Справа №11а-364/2010 Головуючий у І інстанції: Баєва О.І.
Категорія ч.3 ст. 185 КК України Доповідач: Пайонкевич Т.Т.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2010 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Пайонкевича Т.Т.

суддів: Валько Н.М., Перетятька В.О.

з участю прокурора: Остапик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляційною скаргою, захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2010 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, циганку, громадянина України, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимої,

засуджено за:

- ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

Раніше обраний засудженій ОСОБА_2 запобіжний захід взяття під варту залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання засудженій визначено рахувати з часу її фактичного затримання 01 вересня 2009 року.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, циганку, громадянина України, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимої,

засуджено за:

- ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнено засуджену ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов'язано засуджену не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально- виконавчої системи про зміну місця проживання; періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнуто з засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно 676 (шістсот шістдесят шість) грн. 08 коп. витрат за проведення судової товарознавчої експертизи в користь НДЕКЦ при ГУ МВС України у Львівській області.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними в тому, що вони 01 вересня 2009 року близько 14.00 год., за попередньою змовою між собою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в будинку № 35 по вул. Г. Мазепи в м. Львові відкривши двері проникли в квартиру № 68, звідки таємно викрали майно потерпілої ОСОБА_4, а саме жіночу сумочку, в середині якої знаходився цифровий фотоапарат, відеокамера, мобільний телефон та інші речі, а всього майна на загальну суму 2100 грн. та майно потерпілої ОСОБА_5, а саме жіночу сумочку, в якій знаходились цифровий фотоапарат, шкіряний гаманець з грошима та інші речі, а всього майна на загальну суму 1396,95 грн. З викраденими речима з місця вчинення злочину втекли.

Захисник ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить пом'якшити обране засудженій покарання, оскільки воно на її думку надто суворе. Посилається на те, що суд першої інстанції не врахував помякшуючі покарання обставини а саме: постійне місце проживання, те що засуджена є одинокою матір'ю, проживає разом з 9-річною дитиною та своєю матір'ю, передпенсійного віку, відшкодувала потерпілим збитки у повному обсязі.

Засуджена ОСОБА_3 вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2010 року відносно себе в апеляційному порядку не оскаржувала.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора із запереченнями на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Винуватість засудженої ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй злочину, при вказаних у вироку обставинах, доведена повністю та в апеляції не оспорюється, а її діям дана правильна кримінально-правова оцінка.

Призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд належним чином врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, особу винної, яка посередньо характеризується, обставини, що пом'якшують міру покарання а саме: щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини. А тому міра покарання ОСОБА_2 за ч.3 ст.185 КК України обгрунтовано визначена судом як мінімальна межа, передбачена санкцією даної статті.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що покарання засудженій ОСОБА_2 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України, а тому підстав для задоволення апеляції немає.

Керуючись ст.ст.366, 377, 379 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляцію захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2010 року відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України на протязі 6 місяців з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: