Справа №11а-947/ 2010 р. Головуючий у І інстанції Ригіна Л.М.
Категорія ч.2 ст. 296, Доповідач Галин В.П.
ч. 2 ст. 186 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Галина В.П.

суддів Урдюк Т.М., Романюка М.Ф.

з участю прокурора: Войценко А.І.

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2

засуджених: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляційними скаргами та доповненнями до них захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_4, засудженого ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5 на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 22 червня 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, безпартійного, не працюючого, раніше судимого, 09.12.2005 року Золочівським районним судом Львівської області за ст. 289 ч. 2 КК України на п"ять років позбавлення волі без конфіскації майна з іспитовим строком на один рік, судимість погашена, військовозобов"язаного, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України до 5 (п"яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, безпартійного, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_6,

засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рахується з моменту затримання та взяття під варту - з 05 грудня 2008 року.

Запобіжний захід засудженим утримання під вартою залишено без змін.

За вироком суду підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 01.12.2008 року приблизно о 13 год. 30 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, в приміщенні квартири АДРЕСА_1 за попередньою змовою, з метою відкритого викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, погрожуючи фізичною розправою розмахуючи кулаком перед обличчям потерпілої ОСОБА_6, яка перебувала з ними в квартирі, погрожуючи її побиттям, відкрито викрали в потерпілої ОСОБА_6 мобільний телефон "Соні-Еріксон" W-200" вартістю 600 грн., завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди, який в подальшому продали, а гроші витратили на власні потреби.

Захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 подала апеляцію, в якій просить вирок Залізничного районного суду м.Львова скасувати, а кримінальну справу закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6, ст. 376 КК України. Вважає, що вирок суду суперечить вимогам закону та грубо порушує законні права та інтереси ОСОБА_4 Зазначає, що висновки суду суперечить дійсним обставинам справи, оскільки ОСОБА_4 під час подій 01 грудня 2008 року перебував в тверезому стані та не приймав участі в заволодінні мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_6 В доповненнях до апеляції також вказує, що проведені слідчі дії по справі проводились з грубим порушенням процесуальних норм.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4 покликаючись на аналогічні доводи апеляції свого захисника просить скасувати вирок районного суду, а кримінальну справу закрити.

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить вирок суду першої інстанції скасувати і закрити провадження по справі згідно ст. 213 КПК України. Вважає, що його безпідставно визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, з даним вироком категорично незгідний, оскільки судом неповно досліджено обставини справи.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просить вирок суду залишити без змін, міркування захисників та засуджених в підтримання поданих апеляцій, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_4, засудженого ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5 до задоволення не підлягають.

Висновок суду про винуватість засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину за обставин, описаних у вироку є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку.

Кваліфікація дій засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України доведена в суді та стверджується наступними доказами:

Поясненням потерпілої ОСОБА_6, яка в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 вона знає два роки, оскільки раніше вони зустрічались. 29.11.2008 року вона приїхала до нього на квартиру АДРЕСА_2, оскільки ОСОБА_3 просив її приїхати та порозмовляти про святкування "Нового року". 01.12.2008 року вона, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сиділи на дивані. Збоку біля ОСОБА_3 лежав її мобільний телефон. ОСОБА_3 взяв його в руки і запитав у ОСОБА_4: "Цікаво, скільки цей мобільний телефон буде коштувати". Вона зрозуміла, що підсудний ОСОБА_3 хоче продати її телефон, і почала просити та кричати, щоб навіть не думав цього робити-продавати її телефон. Однак, ОСОБА_3 перекинув її мобільний телефон ОСОБА_4, вони кілька разів перекидали між собою її мобільний телефон, після чого ОСОБА_4 поклав його собі в кишеню штанів. ОСОБА_3 почав їй погрожувати, що поб"є її розмахуючи кулаком перед обличчям, вона сприйняла дану погрозу реально. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 говорили, що вони заріжуть її в цій квартирі, якщо вона буде пручатись і живою вона звідти не вийде. Вона боялась ОСОБА_3 і знала, що він завжди виконує свої погрози. Після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обоє вийшли з квартири зачинивши її там з батьком ОСОБА_3-ОСОБА_7 Через пів години А.І. та ОСОБА_4 повернулись, її телефону при них не було. На виручені з продажу її телефону вони купили пляшку горілки, можливо якісь продукти. Вони заставляли протягом кількох днів готувати їм їжу та знущались над нею та вживали алкогольні напої. Вона не віддала телефону добровільно, вони забрали його від неї шляхом погроз.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 забрали та продали її телефон проти її волі.

Поясненням свідка ОСОБА_8, згідно якого він відбирав пояснення у ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які давали пояснення добровільно, без фізичного чи морального тиску (а.с. 96-97).

Поясненням свідка ОСОБА_9, згідно якого він відбирав пояснення у ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які давали пояснення добровільно, без фізичного чи морального тиску (а.с. 98-99).

Явкою з повинною ОСОБА_3, згідно якої він разом із ОСОБА_4 забрав мобільний телефон у гр.ОСОБА_6, після чого здали його за 100 грн. у ломбард по вул.Широкій (а.с. 10).

Протоколом очної ставки віч-на-віч між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, на якій кожний підтвердив свої покази (а.с. 142) та протоколом очної ставки віч-на-віч між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, на якій кожний підтвердив свої покази щодо обставин справи (а.с. 148).

Довідкою з ЛФ ПТ "Чесний ломбард" ТзОВ "ОСОБА_8 і компанія", згідно якої 01.12.2008 року у ломбардне відділення № 38 звернувся ОСОБА_4 і здав у заставу по своєму поспорту мобільний телефон "Соні-Еріксон" W-200", за який отримав 102 грн. 73 коп. позики (а.с. 91).

Квитанцією про сплату рідними ОСОБА_4 збитків в сумі 300 грн., за викрадений у ОСОБА_6 мобільний телефон (а.с. 242).

Висновком комплексної судово психолого-психіатричної експертизи від 21.01.2009 року згідно якого, ОСОБА_6 психічним захворюванням не страждає, виявляє ознаки розладів особистості та поведінки, внаслідок органічного ураження головного мозгу (черепно-мозгова травма) у вигляді емоційно-вольової нестійкості, що не позбавляє її здатності правильно сприймати обставини по справі та давати по ній покази. Дані розлади у ОСОБА_6 виникли внаслідок отриманої черепно-мозгової травми у березні 2005 року. На період скоєних стосовно неї злочинів з 30.11.2008 року по 01.12.2008 року ОСОБА_6 також психічним захворюванням не страждала, виявляла розлади особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку (черепно-мозгова травма) у вигляді емоційно-вольової нестійкості, що не позбавляє її здатності правильно сприймати обставини по справі та давати по ній покази. У ОСОБА_6 відмічається зниження критики, різко послаблений самоконтроль, схильність до бездумних дій, підвищене навіювання. ОСОБА_6 схильна підпадати під вплив інших осіб (а.с. 197).

Оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

З урахуванням зазначених вище обставин колегія суддів визнає висновок суду про доведеність вини засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КПК України правильним, а викладені в апеляціях доводи до уваги не бере як безпідставні і нічим не підтверджені.

З огляду на викладене колегія суддів вважає доводи апеляції необґрунтованими.

Покарання засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 призначено судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів, обране з врахуванням усіх даних про особу засудженого, обставин, що впливають на покарання. Суд призначив покарання в межах санкцій вчиненого засудженими злочину у виді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог ст.ст. 321-339 КПК України, є законним і обґрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

вирок Залізничного районного суду м. Львова від 22 червня 2010 року щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_4, засудженого ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5 - без задоволення.

Головуючий:

Судді: