гСправа № 187/528/15-к Провадження №1-кп/0187/99/15
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2015 року смт. Петриківка
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Балівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, українець, громадянин України, освіта вища, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює на посаді ДІМ СДІМ Петриківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статтею 286 Кримінального кодексу України,-
ОСОБА_8 , 19.11.2014 у період часу з 08:15 до 09:00 год. у світлий час доби, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 належить на праві власності останньому, здійснював рух зі швидкістю близько 30-40 км/год. по автодорозі №Т-04-14 «Дніпродзержинськ - Петриківка - Магдалинівка» з боку с. Лобойківка в напрямку м. Дніпродзержинська, на відрізку дороги - км.20+200м. в с. Єлизаветівка, Петриківського району, Дніпропетровської області, яка веде на в`їзд мостового переходу через р. Оріль, та представляє собою пряму, горизонтальну ділянку дороги з необмеженою видимістю з двосторонньою організацією руху, що має по одній смузі руху в кожному напрямку руху та на момент проїзду була обледенілою.
При русі в зазначеному місці, ОСОБА_8 , як водій механічного транспортного засобу, не маючи перешкод технічного характеру, повинен був діяти відповідно до вимог п.12.1 Правил дорожнього руху, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі -Правила дорожнього руху), де вказано:
- 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Однак, водій автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , знаючи, що на дорозі ожеледиця, виявивши попереду інші транспортні засоби, які рухалися у попутному та зустрічному напрямку по відповідних смугах руху, цю ситуацію як аварійно небезпечну не сприйняв і продовжив свій рух, не знизивши швидкість руху до швидкості при якій він мав би змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, передбачаючи можливі негативні наслідки своїх дій у вигляді втрати контролю за рухом транспортного засобу та скоєння у зв`язку з цим дорожньо-транспортної пригоди, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді завдання травмування учасникам дорожнього руху, проявляючи таким чином злочинну самовпевненість, в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечну для даної дорожньої обстановки швидкість руху, у зв`язку з чим втратив контроль за рухом транспортного засобу, допустивши занос керованого автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого вказаний автомобіль виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем Рено Логан д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 та у подальшому з автомобілем Деу Ланос д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_10 , які рухалися у зустрічному напрямку.
В результаті зіткнення автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Рено Логан д.н.з. НОМЕР_3 , пасажир переднього сидіння автомобіля Рено Логан д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми з синцем та ранами на обличчі, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку, тупою травмою грудної клітини з переломом 8-го ребра ліворуч, надрив зв`язок лівого променево-пясткового суглобу с синцем в цій ділянці, які в своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості.
Водій автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 в даній дорожньо-транспортній обстановці мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортну пригоду шляхом виконання ним вимог п.12.1 Правил дорожнього руху.
У причинному зв`язку із зазначеною подією, що спричинила настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, знаходиться порушення водієм ОСОБА_8 вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, оскільки дане порушення безпосередньо спричинило настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Окрім того, після скоєння ДТП водій автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 самовільно покинув місце дорожньо-транспортної пригоди до приїзду працівників ДАЇ, залишивши свій автомобіль.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав, пояснив, що 19.11.2014 року вранці він здійснював рух за кермом автомобіля ВАЗ 2107, на якому була встановлена літня зношена резина з швидкістю приблизно 30-40 км/год по автодорозі «Дніпродзержинськ-Петриківка-Магдалинівка» з боку с. Лобойківка в напрямку Дніпродзержинська. На дорозі була ожеледиця. Перед ним в попутному напрямку руху рухалися інші транспортні засоби, які перед мостом через річку Оріль почали зменшувати швидкість руху. З метою уникнення зіткнення з автомобілем, що рухався попереду ОСОБА_8 почав гальмувати, в результаті чого його на обледенілій дорозі викинуло на зустрічну смугу, де в протилежному напрямку рухалися автомобілі Рено Логан та Део Ланос та сталося зіткнення його автомобіля спочатку Рено Логан а потім з ОСОБА_11 . Внаслідок зіткнення отримав травму ноги у вигляді порізу, з якого сочилася кров. Від надання йому першої медичної допомоги з боку лікарів швидкої відмовився. Через деякий час після ДТП, він не дочекавшись приїзду працівників ДАІ на місце події, сів в автомобіль його безпосереднього керівника старшого дільничного інспектора Петриківського РВ та поїхав до лікарні. Чи оглядали його в лікарні на стан алкогольного сп`яніння не пам`ятає. У вчиненому щиро розкаюється. Цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_12 до себе про стягнення матеріальної та моральної шкоди визнав частково, заявив, що після вирішення питання виплати страхового відшкодування страховиком, в разі недостатності страхової виплати, він не заперечує сплатити потерпілій різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
В ході судового розгляду кримінальної справи, суд допитав свідка, потерпілу, цивільного позивача, експерта, обвинуваченого, дослідив обвинувальний акт та докази долучені прокурором, дійшов до переконання, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України знайшла своє підтвердження повністю, та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду та яким надано належну оцінку.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , суду пояснила, що 19.11.2014 року близько 08.00 год. вона разом з чоловіком ОСОБА_7 на належному їм автомобілі Рено Логан рухалися з м. Дніпродзержинська в напрямку с. Лобойківка на свою присадибну ділянку. На мосту через річку Оріль вона побачила автомобіль ВАЗ 2107, який рухався на великій швидкості на зустрічній смузі дороги, який перед мостом почав різко гальмувати, оскільки перед ним рухався автомобіль із меншою швидкістю. Після цього автомобіль ВАЗ 2107 понесло на зустрічну смугу, де сталося зіткнення з їх автомобілем. Після зіткнення вона втратила свідомість. Прийшовши до тями, вона побачила свого чоловіка, який непритомний лежав на рулі автомобіля. Через деякий час її та чоловіка забрала швидка до лікарні м. Дніпродзержинська. З моменту ДТП та до теперішнього часу обвинувачений ОСОБА_8 жодного разу не поцікавився станом її здоров`я, матеріальної допомоги не надав.
Цивільний позов про стягнення з ОСОБА_8 матеріальної шкоди у розмірі 5696,22 грн. а також моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. підтримала в повному обсязі. Розмір матеріальної шкоди аргументувала наявністю квитанцій про придбання ліків та проведення обстежень. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, зазначила, що в наслідок ДТП вона отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, наслідки яких вона боляче відчуває до теперішнього часу. Так вона відчуває біль у всьому тілі, ліва частина голови постійно німіє, частково втратила зір, який на лівому боці становить 30 %, а на правому 80 %, ліва повіка ока майже не закривається. Крім того вона отримала травму обличчя, яка призвела до утворення незгладимих посттравматичних рубців лівої надбрівної області та лівої верхньої повіки. Згідно висновку хірурга медичного косметологічного центру «Шері», у зв`язку із незворотністю рубцевих процесів на обличчі вона потребує хірургічну пластичну операцію, вартість якої станом на 01.01.2015 року становить 22 000 грн. В результаті травми обличчя вона втратила нормальні життєві зв`язки, соромиться виходити на вулицю, втратила душевну рівновагу та почуває себе неповноцінною людиною.
Допитаний в судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_7 з приводу обставин ДТП, що мало місце 19.11.2014 року надав суду аналогічні пояснення, що були надані потерпілою ОСОБА_6 . Цивільний позов про стягнення з ОСОБА_8 матеріальної шкоди у розмірі 111 271,72 грн. а також моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. підтримав в повному обсязі. Розмір матеріальної шкоди аргументував тим, що в результаті ДТП належний йому автомобіль, який він придбав в 2013 році за 108 900 грн., отримав механічні ушкодження та відновленню не підлягає. Також ним було витрачено 2371,72 грн. на лікування ушкоджень, які були йому завдані внаслідок ДТП.. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, зазначив, що в наслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких він протягом тривалого часу відчуває фізичну біль в голові. Внаслідок втрати автомобіля були порушені його нормальні життєві зв`язки, оскільки він не може мобільно пересуватися у своїх робочих потребах, не може вивезти сімю у сімейних потребах. Також зазначив, що з моменту ДТП та до теперішнього часу обвинувачений ОСОБА_8 жодного разу не поцікавився станом здоров`я, матеріальної допомоги не надав.
Свідок ОСОБА_10 , суду пояснив, що 19.11.2014 року близько 08.00 год. він на належному йому автомобілі Део Ланос рухався по автомобільній дорозі Дніпродзержинська - Лобойківка в сторону Дніпропетровська. Поперед нього рухався автомобіль Рено Логан. На мосту через річку Оріль він побачила автомобіль ВАЗ 2107, який правим боком рухався на зустрічну смугу, де знаходився автомобіль Рено Логан, а потім зіткнувся з останнім. Після зіткнення з автомобілем Рено Логан, автомобіль ВАЗ 2107 від нього відскочив та зіткнувся з його автомобілем, завдавши механічних ушкоджень. Також пам`ятає, що після ДТП пасажир, що їхав в його автомобілі викликав швидку та ДАІ. Після прибуття швидкої водієві автомобіля ВАЗ 2107 медпрацівники двічі пропонували надати медичну допомогу, оскільки на штанині останнього виднілася кров, але водій від надання допомоги відмовився. Після від`їзду машини швидкої допомоги, водій автомобіля ВАЗ 2107, не дочекавшись приїзду працівників ДАІ, сів у автомобіль марки Опель синього кольору, який приїхав на місце події невдовзі після пригоди, та покинув місце ДТП. Також зазначив, що в результаті ДТП йому також було заподіяно матеріальних збитків у розмірі близько 11 000 грн.
Судово-медичний експерт ОСОБА_13 в судовому засіданні надала пояснення щодо висновку експерта №54-Е від 02.02.2014 року, згідно яким ОСОБА_6 внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми з синцем та ранами на обличчі, слідами загоєння яких є виявлені рубці, Повне відновлення шкіряного покрову неможливе, внаслідок незворотних рубцевих процесів. Рубці на обличчі не виправні, а для їх корекції рубців необхідне комплексне хірургічне та фізіотерапевтичні втручання. Рубці на обличчі не виправні. Отримані внаслідок ДТП тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості, однак, якщо рубці на обличчі ОСОБА_6 будуть визнаними такими, що знівечили обличчя, то ушкодження може бути розцінене як тяжке. Також зазначила, що встановити факт знівечення обличчя шляхом проведення експертизи неможливо.
Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення також повністю підтверджується долученими прокурором доказами, а саме: Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.11.2014 року зі схемою та фото таблицею до нього, згідно яким в 09:35 год. по 11:15 год. проведено огляд місця ДТП на відрізку дороги -км.20+200м. в с. Єлизаветівка, Петриківського району, Дніпропетровської області (Т. 1 а.с. 7-25);
Протоколом огляду транспортного засобу з фототаблицею від 22.12.2014 року, відповідно до якого були оглянуті транспортні засоби ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , Рено Логан д.н.з. НОМЕР_3 , в ході якого були зафіксовані пошкодження транспортних засобів внаслідок ДТП, що мало місце 19.11.2014 року (Т. 1 а.с. 58-74);
Речовими доказами по справі: автомобілі ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , Рено Логан д.н.з. НОМЕР_3 , Деу Ланос д.н.з. НОМЕР_4 (Т. 1 а.с. 75);
Висновком експерта №1387-Е від 24.12.2014 року, згідно яким ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми з синцем та ранами на обличчі, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку, тупою травмою грудної клітини з переломом 8-го ребра ліворуч, надрив зв`язок лівого променево-пясткового суглобу с синцем в цій ділянці, які в своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості (Т. 1 а.с. 102-105);
Висновком експерта №1388-Е від 24.12.2014 року, згідно яким ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з садном, яка супроводжувалася явищами струсу головного мозку, синець правого стегна - відносяться до легких тілесних ушкоджень (Т. 1 а.с. 106-109);
Висновком експерта №54-Е від 02.02.2014 року, згідно яким ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми з синцем та ранами на обличчі (слідами загоєння яких є виявлені рубці), яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку та ускладнилася після травматичним рубцем верхньої повіки та надбрівної дуги ліворуч, частковою спадаючою атрофією зорового тракту лівого ока, міопією слабого ступеню обох очей; тупа травмою грудної клітини з переломом 8-го ребра ліворуч, надрив зв`язок лівого променево-пясткового суглобу с синцем в цій ділянці - відносяться до середнього ступеню тяжкості. Повне відновлення шкіряного покрову неможливе, внаслідок незворотних рубцевих процесів. Для корекції рубців необхідне комплексне хірургічне та фізіотерапевтичні втручання. Рубці на обличчі не виправні. У разі, якщо рубці на обличчі ОСОБА_6 будуть визнаними такими, що знівечили обличчя, то ушкодження може бути розцінене як тяжке (Т. 1 а.с. 119-120);
Висновком авто технічної експертизи №708-15 від 23.02.2015 року, згідно яким водій автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 в даній дорожньо-транспортній обстановці мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортну пригоду шляхом виконання ним вимог п.12.1 Правил дорожнього руху. У даній дорожньо-транспортній обстановці, невідповідності в діях водія автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою (Т. 1 а.с. 159-169);
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_8 , враховуючи дані його особистості, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, а саме, що він вчинив злочин, який в силу ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, проте щиро розкаявся у вчиненому, що визнається судом обставиною, що пом`якшує покарання і частково зменшує ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Також суд враховує, що обвинувачений одружений, має на утриманні малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, завдані кримінальним правопорушенням збитки потерпілій не відшкодував.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, в межах пред`явленого обвинувачення судовим розглядом не встановлено.
З огляду на викладене, з урахуванням обставин справи, суд вважає необхідним призначити покарання в межах санкції статті закону, встановленої Особливою частиною КК України за вчинений злочин у виді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами. При цьому, враховуючи відношення обвинуваченого до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують його покарання та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування основного покарання при звільненні його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.
Потерпілою ОСОБА_6 заявлений цивільний позов до ОСОБА_8 , згідно з яким зазначила, що розмір матеріальної шкоди полягає у її витратах на лікування, сума яких становить 5 696,22 грн. та підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження квитанціями та чеками, яку вона просить стягнути ОСОБА_8 .
Обвинувачений ОСОБА_8 цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_12 до себе про стягнення матеріальної та моральної шкоди визнав частково, заявив, що після вирішення питання виплати страхового відшкодування страховиком, в разі недостатності страхової виплати, він не заперечує сплатити потерпілій та цивільному позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. В письмових запереченнях зазначив, що він на момент скоєння ДТП мав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/0838144 ПрАТ СК «Уніка» строком дії до 23.04.2015 року, а тому до вимог діючого законодавства саме страховик має відповідати за позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Крім того, зазначив, що цивільним позивачем на підтвердження позовних вимог про стягнення завданих збитків за пошкоджений автомобіль у розмірі 108 900 грн., не надано належних доказів того, що даний автомобіль не підлягає відновленню.
При вирішенні цивільних позовів суд виходить з наступного:
Судом встановлено, що цивільно - правова відповідальність ОСОБА_8 застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/0838144 ПрАТ СК «Уніка» строком дії до 23.04.2015 року.
Порядок відшкодування матеріальної та моральної шкоди в даному випадку регулюється нормами глави 67 та ст. ст. 1166, 1192, 1167 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно положень яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п. 9.1, 9.2, 9.3 ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.
Зазначені суми відображається також і в п. 4 Полісу, відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну, життю та здоров`ю складає 100000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 50 000,00 грн.
Зі змісту ст. ст. 23, 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що шкодою, яка підлягає відшкодуванню страховиком, є шкода, пов`язана, зокрема з лікуванням потерпілого, а саме: обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, та інше.
Дослідженими судом доказами сума витрат на лікування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , підтверджується наданими суду письмовими доказами, а саме квитанціями та чеками наявними в матеріалах кримінального провадження (т. 2 а.с. 9-14, 24), на підставі чого суд вважає, що сума заподіяної ОСОБА_6 матеріальної шкоди, що складається з витрат на її лікування, становить 5 696,22 грн., сума заподіяної ОСОБА_12 матеріальної шкоди, що складається з витрат на її лікування, становить 2 371,72 грн.
Разом з тим, цивільний позивач ОСОБА_7 , заявляючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_8 завданих збитків за пошкоджений автомобіль у розмірі 108 900 грн., посилається на те, що вказана сума є ціною автомобіля, яку він сплатив в автосалоні в 2013 році. Зазначені обставини підтверджуються платіжними дорученнями (Т. 2 а.с. 26, 27). Також зазначив, що автомобіль після ДТП відновленню не підлягає, однак належних доказів, що це підтверджують суду не надав.
Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст.. 30 ЗУ № 1961-ІV, який згідно зі ст.. 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається технічно знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що належним доказом, що підтверджує факт того, що автомобіль є таким, що не підлягає відновленню є відповідна експертиза, проведена відповідно до вимог законодавства. Зважаючи, що цивільним позивачем результатів такої експертизи в судовому засіданні не було надано, суд вважає, що в частині позовних вимог, щодо стягнення завданих збитків за пошкоджений автомобіль у розмірі 108 900 грн. необхідно відмовити.
Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог, які розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, непред`явлення вимог до Страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові.
Належним відповідачем за позовними вимогами в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5 696,22 грн. на лікування потерпілої ОСОБА_6 , на лікування цивільного позивача ОСОБА_7 в розмірі 2 371,72 грн., враховуючи, що зазначені суми входять в ліміт відповідальності за страховим полісом, є Страховик, до якого позивачі, не зважаючи на письмові заперечення ОСОБА_8 на позовні заяви, позиватися не побажали, вважаючи відповідальною стороною обвинуваченого, тому суд відмовляє в позові в цій частині.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я.
Відповідно до роз`яснення в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших змін. Зокрема, враховується стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
Згідно з вимогам статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV, 01.07.2004 (далі - Закон), відповідно до якої Страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
При цьому суд також керується п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1.03.2013 р. № 4, відповідно до якого непред`явлення вимог до Страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові.
Належним відповідачем за позовними вимогами в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що встановлена судом, враховуючи, що зазначені суми входять в ліміт відповідальності за страховим полісом, є Страховик, до якого позивачі, не зважаючи на письмові заперечення ОСОБА_8 на позовні заяви, позиватися не побажали, вважаючи відповідальною стороною обвинуваченого, тому суд відмовляє в позові в цій частині.
Застосування судом вказаних норми не позбавляє потерпілу та цивільного позивача права на звернення до Страховика або до суду в порядку цивільного судочинства за стягненням решти максимально можливої виплати матеріального та морального відшкодування, що не була охоплена їхніми позовними вимогами в даному процесі.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України, а саме вважати їх повернутими власникам.
З урахуванням ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає необхідним здійснити розподіл процесуальних витрат та стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме: вартість проведення судової експертизи механізму та обставин ДТП.
Керуючись статтями 100, 124, 368-370, Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.
Згідно статті 75 частини 1 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Тривалість іспитового строку для ОСОБА_8 встановити 2 (два) роки.
Згідно статті 76 частини 1 пунктів 2, 3 та 4 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_8 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази по справі: автомобілі ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , Рено Логан д.н.з. НОМЕР_3 , Деу Ланос д.н.з. НОМЕР_4 вважати повернутими власникам.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати по проведенню експертизи № 708-15 від 23.02.2015 року в розмірі 1180 грн. 80 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1