Єдиний унікальний номер № 285/3551/15-к
Провадження № 1-кп/0285/356/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2015 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нове, Ленінського району, Єврейської Автономної області, Хабаровського краю, РФ, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , працюючого сторожем в ФГ "Основа", с. Львів, Первомайського району, Миколаївської області, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
В березні 2014 року солдат ОСОБА_5 , призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303, та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ).
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 20 березня 2014 року № 64 солдат ОСОБА_5 , зарахований до списків особового складу зазначеної військової частини та призначений на посаду водія, та, відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 22 жовтня 2014 року № 280 солдат ОСОБА_5 виключений зі списків особового складу зазначеної військової частини та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ).
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 від 23 жовтня 2014 року № 8 солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу зазначеної військової частини та призначений на посаду робітника підсобника І інженерно-будівельного відділення 4 інженерно-будівельного взводу 2 інженерно - будівельної роти.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, солдат ОСОБА_5 , в ході проходження військової служби в Збройних Силах України за призовом під час мобілізації, вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно самовільно залишив місце несення служби військової служби без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Так, 11 грудня 2014 року о 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем дислокації 1 інженерно-будівельного відділення 4 інженерно-будівельного взводу 2 інженерно-будівельної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення ст. ст. 17, 65. 68 Конституції України, ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин самовільно залишив вищевказане місце несення військової служби, після чого проводив час на власний розсуд (обов`язки по службі не виконував), та до 01 березня 2015 року, тобто понад один місяць, був відсутній у військовій частині - польова пошта НОМЕР_3 .
01 березня 2015 року солдат ОСОБА_5 прибув у розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_3 та приступив до виконання обов`язків з несення військової служби.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились в самовільному залишенні військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України.
Під час судового провадження прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 , 15 жовтня 2015 року укладена угода про визнання винуватості.
Згідно даної угоди, ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив кримінальне правопорушення вперше.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 588 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 9996 гривень.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:
1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів;
2) особливо тяжких злочинів, віднесених до післідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відноситься до категорії тяжких злочинів, потерпілі в кримінальному проваджені відсутні, а отже, угода відповідає вимогам КПК України.
Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та погоджується на призначення узгодженого покарання.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погрози або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що сторони розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Суд також бере до уваги те, що обвинувачений приймав беспосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Вказану обставину суд вважає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за доцільне застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання та перехід до іншого виду покарання, не передбаченого санкцією ч. 3 ст. 407 КК України, у вигляді штрафу, як це і передбачено угодою.
Судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
З урахуванням наведеного та керуючись ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 588 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 9996 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) гривень.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, зазначених ст. 394 КПК України.

Головуючий: