Дата документу Справа № 333/5311/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/135/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/5311/15-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 185 ч. 3 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2016 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003087 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 07 жовтня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянськ, Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19.06.2002 р. Бердянським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ст. 75 КК України до одного року позбавлення волі, з іспитовим строком два роки;

- 03.09.2003 р. Бердянським міським судом Запорізької області за ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 07.07.2005 р. з невідбутим строком 10 місяців 14 днів;

- 27.02.2006 р. Бердянським міським судом Запорізької області за ч.2 ст. 186, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 31.12.2009 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 22.03.2010 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 309, ст.75 КК України до одного року позбавлення волі з іспитовим строком на два роки;

- 28.09.2010 р. Бердянським міським судом Запорізької області за ч.1 ст.187, 69,71 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі, звільнений 11.05.2012 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 07.06.2013 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358, ст.75 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8

адвокат ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить переглянути вирок суду першої інстанції та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. Вказує, що він щиро кається у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував шкоду, має постійне місце проживання, перебуває в цивільному шлюбі, вчинив злочин через тяжкий матеріальний стан.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає вирок незаконним і необґрунтованим з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а саме судом призначено покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але є явно несправедливим через суворість. Вказує, що в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, попрохав вибачення у потерпілої, повністю повернув вкрадене майно, частково відшкодував моральні збитки.

Суд при призначенні покарання не врахував того факту, що матеріальні збитки по справі не настали, оскільки все викрадене майно було повернуто ОСОБА_6 потерпілій в ході досудового слідства, матеріальних претензій потерпіла до ОСОБА_6 не мала, саме ОСОБА_6 не намагався ухилитися від відповідальності, саме покази ОСОБА_6 допомогли слідству встановити всі обставини справи, чим він сприяв розкриттю злочину, крім того він фактично має сім`ю - перебуває в цивільному шлюбі, де постійно мешкає з членами своєї родини, що підтверджується довідкою з місця фактичного проживання.

ОСОБА_6 також відшкодував частково моральні збитки в розмірі 4800 грн., розуміючи яку моральну шкоду завдав потерпілій. Суд не врахував те, що причиною скоєння злочину стало відсутність матеріального достатку та необхідність грошей на операцію матері, якби не саме ця обставина, він не скоював би злочин. ОСОБА_6 пояснив суду, що працював на будівельних роботах через те, що має відповідний фах будівельника, хоча і без належного оформлення.

У зв`язку з викладеним захисник ОСОБА_7 просить вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 07.10.2015р. відносно ОСОБА_6 змінити у зв`язку з тим, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Винести ухвалу про зміну вироку від 07.10.2015р. у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 . Змінити покарання ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України з урахуванням ст.75 КК України, звільнивши від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком в 3 роки.

Вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 07 жовтня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з моменту його затримання, тобто з 06 липня 2015 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в слідчому ізоляторі № 10 м. Запоріжжя до набрання вироком законної сили - залишений без змін.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 2200 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Вирішена доля речових доказів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив вирок суду залишити без змін. Обвинувачений та його захисник підтримали свої апеляції і просили їх задовольнити.

Вислухавши доповідача, прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно вироку, 03.07.2015р. приблизно о 01 год. 00 хв., ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення корисних злочинів проти власності, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, через відкриту калитку проник на ділянку домоволодіння будинку АДРЕСА_3 . Після того, він через пошкоджене відкрите вікно житлового будинку за вказаною адресою проник до будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_9 , а саме: телевізор Samsung LE32D550, вартістю 4499 грн., ноутбук Dell Vostro 3750, вартістю 8000 грн., завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 12499 грн. Після цього з викраденим майном ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Доводи апеляційних скарг про призначення обвинуваченому занадто суворого покарання є непереконливими з огляду на те, що судом при призначені покарання були враховані всі обставини пом`якшуючи покарання, на які посилаються апелянти і призначив обвинуваченому покарання у мінімальних межах ч.3 ст.185 КК України. Щодо даних про особу обвинуваченого, суд врахував тяжкість злочину, його чисельні попередні судимості, у тому числі і за корисливі злочини. Твердження захисника про те, що ОСОБА_6 на обліку у лікаря нарколога не перебуває спростовується довідкою КУ «Обласний наркологічний диспансер» (а.с.88). Тому суд обґрунтовано зазначив у мотивувальній частині про неможливість призначення покарання без реального позбавлення волі. Тому підстав для задоволення апеляційних скарг колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_6 має бути зараховано строк утримання під вартою у слідчому ізоляторі у співвідношенні 1 день утриманні в слідчому ізоляторі за 2 дні покарання у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 07 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 06.07.2015 року по 21.01.2016 року у співвідношенні 1 день утриманні в слідчому ізоляторі за 2 дні покарання, що дорівнює 1 рік 20 днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4