Справа № 373/2322/15-к
В И Р О К
Іменем України
04 грудня 2015 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 захисника за призначенням ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницькому кримінальне провадження № 0000034 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вовчків Переяслав-Хмельницького району, Київської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17.04.2015 за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, які згідно направлення Переяслав-Хмельницького МРВ КВІ та розпорядження Вовчківської сільської ради № 4 від 03.06.2015 він повинен був відбувати за місцем свого проживання на роботах по благоустрою села відповідно графіку виходу на роботу, починаючи з 04.06.2015 та під контролем землевпорядника Вовчківської сільської ради ОСОБА_6 , допустив 17 невиходів на громадські роботи без поважних причин в період часу з 04.06.2015 по 30.06.2015.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 389 КК України.

В суді обвинувачений вину інкримінованому йому злочині визнав та пояснив, що дійсно у червня 2015 року він відпрацював лише два дні громадських робіт з запланованих. Це сталось тому, що закріплений за ним контролюючий землевпорядник ОСОБА_6 був занадто, як на його думку, вимогливим. Він був попереджений працівниками кримінально-виконавчої інспекції про кримінальну відповідальність у випадку невиконання без поважних причин покарання у виді громадських робіт, але почуття власної гідності взяло верх, а тому він перестав з`являтись до сільської ради. Просив суд суворо не карати, так як він має хвору матір, яка потребує його уваги, допомоги та догляду.

На пропозицію прокурора, яку підтримав обвинувачений та захисник, суд у відповідності з ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, роз`яснивши правові наслідки такого порядку та постановив обмежитись допитом обвинуваченого, дослідити табель сільської ради про вихід на роботу для відпрацювання громадських робіт та дослідити документи, які характеризують особу обвинуваченого.

Окрім особистих пояснень вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується Табелем виходу на роботу до сільської ради для відпрацювання покарання у виді громадських робіт.

Згідно ОСОБА_7 виходу на роботу за червень 2015 року, за підписом голови Вовчківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району ОСОБА_8 та землевпорядника ОСОБА_6 , ОСОБА_4 у червні 2015 року відпрацював у сільській раді два дні 04.06.2015 та 05.06.2015, що склало 8 годин громадських робіт.

Поважних причин подальшого невиходу на роботу для виконання громадських робіт в суді не встановлено.

Таким чином, в діях ОСОБА_4 є склад інкримінованого йому злочину, його винуватість доведена.

Своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, дані про особу винного, його ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як встановлено, ОСОБА_4 , будучи засуджений до 120 годин громадських робіт, ухилився від покарання не пов`язаного з позбавленням волі, що в розумінні ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

За місцем проживання обвинувачений характеризується негативно, як такий, що зловживає спиртними напоями та підтримує спілкування з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя, на обліку у лікаря нарколога та психіатра ОСОБА_4 не перебуває, має постійне зареєстроване місце проживання, разом з ним проживає його мати ОСОБА_9 , 1935р.н.

Обставиною, яка пом`якшує покарання винному є сприяння розкриттю злочину, що виразилось у визнанні ним своєї вини та дачі суду детальних показань.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання винного в суді не встановлено.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без обов`язкового залучення його до праці в умовах тримання в кримінально-виконавчій установі, а тому йому слід призначити покарання у виді обмеження волі. Остаточне покарання відповідно до положень ч.1 ст. 71 КК України, визначити шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком, перерахувавши не відбуту частину покарання у виді громадських робіт на обмеження волі з урахуванням правил складання покарань, визначених в ст. 72 КК України.

Судові витрати та речові докази - відсутні

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Клопотань про його обрання під час ухвалення вироку, не надійшло.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373- 376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17.04.2015, остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків визначити - 1 (один) рік 6 (шість) місяців 5 днів обмеження волі.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд з урахуванням положень ч.2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1