Справа № 190/1274/15-к
Провадження №1-кп/190/119/15
ЄРДР №
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2015 року м.П`ятихатки
П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.П`ятихатки обвинувальний акт у кримінальному провадженні №1кп/190/119/15 (ЄРДР №№000750, ЄРДР №000803) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новокиївка Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, має базову загальну середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 01.03.2011 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.187, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до позбавлення волі на термін 4 роки, частково приєднати невідбутий термін 1 рік за вироком Нікопольського міськрайсуду Дніпропетровської області від 23.09.2004 року, до відбуття визначено 5 років позбавлення волі, вирок вступив в закону силу 17.03.2011 року, звільнений 12.09.2014 року з П`ятихатської ВК Дніпропетровської №122 умовно достроково П`ятихатським районним судом 04.09.2014 року з невідбутим терміном 1 рік 2 місяця 1 день, якому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185, ст.395 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , маючи незняту та непогашену судимість, на початку травня 2015 року почав проживати по АДРЕСА_2 , яке належнить ОСОБА_5 , разом з останньою.

30.06.2015 року приблизно о 14год 30хв ОСОБА_4 , перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, скориставшись відсутністю ОСОБА_5 та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно виніс 4 металевих листа розміром 1,5х0,5м, вагою 10кг та вартістю 40грн. кожен, загальною вартістю 160грн., поклав на металевий возик вагою 20кг, вартість якого становить 72грн., та віддав ОСОБА_6 для того, щоб останній їх продав, при цьому запевнивши його, що майно належить саме йому.

Крім того 24.07.2015 року приблизно о 11год 30хв у вищевказаному домоволодінні, коли ОСОБА_5 не було за місцем проживання, у обвинуваченого виник умисел на таємне викрадення чужого майна, належного ОСОБА_5 , у зв`язку з чим ОСОБА_7 взяв у будинку по АДРЕСА_2 тюнер Т2 вартістю 380грн., грошові кошти в сумі 1000грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Вищевказаними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №20 від 16.07.2015 року матеріальну шкоду на суму 1612 грн.

Повторно 26.07.15 року близько о 03год. 00хв., знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_8 , обвинувачений помітив біля стіни житлового будинку велосипед марки «Ardis Либідь» міського типу червоного кольору з жіночою рамою. Керуючись раптово виниклим корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно заволодів вказаним велосипедом ТМ «Ardis Либідь» та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 згідно висновку експерта №27 від 12.08.2015 року матеріальної шкоди на суму 576 грн.

Вищевказані дії ОСОБА_4 за обвинувальним актом кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

ОСОБА_4 повторно 29.07.2015 року приблизно о 18год 00хв через дерев`яну хвіртку зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_9 , та керуючись раптово виниклим корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, через незачинені вхідні двері проник до приміщення веранди (коридору) вказаного домоволодіння, де біля стіни побачив бензопилу марки «Байкал» темно-зеленого кольору. Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв вказану бензопилу та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому згідно висновку експерта № 26 від 10.08.2015 року матеріальної шкоди на суму 1094 грн.

Вказані дії ОСОБА_4 за обвинувальним актом кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаному з проникненням у житло.

Крім того постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04.09.2014 року ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік та покладено обмеження - заборонені вихід з будинку після 23год. 00хв. до 05год. 00 хв та виїзд по особистих справах за межі міста, становлено зобов`язання реєстрації в міліції два рази на місяць.

12.09.2014 року під час звільнення з П`ятихатської виправної колонії Дніпропетровської області №122 ОСОБА_4 під підпис ознайомлений із встановленням щодо нього адміністративного нагляду і обмежень. ОСОБА_4 30.01.2015 року став на облік раніше засуджених у П`ятихатському РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, та повідомив, що буде проживати за адресою: АДРЕСА_2 . Після того обвинувачений, не попереджаючи співробітників П`ятихатського РВ, без відповідного дозволу органу внутрішніх справ, ігноруючи покладені на нього судом обмеження, з 19.06.2015 року покинув місце свого проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду. До П`ятихатського РВ в Дніпропетровській області останній не з`являвся, два рази на місяць не реєструвався в П`ятихатському РВ, згідно реєстраційним листком П`ятихатського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Вказані дії ОСОБА_4 як самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду кваліфіковані за ст. 395 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, відмовившись від дачі показань відносно себе на підставі ст.63 Конституції України.

Обвинувачений ОСОБА_4 11.09.2015 року подав до суду заяву, яку підтримав при судовому розгляді кримінального провадження, про визнання вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.395 КК України, повністю, про визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи на підставі ст.349 КПК України, неможливість оскарження обставин справи судом роз`яснено та обвинуваченим ОСОБА_4 зрозуміло, добровільність подання вказаної заяви та розуміння наслідків обвинуваченим перевірено судом в судовому засіданні. Крім того, обвинувачений відмовився від послуг захисника, пояснивши, що відмова не пов?язана з його матеріальним становищем.

Прокурор проти заяв обвинуваченого не заперечував.

Потерпілі в судове провадження не з`явились, надали заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, а саме доказів на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого, ухвалою суду визнано недоцільним. У зв`язку з чим суд не приводить недосліджені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у мотивувальній частині вироку. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно), ч.3 ст.185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло) та за ст.395 КК України (самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду).

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступень тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який вчинив кримінальні правопорушення невеликої тяжкості, середньої тяжкості та тяжкий злочин.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризуються негативно, не працює, не одружений, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, на утримані неповнолітніх осіб не має, раніше судимий, вчинив злочини протягом невідбутої частини покарання після умовно-дострокового звільнення. Крім того до суду не надано та під час судового розгляду не досліджено даних про неможливість обвинуваченого за станом здоров`я відбувати покарання у вигляді позбавлення волі.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та визнання своєї вини.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд не зазначає.
Приймаючи до уваги тяжкість вчинених злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності, наявність непогашеної судимості за вчинення тяжкого злочину, вчинення злочинів протягом невідбутої частини покарання після умовно-дострокового звільнення та інші вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що виправлення підсудного можливе лише в умовах відбуття покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст.69,75 КК України суд не вбачає.

Відтак, суд призначає покарання обвинуваченому в межах санкцій частин статті Особливої частини КК України у виді позбавлення волі за ч.2,ч.3 ст.185 України та у виді арешту за ст.395 КК України, визначивши покарання за положеннями ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. у виді позбавлення волі.

Крім того, оскільки ОСОБА_4 вчинив злочини протягом невідбутої частини покарання після умовно-дострокового звільнення, суд визначає остаточне покарання згідно положень ст.71, ч.4 ст.81 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.03.2011 року у вигляді позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Також суд не знаходить підстав для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, у зв`язку з чим запобіжний захід до набрання вироком суду законної чинності слід залишити без змін.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся, витрати на залучення експерта згідно обвинувального акту відсутні, питання щодо речових доказів вирішити згідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2. ст.185, ч.3 ст.185, ст.395 КК України, та призначити покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі,

- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі,

- за ст.395 КК України у виді 4 (чотири) місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України ОСОБА_4 до визначеного цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.03.2011 року та остаточно до відбуття покарання призначити 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, помістивши його на вказаний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу затримання з 10.08.2015 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Речові докази

бензопилу марки «Байкал» темно-зеленого кольору 2014 року випуску, яку передано на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_9 , залишити останньому;

- жіночій велосипед марки «Ardis Либідь» червоного кольору, який передано на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_8 , залишити останньому;

- металевий візок, переданий на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_5 , залишити останній.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду
Суддя ОСОБА_1