Справа № 415/5007/14-к
Провадження № 11кп/782/92/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши 17 серпня 2015 року у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 на вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 20 березня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Гатчина, Ленінградської області, РФ, неодруженого, який має середню освіту, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 75, п. 2-4 ч.1 ст. 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасований та обвинуваченого звільнено з під варти;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лисичанська Луганської області, громадянина України, неодруженого, який має середньо-технічну освіту, ВТМ 2 курсу, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений без змін тримання під вартою. Початок строку покарання з 10.11.2014 року,

ВСТАНОВИЛА
Відповідно до вироку суду, 08.11.2014 року, приблизно о 21.00 годині, ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку №22 на кварталі Ленінського комсомолу міста Лисичанська, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на підставі раптово виниклих неприязних стосунків, внаслідок відмови ОСОБА_11 та ОСОБА_12 надати запальничку, завдав останньому не менш 4 ударів в область голови, спричинивши йому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я, необхідного для повного одужання.

Окрім того, ОСОБА_10 завдав ОСОБА_11 удар кулаком в область голови, від якого він впав на землю. Після чого, ОСОБА_10 наніс ще не менше 3 ударів ногою і 4 ударів кулаком в область голови, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження в виді черепно-мозкової травми з переломом кісток основи черепа, крововиливами під оболонку головного мозку, що ускладнено удавленням речовини головного мозку субдуральним синцем, від яких настала смерть ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 просить скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що вирок ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що спричинило за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а отже призначення судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених. Посилається на те, що судове провадження здійснювалося за її відсутності, оскільки вона не була належним чином повідомлена про дату, час і місце наступного судового засідання. У зв`язку з цим були порушені її права під час судового провадження, передбачені ч. 3 ст. 56 КПК України. Посилаючись на показання свідка ОСОБА_13 , вважає, що дії обвинувачених підлягають кваліфікації як вчинені групою осіб, в чому вона обвинувачувались органом досудового розслідування, а неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність спричинило невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення.

Захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 були подані заперечення на апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 , в якій він просить відмовити в її задоволенні, за необґрунтованістю. Вважає, що вирок суду є законним і обґрунтованим, який був винесений в суворій відповідності нормам матеріального та процесуального права. Вважає, що доводи потерпілої про порушення судом її прав, спростовуються записом судових процесів, з яких вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 буда присутня на судових засіданнях, після закінчення судових засідань вона повідомлялась секретарем про день і час нового судового засідання, була присутня в судовому засіданні при зміні обвинувачення прокурора в суді і підтримала змінене прокурором обвинувачення, висловлювала свою думку про міру покарання обвинуваченого, мала можливість у судовому засіданні задавати питання свідкам, обвинуваченим, досліджувати письмові докази, виступати в судових дебатах і користуватися іншими правами потерпілого. На думку захисника показання свідка ОСОБА_13 , на які посилається потерпіла, як на обґрунтування і доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не знайшли такого підтвердження в судовому засіданні. Зазначений свідок в судовому засіданні давав суду нестабільні, суперечливі за змістом показання, які не мали логічного зв`язку між собою.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- потерпіла, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, пославшись на її доводи;

- прокурор, яка частково підтримала вимоги апеляційної скарги, пославшись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просила вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції;
- обвинувачені та їх захисники, якізаперечували проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність та обґрунтованість вироку суду.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи потерпілої, прокурора, обвинувачених та їх захисників, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
З журналу судового засідання вбачається, що судове провадження здійснювалось за присутності потерпілої ОСОБА_6 , крім судових засідань, які були здійснені 16.02.2015 року та 17.03.2015 року, без належного повідомлення потерпілої про дату, час і місце судового засідання.
За таких обставин доводи потерпілої ОСОБА_6 про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з порушенням її прав передбачених ст. 56 КПК України є частково обґрунтованими, оскільки вона була обмежена в можливості користуватися своїми правами, передбаченими цим Кодексом.

Стаття 337 КПК України визначає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Частина 3 стаття 338 КПК України встановлює, що якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.
Прокурор використовуючи своє право змінив обвинувачення та виключив з обвинувачення щодо ОСОБА_9 ч. 2 ст. 121 КК України, з обвинувачення щодо ОСОБА_10 ч. 1 ст. 122 КК України, тобто прокурором було зменшено обсягу обвинувачення.

З запису судового засідання, зробленого за допомогою технічного засобу, вбачається, що потерпіли, зокрема потерпіла ОСОБА_6 були згодні зі зміненим обвинуваченням та не підтримували обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.
Отже судовий розгляд було проведено лише стосовно осіб, яким висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого зміненого обвинувачення.
При цьому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарга потерпілої щодо невідповідності призначеного судом покарання з застосуванням ст. 69 КК України ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_10 , яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Так, суд першої інстанції, визнавши за можливе призначити ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 121 КК України, виходив з наявності обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди.

Однак суд не зазначив у вироку, яким чином ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_10 тяжкого злочину, внаслідок якого настала смерть потерпілого.

Окрім того, висновки суду, викладені у вироку, містять істотні суперечності. Зокрема, суд при наведені пояснень обвинуваченого ОСОБА_10 вказав, що він визнав свою вину частково, однак при обґрунтуванні призначення покарання з застосуванням ст. 69 КК України, вказав, що ОСОБА_10 визнав свою вину повністю.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок на підставі ч. 2 ст. 409, п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді справи, при підтвердженні судом обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , покарання їм повно бути призначено у відповідності до ст. 65 КК України, окрім того покарання ОСОБА_10 повинно бути посилено.

Керуючись ст. 405, п. 6 ч. 1 ст. 407, ч. 2 ст. 409, п. 5 ч. 2 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 20 березня 2015 року щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 122 КК України, ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 121 КК України скасувати та призначити новий розгляд у Лисичанському міського суді Луганської області в іншому складі суду.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без змін тримання під вартою.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_9 не застосовувати.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3