Провадження № 1-кп/752/475/14

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2014 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
провівши в приміщенні суду судовий розгляд кримінального провадження № 0005965 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щорс Чернігівської обл., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , українця, громадянина України, не одруженого, із незакінченою вищою освітою, студента 4-го курсу НУФВСУ, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_5 , 29.04.2013 р. вступивши у злочинну змову із ОСОБА_6 , вирішили заволодіти чужим майном, а саме ноутбуком, який належав ОСОБА_7 .. В подальшому розподіливши між собою ролі, а саме ОСОБА_8 повідомив по мобільному телефону про відсутність власника ОСОБА_7 у кімнаті АДРЕСА_3 , після чого ОСОБА_9 , скориставшись відсутністю власника, проник до кімнати та викрав ноутбук марки «Асус 50Ж», після чого, з викраденим ноутбуком зник, тим самим своїми протиправними діями спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 5500 гривень.
Крім цього, ОСОБА_5 , повторно, 01.06.2013 р. приблизно о 19.00 год., вступив у злочинну змову із ОСОБА_6 , з метою заволодіння чужим майном, розподіливши між собою ролі, ОСОБА_9 вивів на вулицю ОСОБА_10 , при цьому зателефонував та повідомив про відсутність потерпілого ОСОБА_3 , який у свою чергу проник до кімнати АДРЕСА_4 , звідки викрав ноутбук марки «Асус», після чого з викраденим зник, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 7800 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна «крадіжці», вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб з проникненням у житло.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав суду про те, що дійсно 29.04.2013 р. він подзвонив ОСОБА_11 , сказав, що ОСОБА_12 вийшов із кімнати та ОСОБА_11 пішов і викрав ноутбук із кімнати ОСОБА_12 . Наступного разу, йому зателефонував ОСОБА_11 сказав, що ОСОБА_13 відсутній, і я пішов до кімнати ОСОБА_13 та викрав ноутбук. Гроші від продажу ноутбуків ділили між собою, а кому саме ОСОБА_11 продавав ноутбуки йому невідомо. Шкоду потерпілим відшкодовано, претензій вони не мають. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суд не карати його суворо.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів як показання потерпілих, свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини ніким не оспорюються.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин кримінального провадження допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують його особу.
При обранні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує наступні обставини справи: ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, який за місцем навчання характеризується позитивно, неодноразовий призер Київських та національних змагань з вільної боротьби серед молоді, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, його молодий вік, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування збитків.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, але із застосуванням правил ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, -

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1