Провадження № 1-кп/734/195/15 Справа № 734/3596/15-к
іменем України
07 грудня 2015 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
19 травня 2014 року, молодший сержант ОСОБА_5 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №454/2014 від 06 травня 2014 року, та в той же день був направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №16 від 19 травня 2014 року молодший сержант ОСОБА_5 був призначений на посаду старшого стрільця третього відділення охорони третього взводу охорони першої роти, військової частини польова пошта НОМЕР_1 та зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення, а також відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни.
У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV, та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, молодший сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків
У порушення вищевказаних вимог молодший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), 30 жовтня 2014 року, після закінчення терміну перебування у відпустці не повернувся до місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).
Під час незаконного перебування за межами вказаної військової частини молодший сержант ОСОБА_5 до органів місцевої влади і військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити, тобто молодший сержант ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину в умовах особливого періоду, який відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України Про часткову мобілізацію від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року № 1126-VII, розпочався 17 березня 2014 року.
Таким чином, молодший сержант ОСОБА_5 проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , 30 жовтня 2014 року, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, умисно, з метою тимчасового невиконання свого військового обов`язку, не одержавши дозволу відповідного начальника, не з`явився до місця служби.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Фактичні обставини його вчинення та зібрані докази не оспорював та показав, що 19 травня 2014 року він був призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Під час проходження служби йому була надана відпустка до 30 жовтня 2014 року. Але після закінчення відпустки він не повернувся до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), оскільки в нього вдома знаходилися: паралізований батько, інвалід І групи та мати пенсіонерка, що не працює, які потребували сторонньої допомоги. Повернувся в військову частину лише у жовтні 2015 року.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає. Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період, не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, тому його дії необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 407 КК України.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що він засуджується вперше, визнає свою вину та розкаюється у скоєнному; його сімейний стан, що на утриманні має батька інваліда І групи та матір похилого віку; його позитивні характеристики з проживання та місця служби, а також вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин і вважає вказані обставини, як обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання, яке передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, з випробуванням.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 обраний у виді цілодобового домашнього арешту. Суд вважає можливим змінити стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання, оскільки на даний час відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 і 376 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Змінити стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на особисте забов`язання до набрання вироком законної сили.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи і періодично з`являтися в ці органи для реєстрації.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених пунктами 1 та 2 частини 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому і прокурору вирок суду вручається негайно після його проголошення.

Суддя
Козелецького районного суду ОСОБА_1