Справа 127/1159/16-к
Провадження 1-кс/127/507/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
заявників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_7 , в порядку ст. 206 КПК України, щодо незаконного тримання під вартою, -
В С Т А Н О В И В :
25.01.2016, до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_7 , в порядку ч. 1 ст. 206 КПК України, щодо незаконного тримання під вартою.
У клопотанні заявники просять суд звільнити ОСОБА_7 з під варти, у зв`язку з незаконним та безпідставним триманням останнього під вартою, оскільки вирок суду, на підставі якого ОСОБА_7 утримується під вартою, не набув законної сили.
В судовому засіданні заявники клопотання підтримали за обставин викладених у ньому.
Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників, просив суд клопотання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, суду пояснив, що вироком суду ОСОБА_7 засуджено до позбавлення волі та з метою забезпечення виконання вироку, до набрання ним законної сили, відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 107 ч. 1 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.
Враховуючи те, що від учасників процесуальної дії не надійшло клопотання про застосування технічних засобів фіксування розгляду заяви, тому суд вважає за можливим розглянути дане клопотання, без застосування технічних засобів фіксування.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, додані матеріали, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2015, підсудному ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили змінено запобіжний захід з підписки про невиїзд на утримання під вартою, взявши останнього під варту з зали суду.
Вирок суду до тепер законної сили не набрав, оскільки триває розгляд апеляційної скарги на вказаний вирок. Подача апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили, але не зупиняє його виконання.

Також судом встановлено, що 29.09.2015, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області, в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 про звільнення з-під варти засудженого, який перебуває в СІЗО Вінницької УВП УДДУзПВП у Вінницькій області, в порядку ст. 206 КПК України відмовлено.
Також ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 09.11.2015, відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 на більш м`який, оскільки йому призначено покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку із чим існує ризик, передбачений ст. 177 КПК України, а саме, що він перебуваючи на волі може ухилитися від його відбування.
Вищенаведене свідчить, що ОСОБА_7 , на підставі вироку суду від 23.09.2015, утримується під вартою законно та підстави для застосування до останнього вимог ст. 206 КПК України відсутні.
Відповідно до ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:
1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;
3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
Відповідно до п. 10, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» зазначено, що ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Прийняття до розгляду будь-якими особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду, заяв, у яких оскаржуються судові рішення, є порушенням незалежності та самостійності суду.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що права та свободи ОСОБА_7 органами державної влади не порушені і дотримані в повному обсязі, останній тримається під вартою законно, а тому клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_7 є необґрунтованим та безпідставним.
На підставі наведеного, керуючись ст. 206 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_7 , в порядку ст. 206 КПК України, щодо незаконного тримання під вартою відмовити.
Ухвала суду остаточна, оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя