АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/2225/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/183/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного
заходу (ст.194 КПК України)
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2016 року м.Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
з секретарем - ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 05 лютого 2016 року про часткове задоволення клопотання слідчого Дзержинського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 та застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 05 лютого 2016 року частково задоволено клопотання слідчого Дзержинського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований на строк до 05 квітня 2016 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 23 год. до 05 год. наступної доби за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов*язків:
- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора в обґрунтування доводів апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:
В клопотанні про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке відповідає вимогам ст.184 КПК України, слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 за ч.ч.2,3 ст.289 КК України, тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, що у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчить про неможливість застосування до нього більш м*яких запобіжних заходів (а.с.1-5).
Згідно з п.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов*язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального правопорушення докази обставини, які свідчать про :
-наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
-наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;
-недостатність застосування більш м*яких запобіжних заходів для запобіганню ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Зі змісту оскаржуваної ухвали слідує, що відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід домашній арешт, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.289 КК України, та наявність ризиків, зазначених у клопотанні слідчого. Ці обставини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, підозрюваним та його захисником судове рішення не оскаржувалось, а тому апеляційний суд, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги прокурора.
Разом з тим, пославшись на недоведеність прокурором обставин, які свідчать про недостатність застосування до підозрюваного більш м*яких запобіжних заходів, слідчий суддя, врахувавши те, що ОСОБА_7 є інвалідом 2 групи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв*язки, в тому числі малолітню дитину, дійшов висновку про доцільність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби (з 23 год. до 05 год.), з покладенням обов*язків, передбачених п.п.1-2 ч.5 ст.194 КПК України (а.с.54-57).
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов*язково має бути розглянута можливість застосування інших(альтернативних) запобіжних заходів.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосував до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. При цьому апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, неповнолітню дитину ОСОБА_11 , 2008 р. народження, характеризується задовільно, перебуває у фактичному шлюбі з ОСОБА_12 , яка на даний час є вагітною, підозрюваний - інвалід 2 групи, його захворювання, окрім іншого, полягає у паралічі верхньої кінцівки. В той же час, з огляду на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні знаходиться на початковій стадії, органами досудового розслідування ще не встановлені всі фактичні обставини кримінальних правопорушень, зокрема не встановлена особа на ім*я ОСОБА_13 , який, відповідно до формулювання повідомлення про підозру, допомагав ОСОБА_7 у вчиненні злочинів; не знайдені та не вилучені всі речові докази запчастини від автомобілів, а тому, виходячи із процесуальної позиції підозрюваного, який на даний час вину в інкримінованих злочинах не визнає, ризики знищення доказів, незаконного впливу на свідків кримінального правопорушення у будь-якому випадку не можуть бути забезпечені шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту лише в певний період доби.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що в мотивувальній частині ухвали слідчий суддя, пославшись на необхідність застосування до ОСОБА_7 електронного засобу контролю, у резолютивній частині ухвали не зазначив про покладення на підозрюваного обов*язку, передбаченого п.9 ч.5 ст.194 КПК України носити електронний засіб контролю.
Колегія суддів вбачає необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово з покладенням на нього, окрім обов*язків, передбачених п.п.1-2 ч.5 ст.194 КПК України, що зазначені в ухвалі слідчого судді від 05 лютого 2016 року, додатково обов*язків, передбачених п.п.4,9 ч.5 ст.194 КПК України: утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, або спілкуватись з ними лише з дозволу слідчого, та носити електронний засіб контролю.
Саме такий запобіжний захід в повній мірі відповідатиме меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов*язків та запобіганню спробам вчинити дії, зазначені у п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді від 05 лютого 2016 року скасуванню в частині визначення часу перебування підозрюваного під домашнім арештом та покладення обов*язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, з постановленням в цій частині нової ухвали апеляційним судом, відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України.
Керуючись ст.ст.404,405, ч.3 ст.407,418,419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 05 лютого 2016 року, якою частково задоволено клопотання слідчого Дзержинського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований на строк до 05 квітня 2016 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 23 год. до 05 год. наступної доби за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов*язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, скасувати в частині визначення часу перебування підозрюваного під домашнім арештом та покладення на нього обов*язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_7 на строк до 05 квітня 2016 року залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , окрім обов*язків, передбачених п.п.1-2 ч.5 ст.194 КПК України, що зазначені в ухвалі слідчого судді від 05 лютого 2016 року, додатково обов*язки, передбачені п.п.4,9 ч.5 ст.194 КПК України: утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, або спілкуватись з ними лише з дозволу слідчого, та носити електронний засіб контролю.
В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :
Судді :