Справа № 369/2188/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1109/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 22 10.11.2015

УХВАЛА
іменем України
10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора прокуратури Києво-Святошинського району Київської області на ухвалу Києво-Святошинського районнного суду Київської області від 19 серпня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000670 відносно ОСОБА_7 повернуто прокурору ,-

В С Т А Н О В И Л А:
31 липня 2015 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від прокурора надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000670 від 24.02.2015 року відносно ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 серпня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000670 від 24.02.2015 року, відносно ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, повернуто прокурору. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ч. 2 п. 5 ст. 291 КПК України, оскільки відсутнє належне формулювання обвинувачення та правова кваліфікація дій обвинуваченого, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати обвинуваченому захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує його право на захист.

На вказану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314, 315 КПК України. Вважає, що вказана ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, оскільки містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю закону про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини» № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «Ь» п.З ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, зокрема, обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення.

Так, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та належним чином зазначеної правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 містить лише виклад фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, однак в ньому належним чином не зазначено правову кваліфікацію вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки зазначено лише посилання на частину та статтю кримінального закону, а також не зазначено належне формулювання обвинувачення.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь - якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Києво-Святошинського районнного суду Київської області від 19 серпня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000670 відносно ОСОБА_7 повернуто прокурору, є законною, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Києво-Святошинського району Київської області залишити без задоволення.

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 19 серпня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000670 від 24.02.2015 року відносно ОСОБА_7 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, повернуто прокурору прокуратури Києво - Святошинського районного суду Київської області, залишити без змін.

Головуючий:

Судді: