АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2016 року м.Харків

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Харківської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19 березня 2015 року щодо

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Харкові, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, не одруженого, пенсіонера, інваліда другої групи, не працюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19 березня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, і засуджено за ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України до 100 годин громадських робіт; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України до одного року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді одного року обмеження волі і, відповідно до ст.75 Кримінального кодексу України, звільнив його від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном на один рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 1 жовтня 2014 року близько 10 години 48 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні ТОВ «АТБ-маркет» магазину «Продукти-842», розташованого за адресою: м. Харків, пл.Повстання,7/8, діючи умисно, з корисливого мотиву, з наміром на таємне викрадення чужого майна, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв і тим самим таємно викрав з вітрини стелажу з продуктами харчування банку кави "Carte Noir" ємністю 100 грамів вартістю 69 гривень 99 копійок, ковбасу торгівельної марки «М`ясна лавка» вагою 0,55кг, вартістю 35 гривень 95 копійок, банку консерви торгівельної марки «Рыжское Золото» вартістю 25 гривень 49 копійок, 125 грамів мигдалю вартістю 27 гривень 99 копійок, грейпфрут вагою 572 грама вартістю 13 гривень 72 копійок, та, реалізуючи свій злочинний намір, помістив перелічені продукти до білого полімерного пакету, який був при ньому.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 о 10 годині 56 хвилин попрямував на вихід із магазину та пройшовши касу, не розрахувався за вищезазначений товар, що належав ТОВ «АТБ-маркет» магазину «Продукти-842». Після чого ОСОБА_9 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав «АТБ-маркет» магазину «Продукти-842» матеріальну шкоду на загальну суму 173 гривні 14 копійок.
2 жовтня 2014 року близько 9 години 54 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні ТОВ «АТБ-маркет» магазину «Продукти-842», розташованого за адресою: м.Харків, пл.Повстання,7/8, діючи умисно, з корисливого мотиву, з наміром на таємне викрадення чужого майна, зважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв, тим самим таємно викрав з вітрини стелажу з продуктами харчування банку кави «Carte Noir» ємністю 100 грамів вартістю 69 гривень 99 копійок, шинку торгівельної марки «М`ясна лавка» вагою 0,5кг вартістю 35 гривень 95 копійок, молоко згущене торгівельної марки «Рогачев» вагою 300 грамів вартістю 18 гривень 99 копійок, 125 грамів мигдалю вартістю 27 гривень 99 копійок, та, реалізуючи свій злочинний намір, помістив зазначені продукти до білого полімерного пакету який знаходився при ньому.
Подовжуючи свої злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, приблизно о 9 годині 58 хвилин ОСОБА_9 направився на вихід. Пройшовши повз каси, не розрахувавшись за вищевказаний товар, що належав ТОВ АТБ-маркет» магазину «Продукти-842», вартість якого становить 152 гривні 96 копійок, спробував залишити місце вчинення злочину з викраденим майном, проте при виході був зупинений працівником охорони ТОВ АТБ-маркет» магазину «Продукти-842», таким чином, не довівши свої злочинні дії до кінця, з причин, не залежних від його волі.

Прокурор у кримінальному провадженні оскаржив зазначений вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова. У своїй апеляційній скарзі з доповненнями, посилаючись на неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, просив вирок скасувати і ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України у виді одного року позбавлення волі, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України - у виді двох року позбавлення волі.

На підставі ст.70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, прокурор просив призначити ОСОБА_7 покарання у виді двох років позбавлення волі і, відповідно до ст.75 Кримінального кодексу України, звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік.

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор зазначив, що суд першої інстанції неправильно, всупереч приписам ст.ст.56,61 Кримінального кодексу України призначив ОСОБА_7 , який є інвалідом другої групи, покарання у виді громадських робіт і обмеження волі. До того ж, призначене ОСОБА_7 покарання, на думку прокурора, не відповідає вимогам ст.65 Кримінального кодексу України, оскільки не враховує того, що він неодноразово вчинив злочини середньої тяжкості з корисливих мотивів.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, який проти задоволення апеляційної скарги не заперечував, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах, передбачених ст.404 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.56,61,65 Кримінального кодексу України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому такі види покарань, як громадські роботи та обмеження волі не можуть бути застосовані до інвалідів першої і другої групи.
Під час розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, і зазначені у обвинувальному акті фактичні обставини справи не заперечував. Судовий розгляд проведено в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України. Встановлені судом фактичні обставини кримінальних правопорушень і кваліфікація дій обвинуваченого учасниками судового розгляду не заперечуються.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд першої інстанції врахував характер ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема, те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку у психіатра, є пенсіонером і інвалідом другої групи.

Щире каяття обвинуваченого, суд першої інстанції цілком обґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Разом з цим, суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт і обмеження волі, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність (застосування закону, який не підлягав застосуванню), оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 у 2000 році визнаний інвалідом дитинства другої групи безстроково.

За таких обставин, відповідно до п.4 ч.1 ст.409, п.2 ст.413, п.2 ч.1 ст.420 Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і необхідністю застосування більш суворого покарання, вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_7 покарання з ухваленням судом апеляційної інстанції свого вироку.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , колегія суддів бере до уваги встановлені судом першої інстанції характер, об`єктивні обставини справи, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема, вік, стан здоров`я, відношення до вчиненого злочину.

Щире каяття обвинуваченого, наявність інвалідності та щире каяття обвинуваченого колегія суддів визнає обставинами, що пом`якшують покарання. Обставин, що обтяжують покарання, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Проаналізувавши обставини справи і відомості про особу ОСОБА_7 , колегія суддів вважає справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження з його боку нових злочинів, призначення йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням його від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 Кримінального кодексу України.
Беручи до уваги наведене, керуючись ст.ст.404,405,407, п.4 ч.1 ст.409, п.2 ст.413, п.2 ч.1 ст.420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

П Р И С У Д И Л А:

Апеляційну скарги прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19 березня 2015 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України у виді одного року позбавлення волі; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України - у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік.

В решті вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19 березня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4