Провадження №1-кп/761/607/2015
В И Р О К
Іменем України
25 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , участь якого забезпечена шляхом відеоконференції з Бучанською ВК № 85,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0007762, у якому

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Кіровське, АР Крим, громадянин України, азербайджанець, з середньою технічною освітою, офіційно не працевлаштований, у шлюбі не перебуває, зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , судимий:
- 19.10.2006 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186, ст. 69, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
-29.12.2006 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186, ст. 69, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі;
-12.10.2009 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;
-03.12.2009 Очаківським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 21.05.2013 умовно-достроково, невідбутий строк 8 місяців 22 дні;
-20.02.2015 Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі;
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 вчинив низку кримінальних правопорушень проти власності громадян за наступних обставин.
25.07.2014 приблизно о 17.50 год. ОСОБА_6 , знаходячись біля зупинки громадського транспорту по вул. Щербакова, 59, у м. Києві, побачив раніше незнайому особу похилого віку ОСОБА_5 , на шиї якої помітив золотий ланцюжок. У зв`язку з цим обвинувачений, вирішив незаконно заволодіти вказаним майном потерпілої. З метою реалізації зазначеного злочинного умислу ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, слідом за ОСОБА_5 зайшов до під`їзду будинку АДРЕСА_2 та, випередивши потерпілу, піднявся вище по сходах. Впевнившись, що ОСОБА_5 піднімається по сходах, обвинувачений пішов їй на зустріч, наблизившись впритул, зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок, утримуючи який з місця вчинення кримінального правопорушення втік.
Своїми діями обвинувачений завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 3000 грн.
Продовжуючи злочинну діяльність, 28.07.2014 приблизно о 14.00 год. ОСОБА_6 біля будинку АДРЕСА_3 побачив раніше незнайому особу похилого віку ОСОБА_8 , на шиї якої помітив золотий ланцюжок із золотим кулоном, якими вирішив заволодіти шляхом відкритого викрадення.
З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих міркувань, наблизився до потерпілої та відкрито зірвав з шиї останньої золотий ланцюжок, вартістю 4000 грн., з золотим кулоном, вартістю 3000 грн.
Після вчиненого обвинувачений, утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення втік, тим самим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 7000 грн.
Крім цього, 19.08.2014 близько 17.30 год. ОСОБА_6 , проходячи повз будинок АДРЕСА_4 , побачив раніше незнайому особу похилого віку ОСОБА_9 , на шиї якої знаходився золотий ланцюжок з хрестиком. У зв`язку з цим у нього винник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов спереду до потерпілої та зірвав з її шиї золотий ланцюжок з хрестиком, вартістю 6000 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений свою вину визнав повністю, дав показання по суті справи, які повністю відповідають обставинам вчинення злочинів, викладеним у даному вироку. Повідомив, що викрадене він здавав до ломбарду, шкодує про вчинення своїх злочинних дій, має намір після відбуття покарання виправитися та у подальшому не скоювати злочинів.

Суд, враховуючи відсутність заперечень з боку учасників судового провадження, приймаючи до уваги правильність розуміння ними обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільний характер вказаної позиції, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

У зв`язку з цим суд вважав необхідним допитати потерпілу ОСОБА_5 , дослідити протоколи слідчих експериментів за участю обвинуваченого, протоколи пред`явлення особи для впізнання, дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Допитана судом потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що у зазначений у даному вироку день вона поверталась з магазину додому. Зайшовши до під`їзду свого будинку, стала підніматися по сходах. У цей час їй на зустріч йшов обвинувачений, який відштовхнув її та зірвав з неї золотий ланцюжок. Від падіння вона сильно забилася, однак за медичною допомогою не зверталася. Завдану їй вказаними діями матеріальну шкоду обвинувачений не відшкодував. Стосовно покарання покладалася на рішення суду.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_5 повністю підтверджуються проведеним 18.10.2014 за участю обвинуваченого слідчим експериментом.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 06.10.2014 потерпіла ОСОБА_8 вказала на ОСОБА_6 , як на особу, яка 28.07.2014 зірвала з неї золотий ланцюжок з золотим кулоном.

Протоколом слідчого експерименту від 18.10.2014 за участю обвинуваченого відтворені обстановка та обставини події, за яких ОСОБА_6 відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_8 .

Як свідчить протокол пред`явлення особи для впізнання від 25.09.2014 потерпіла ОСОБА_9 зазначила, що саме ОСОБА_6 19.08.2014 по вул. М.Берлинського у м. Києві відкрито заволодів її золотими ланцюжком та хрестиком.

Свої показання щодо його дій відносно потерпілої ОСОБА_9 обвинувачений підтвердив під час проведення з ним 25.09.2014 слідчого експерименту, під час якого він послідовно відтворив події 19.08.2014, за яких він відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_9 .

Оцінка безпосередньо досліджених судом доказів у їх сукупності та взаємному зв`язку приводить суд до висновку, що вина ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих йому злочинів доведена.

Дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем відбування останнього покарання характеризується позитивно.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого, сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які згідно з ст.67 КК обтяжують покарання, є рецидив злочинів, вчинення злочину щодо осіб похилого віку.

При призначенні покарання суд у відповідності з ст.65 КК враховує обставини скоєння злочину, який ст. 12 КК України віднесений до злочину середньої тяжкості, характер та ступінь його суспільної небезпеки.

Надаючи оцінку даним, які характеризують особу обвинуваченого, суд приймає до уваги, що останній неодноразово судимий, у тому числі за вчинення аналогічних злочинів, відбував покарання у місцях позбавлення волі. На теперішній час відбуває покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20.02.2015 за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України.

Наведене свідчить про свідоме небажання обвинуваченого надати критичної оцінки своїй попередній протиправній поведінці, зробити висновки з відбутого покарання.

Враховуючи обставини вчинення злочину, його ступеню тяжкості, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що єдиним заходом, достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_6 , запобігання вчиненню ним нових злочинів є застосування до нього покарання у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20.02.2015 ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст.186 КК України, частина з інкримінованих обвинуваченому злочинів вчинена ним до ухвалення вищевказаного вироку, тобто остаточне покарання ОСОБА_6 має бути визначено на підставі ч. 4 ст.70 КК України.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Процесуальні витрати не понесені. Речові докази відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.186, ст.ст. 65, 70 КК України, ст. ст.373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_6 вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20.02.2015, більш суворим, призначеним даним вироком, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Строк відбування остаточно призначеного покарання відраховувати з 20.02.2015, тобто з дня застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20.02.2015.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1