№ 1-200/2010 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16» серпня 2010 р.

Білопільський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Кліщ О.В.

при секретарі: Подибайло Л.М.

за участю прокурора: Коваленко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Білопіллі кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, одруженого, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,-

та

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, не одруженого, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше не судимого, -

-обох у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

22 травня 2010 року, близько 18 годин 00 хвилин , ОСОБА_1 за попередньою змовою зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, мешканцем с. Річки, вул. Холодна Гора, 2, з метою незаконного збагачення шляхом скоєння крадіжки чужого майна, прибули до господарства ОСОБА_3, розташованого в с. Річки, вул. Енергетична, 64, де, упевнившись у відсутності сторонніх осіб, завідомо знаючи про те, що ОСОБА_3 останні п»ять років мешкає в смт. Жовтневе Білопільського району, - зі сторони земельної ділянки шляхом вільного доступу, проникли на подвір»я господарства, де, реалізуючи свій злочинний умисел, за допомогою пасатижів, заздалегідь приготованих та взятих з собою, зняли з сараю та іншої господарської будівлі 40 листів шиферу шести хвильового, вартістю 32 грн. за 1 лист, на загальну суму 1280 грн., згідно висновку товарознавчої експертизи № 30 м/2010 від 16.07.2010 року, чим завдали збитків ОСОБА_3 на вказану суму.

Викрадений шифер ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в подальшому вивезли з господарства ОСОБА_3 та використали за власним розсудом.

Таким чином своїми протиправними діями, що виразилися у незаконному заволодінні майном потерпілої ОСОБА_3 на суму 1280 грн., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скоїли злочин,

передбачений ч. 3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні підсудні свою вину в скоєнні злочину визнав повністю за предявленим обвинуваченням, щиро розкаялися у вчиненому. Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 пояснив, що раніше, 18 травня 2010 року, запропонував ОСОБА_2І скоїти крадіжку шиферу з господарства ОСОБА_3, що по вулиці Енергетична, 64 в с. Річки, Білопільського району, на що ОСОБА_2 погодився. Та 22.05.2010 року, близько 18-00-18-30 годин, вони разом прибули до вказаного господарства, взявши з собою пасатижі. Зайшовши до господарства через хвіртку з городу, підійшли до сараю, звідки зняли з даху сараю 26 листів шестихвильового шиферу, які поскладали у купу там же, після чого з даху ще однієї господарської будівлі зняли ще 14 листів такого ж шиферу. Під час того як знімали шифер, то близько 20 листів у них побилося і вони їх так і залишили у дворі.

Після чого пішли до ОСОБА_1 додому, де він взяв коня та гужову повозку за допомогою яких перевезли за два рази по 20 листів шиферу до ОСОБА_1 у сінник, де і залишили його тимчасово. Вдома про крадіжку ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_2І, нічого не говорили.

Приблизно через 3-4 дні 30 листів шиферу продали місцевому мешканцю ОСОБА_4 за 550 грн., при цьому сказали йому, що шифер належить їм. Отримані гроші поділили між собою та витратили на свої потреби. Решта шиферу - 10 листів, так і залишились у ОСОБА_1 вдома, де і були вилучені в подальшому працівниками міліції.

Аналогічні покази дав суду підсудний ОСОБА_2

З висновком товарознавчої експертизи за № 30м/2010, згідно якої вартість 1 листа шифера складає 32 грн. /а.с. 78-90/ - підсудні згодні.

Учасники судового розгляду не заперечили проти недоцільності дослідження доказів тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що органами досудового слідства дії підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, вірно кваліфіковані, а вина обох підсудних у вчиненому доведена, як визнанням підсудними своєї вини, так і матеріалами справи.

Призначаючи підсудним вид та міру покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, який є тяжким злочином, особи винних, помякшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, ОСОБА_1, раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, одружений та має вагітну дружину.

Так, ОСОБА_2, раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання.

Суд визнає помякшуючими покарання обставинами щодо обох підсудних: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання вини в скоєному, добровільне відшкодування потерпілому завданого збитку.

Суд вважає, що для виправлення обох підсудних і попередження скоєння ними злочинів, необхідним і достатнім покаранням буде покарання, не повязане з реальним позбавленням волі.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст.81 КПК

України.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України і призначити йому за цим законом покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ч. 1 п. 2, 3 ст.76 КК України покласти на засудженого такі обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекціі; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України і призначити йому за цим законом покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ч. 1 п. 2, 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов»язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекціі; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу обом засудженим залишити попередню - підписку про невиїзд.

Речові докази - двоє пасатижів, коня та гужову повозку, які знаходяться під розпискою про збереження у ОСОБА_1, - повернути власнику -ОСОБА_5Д./а.с.65/.

Речові докази - 10 листів шиферу, який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_1 - повернути власнику, потерпілому ОСОБА_6 /а.с. 65/.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя -