вбивства. Крім того, як зазначено вище, для наявності складу злочину, передбаченого ст.116 КК України, необхідно щоб протизаконне насильство, систематичне знущання або тяжка образа виходили саме від потерпілого, проте таких підстав, які б могли викликати стан фізіологічного афекту, ні під час досудового, ні судового розгляду справи не встановлено, при цьому суд враховує, що згідно висновку судово-медичної експертизи (т.1 а.с.77) будь-яких тілесних ушкоджень у підсудного не виявлено.

З урахуванням наведених обставин, суд не приймає до уваги та критично оцінює висновок амбулаторної комплексної психолого-психіатричної експертизи № 134 (т.1 а.с.477-480) та висновок додаткової судово-психологічної експертизи від 04.04.2008 року (т.2 а.с.111-117), згідно з якими підсудний ОСОБА_1 в ніч з 9 на 10 липня 2002 року під час скоєння вбивства потерпілого знаходився в стані фізіологічного афекту (стані сильного душевного хвилювання).

Доводи захисника та підсудного про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_4, у результаті яких настала його смерть, могла заподіяти інша особа є безпідставними та повністю спростовуються зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні вище наведеними доказами, в тому числі явкою з каяттям, показаннями підсудного під час досудового слідства; під час судового розгляду справи ОСОБА_1 хоча і не визнав свою вину, однак детально та послідовно розповів про конфлікт між ним та потерпілим, у звязку з чим з останнім склалися неприязні відносини, при цьому суд враховує, що ні органами досудового слідства, ні підсудним і його захисниками не встановлено жодних обставин, які б свідчили про наявність у потерпілого з будь-якими іншими особами неприязних відносин.

Суд оцінює критично доводи підсудного, про те, що він писав явку з каяттям під диктовку працівників міліції, оскільки обставини, викладені у явці з каяттям, підтвердились у ході розгляду справи та узгоджуються з дослідженими судом доказами по справі.

Посилання захисника-адвоката ОСОБА_3 та підсудного на те, що показання, які останній давав під час досудового слідства, де обмовив себе у вчиненні протиправних дій щодо ОСОБА_4, не мають доказового значення, оскільки вони не відповідають дійсності, були одержані внаслідок застосування до нього з боку правоохоронних органів недозволених методів слідства, - є надуманими, даними з ціллю уникнути кримінальної відповідальності та спростовуються зібраними по справі й дослідженими у судовому засіданні вище наведеними доказами, ставити під сумнів які у суду немає жодних підстав. До того ж, суд враховує, що по справі не встановлено даних, які б свідчили про одержання органами слідства від ОСОБА_1 показань обманним або яким-небудь іншим протиправним способом. Крім того, такі доводи захисника і підсудного спростовуються оголошеними під час судового розгляду справи показаннями свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 (т.1 а.с.518, 519), при цьому суд враховує, що самі показання підсудного, де він визнав себе винним, є послідовними і детальними.

При призначенні покарання ОСОБА_1 суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які помякшують і обтяжують покарання.

Підсудний вчинив особливо тяжкий злочин, від якого наступили особливо тяжкі наслідки смерть потерпілого ОСОБА_4, раніше не судимий, не працює, неодружений, відповідно до висновку судово-наркологічної експертизи №1108 від 6 серпня 2002 року ОСОБА_1 хронічним алкоголізмом не страждає, однак виявляє ознаки побутового пияцтва (т.1 а.с.108), за місцем навчання та проживання характеризується з позитивної сторони, за час перебування у слідчому ізоляторі характеризується негативно, працездатний.

Обставинами, які помякшують покарання ОСОБА_1, є зявлення із зізнанням, молодий вік підсудного.

Обставиною, яка обтяжує покарання підсудного, є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Враховуючи вищенаведені обставини, наслідки у виді смерті людини, суд не вбачає підстав для застосування щодо підсудного ст.69 КК України та вважає, що виправлення підсудного не можливе без ізоляції його від суспільства, у звязку з чим ОСОБА_1 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.115 ч.1 КК України.

Речові докази по справі, а саме: футболку, яка згідно розписки (т.1 а.с.659) знаходиться у засудженого ОСОБА_1 залишити ОСОБА_1 як йому належну, відеокасету - зберігати при справі; що стосується сокири без топорища, то суд не вирішує по ній питання, оскільки згідно акту від 10.01.2006 року (т.1 а.с.663) в порядку виконання вироку по даній справі вона була знищена.

З метою вжиття заходів для забезпечення виконання вироку суд вважає за доцільне залишити запобіжний захід щодо ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу у виді взяття під варту.

У відповідності до ст.72 КК України суд зараховує ОСОБА_1 у строк відбуття покарання строк попереднього увязнення з розрахунку: один день попереднього увязнення відповідає одному дню арешту.

Керуючись ст. ст. 321-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін взяття під варту. Початок строку відбування покарання ОСОБА_1 обчислювати з моменту затримання засудженого, тобто з 2 березня 2010 року.

У відповідності до ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_1 у строк відбуття покарання строк перебування під вартою з розрахунку день за день, у період з 11 липня 2002 року по 20 вересня 2005 року (включно).

Речові докази по справі, а саме: футболку, яка згідно розписки знаходиться у засудженого ОСОБА_1 залишити ОСОБА_1 як йому належну, відеокасету - зберігати при справі.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДЯ /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_26