Дата документу Справа № 336/7365/13-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/226/14 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.ст. 199 ч.2, 359 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2014 року суддя Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000051 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:
29.01.2014 року до Апеляційного суду Запорізької області надійшла /судді-доповідачу передана 30.01.2014 року/ апеляційна скарга прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2013 року, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Бяла області Русе республіки Болгарії, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 199 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до трьох років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 359 КК України до штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 3 400 гривень. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_4 визначено у виді трьох років позбавлення. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок в частині призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 359 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 3 400 грн. постановлено виконувати самостійно.

23.01.2014 року на вирок суду прокурором ОСОБА_3 у встановлений законом строк подана апеляційна скарга, в якій він просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні

злочинів, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 359 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 199 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 1 ст. 359 КК України у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Перевіривши подану прокурором апеляційну скаргу, вважаю її такою, що не відповідає вимогам ст. 396 КПК України, виходячи з наступного.

Так, апелянт не підтвердив правомірність подання ним апеляційної скарги виходячи з норм, закріплених у ст. ст. 36, 37 КПК України.

Згідно з обвинувальним актом, його було затверджено прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 . Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, постановами від 25.12.2012 року, 29.04.2013 року, 08.05.2013 року, 22.05.2013 року, 09.08.2013 року були визначені групи прокурорів, однак, не зазначені їх прізвища та хто був призначений старшим у групах.

Таким чином, матеріали кримінального провадження не містять даних про процесуальний статус прокурора ОСОБА_3 у цьому провадженні № 0000051, що ставить під сумнів правомірність його участі у судовому засіданні суду першої інстанції та подання ним апеляційної скарги.

Окрім цього, санкція ч. 1 ст. 359 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу в розмірі від 200 до 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до чотирьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Однак, не дивлячись на те, що санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді штрафу, апелянт вважає призначене судом покарання за ч. 1 ст. 359 КК України у виді штрафу незаконним, при цьому, не наводить обґрунтування цих доводів скарги.

Відповідно до ст. 10 КПК України, не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених КПК України, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками. У випадках і порядку, передбачених КПК України, певні категорії осіб неповнолітні, іноземці, особи з розумовими і фізичними вадами тощо під час кримінального провадження користуються додатковими гарантіями.

Проте, не дивлячись на те, що ОСОБА_4 є громадянином та мешканцем Болгарії, тобто іноземцем, який під час досудового розслідування та під час розгляду провадження щодо нього у суді, користувався послугами перекладача, прокурор подав апеляційну скаргу державною мовою - українською, не надавши при цьому її перекладу на рідну мову ОСОБА_4 , тобто порушив право ОСОБА_4 на захист.

За таких обставин невідповідність апеляційної скарги вимогам закону унеможливлює відкриття провадження по ній.

Відповідно до норм ст. 399 КПК України апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана без додержання вимог ст. 396 КПК України.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_3 залишити без руху з наданням йому строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Керуючись ст. 399 КПК України,

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000051 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2013 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху, як таку, що подана без додержання вимог ст. 396 КПК України.

Встановити апелянту десятиденний строк, який відраховується з дня отримання ухвали, для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду
Запорізької області ОСОБА_2