11-кп/775/393/2015(м)

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду

Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представника потерпілих ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні 4 листопада 2015 року в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілої і цивільного позивача адвоката ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 11 серпня 2015 року

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 11 серпня 2015 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженка села Розівка Розівського району Запорізької області,

громадянка України, раніше не судима, працююча провідником

пасажирських вагонів вагонного депо «Маріуполь» Донецької

залізниці, проживаюча в квартирі

АДРЕСА_1

засуджена за частиною 2 статті 286 КК України до кримінального покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі статей 75,76 КК України обвинувачена ОСОБА_6 звільнена від відбування покарання з випробуванням на 2 роки з покладанням обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання і роботи та періодично з`являтися до вказаної інспекції для реєстрації.

Вказаним вироком суду обвинувачена ОСОБА_6 визнана винною в тому, що вона 23 липня 2013 року о 23 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним, належним їй на праві власності, автомобілем GeelyLC-І реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух на регульованому перехресті проспекту Будівельників та вулиці Бахчиванджи Жовтневого

району міста Маріуполя, діючи у порушення вимог пунктів Правил дорожнього руху України 10.1, за якими «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам» та 16.6. «повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають ліворуч», будучи неуважною, ________________________________________

Категорія 286 ч13 КК України Головуючий у суді 1 інстанції ОСОБА_11 .

Єдиний унікальний № 263/12682/13-к Доповідач ОСОБА_1

Провадження № 11кп/775/393/2015м

належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою та відповідно не реагуючи на її зміни, з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для руху при виникненні небезпеки у вигляді автомобіля ВАЗ 2121 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, здійснюючи маневр лівого повороту, допустила зіткнення з цим автомобілем під керуванням водія ОСОБА_12 , в результаті чого пасажиру цього автомобілю ОСОБА_7 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя у вигляді перелому 1-2 шийних хребців з підвивихом та ознаками перелому зубоподібного відростку 2-го шийного хребця зі зміщенням, компресією довгастого і спинного мозку, з превертебральною гематомою.

Не погоджуючись з судовим рішенням суду першої інстанції, представник потерпілої і цивільного позивача адвоката ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_6 за кримінальним законом та доведеність її вини, вважає ухвалений вирок незаконним в частині призначеного покарання і, підлягаючим скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

Посилається на те, що ОСОБА_6 вину фактично не визнала, в вчиненому не розкаялась та потерпілій допомогу не надала.

З урахуванням зазначеного, представник потерпілої і цивільного позивача ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким обвинувачену ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Заслухавши доповідача, думку представника потерпілої і цивільного позивача адвоката ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_7 про підтримку апеляційної скарги, пояснення та останнє слово обвинуваченої ОСОБА_6 , думку її захисника адвоката ОСОБА_8 і міркування прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження і, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги представника потерпілих і цивільного позивача адвоката ОСОБА_9 , фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_6 за кримінальним законом та доведеність її вини не оспорюються, тому колегією суддів ці питання, відповідно до положень частини 1 статті 404 КПК України не перевіряються і не вирішуються.

Що стосується призначення обвинуваченій ОСОБА_6 судом першої інстанції кримінального покарання, колегія суддів дійшла такого висновку.

Насамперед, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 кримінальне покарання, суд першої інстанції обставини, які обтяжували б покарання не знайшов.

При цьому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про її особу, за якими вона за місцем роботи і проживання характеризується виключно позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, про що свідчить клопотання колективу, де вона працює про передачу обвинуваченої на поруки.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 міру кримінального покарання, врахував суд першої інстанції і обставини, які пом`якшують його.

Зокрема, судом першої інстанції враховане визнання обвинуваченою ОСОБА_6 своє вини, щире каяття, принесення вибачень перед потерпілою стороною за вчинене, засудження своїх дій та жалкування з приводу подій, які відбулися.

Таким чином, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дотримав положення статті 65 КК України про загальні засади призначення кримінального покарання, зваживши за можливе призначити його без позбавлення волі.

Свій висновок про вид і розмір кримінального покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд першої інстанції цілком достатньо, докладно і переконливо виклав у вироку, мотивувавши його даними, дослідженими в ході судового розгляду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, таким, що відповідає закону.

Обвинувачена ОСОБА_6 є позитивною особою, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася і не засуджувалася, отже вона, вчинивши хоча і тяжке кримінальне правопорушення, але воно є необережним, не є особою, яка надає суспільству підвищену небезпеку. Тому, на думку колегії суддів, призначена їй міра кримінального покарання буде достатньою і справедливою.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав, як для задоволення апеляційних вимог представника потерпілих, так і для скасування вироку суду першої інстанції.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника потерпілої і цивільного позивача ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 11 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3