Справа № 215/4187/15-к
1-кп/215/516/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2015 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, в шлюбі не перебуваючого, не працюючого, зареєстрованому та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-17.11.2011 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу, за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки. За постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 29.08.2012 року скасовано звільнення з іспитовим строком за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17.11.2011 року та визначено відбуття покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. 16.10.2014 року звільнений за ухвалою Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2014 року, на підставі ст.81 КК України, умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 21день.
за ст.164 ч.1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Жовтневого районного суду № 2-7824 від 15.01.2008 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму, до повноліття дитини на користь матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи стягнення з 20.11.2007 року.

З 01.11.2014 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з метою невиконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, незважаючи на неодноразові попередження державного виконавця про, необхідності виконання своїх обов`язків і можливості притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, аліменти не виплачував і ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав.

Державним виконавцем ОСОБА_4 неодноразово попереджався про необхідність, виконання своїх обов`язків, а також про притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Однак, ОСОБА_4 , належних висновків не зробив, на попередження державного виконавця не реагував, ніяких заходів, направлених на погашення заборгованості по виплаті аліментів не вживав та продовжував злісно ухилятись від сплати аліментів.

Згідно до п.10 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» зі змінами від 09.03.2011 року розмір щомісячних виплат розраховувався державним виконавцем, виходячи із середнього розміру заробітної плати по даній місцевості. Період злісного ухилення ОСОБА_4 від сплати аліментів складає 8місяців та 4 дні з 01.11.2014 року по 04.07.2015 року, загальна сума заборгованості складає 8391,63 гривень.

Ухилення ОСОБА_4 від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, привело до утворення заборгованості по аліментах на адресу матері дитини ОСОБА_5 , яка станом на 04.07.2015 року склала 8391,63 гривень, що згідно Закону України "Про виконавче провадження" зі змінами від 09.03.2011 року перевищує суму сукупно нарахованих відповідних платежів за 6 місяців, яка за станом на 04.07.2015 року складає 6228,84 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе визнав повністю, розкаявся, підтвердив фактичні обставини ухилення від сплати аліментів. Вказує, що аліменти не сплачував, не мав постійної роботи, зобов`язується працевлаштуватися та погашати заборгованість.
Учасники судового процесу не заперечують визнати недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не має сумнівів у добровільності його позиції.

Судом роз`яснено обвинуваченому та потерпілій ОСОБА_5 правила ст.349 ч.3-4 КПК України, про те, що в цьому разі вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно вироку Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 17.11.2011 року ОСОБА_4 засуджено за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений був ОСОБА_4 16.10.2014 року згідно ухвали Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2014 року на підставі ст.81 КК України умовно-достроково на не відбутий строк 10 місяців 21 день а.с.32-33 т.2, тобто вчинив злочин в період не відбутого строку покарання за попереднім вироком.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винуватим в кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.164 КК України за ознаками злічного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини /аліментів/.
Призначаючи покарання суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, в скоєному злочині розкаявся. З урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, який згідно ст.12 КК України не відноситься до категорії тяжких, вищезазначених обставин що пом`якшують відповідальність відповідно до ст.66 КК України, суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі за сукупністю вироків, відповідно до ст.ст.71 ч.1, 72 ч.1 п.б КК України.

Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання за ст.164 ч.1 КК України - 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.71 ч.1 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбутий строк за вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 17.11.2011 р. за ст.185 ч.3 КК України у вигляді 6 місяців позбавлення волі; та остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття 1 рік позбавлення волі в кримінально - виконавчій установі, з розрахунку двох днів обмеження волі до одного дня позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня затримання в порядку виконання вироку.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку за виключенням підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися відповідно до положень ст.349 ч.3 КПК України.

СУДДЯ: