УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 486/63/16-к
Провадження № 1-кп/486/28/2016
05 лютого 2016 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю: прокурора Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
законного представника обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
представника служби у справах дітей ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Южноукраїнську Миколаївської області матеріали кримінального провадження № 0000949 на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнська Миколаївської області, українця, громадянина України, маючому середню освіту, студента 3-го курсу Южноукраїнського ПМБ ліцею, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
20.01.2016 року з Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в порядку ст.291 КПК України надійшли матеріали кримінального провадження № 0000949 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
У судовому засідання адвокат ОСОБА_6 заявила клопотання про звільнення свого підзахисного від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.2 ст. 105 КК України.
Вислухавши учасників судового засідання суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 28 жовтня 2015 року у вечірній час неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи на третьому поверсі гуртожитку АДРЕСА_2 , де він тимчасово мешкав у кімнаті АДРЕСА_3 , помітив біля вхідних дверей сусідньої кімнати, де мешкає потерпіла ОСОБА_8 , пластикові ящики з ядрами волоських горіхів. В ніч на 29 жовтня 2015 року ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, таємно, викрав та переніс до своєї кімнати №301 два пластикових ящика, бувших у використанні, з ядрами волоських горіхів загальною вагою 15 кілограм. Вранці 29.10.2015 року неповнолітній ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме продав ядра волоських горіхів на ринку м. Вознесенська Миколаївської області, виручивши за це грошові кошти в сумі 900 (дев`ятсот) гривень. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1500,00 грн.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Допитаний у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.185 КК України визнав повністю та щиро розкаявся.
Вина неповнолітнього у вчиненні кримінального правопорушення також підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, а саме показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які підтвердили, що вищезазначене кримінальне правопорушення скоїв саме ОСОБА_4 .
З досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 на момент вчинення кримінального правопорушення не досяг 18 років, добровільно відшкодував збитки, щиро кається, вчинене ним кримінальне правопорушення, відповідно до класифікації злочинів, визначеної у ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості.
Згідно ч.1 ст.97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.40 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР №789-XIIвід 27.02.1991 року, держави учасниці визнають право кожної дитини яка, як вважається, порушила кримінальне законодавство, звинувачується або визнається винною в його порушенні, на таке поводження, що сприяє розвиткові у дитини почуття гідності і значущості, зміцнює в ній повагу до прав людини й основних свобод інших та при якому враховуються вік дитини і бажаність сприяння її реінтеграції та виконання нею корисної ролі в суспільстві.
Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 15.05.2006 року було роз`яснено судам, що в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.
Відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.
Статтею 105 КК України передбачено, що неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України
В судовому засіданні законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 його мати пояснила, що останнім часом вона посилила контроль за поведінкою свого сина, який кається у вчиненому ним, а тому на думку суду можливо застосувати до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що неповнолітній навчається, має місце постійного проживання, за яким скарг та зауважень не надходило, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, з моменту вчинення кримінального правопорушення не допустив жодного порушення закону, повністю усвідомив необхідність додержання законів, та обставини скоєння ним кримінального правопорушення, на думку суду ще не вийшов з-під контролю батьків, які в змозі забезпечити позитивний вплив на сина та належний контроль за його поведінкою, зважаючи на письмове прохання його матері взяти під свій нагляд сина, суд впевнився, що ОСОБА_4 не є суспільно небезпечною особою, а тому вважає за необхідне згідно до ч.2 ст.105 КК України застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд його законного представника, що є достатнім для перевиховання неповнолітнього та попередження його протиправної поведінки в майбутньому.

Керуючись ст.ст. 97,105 КК України, ст.ст. 497, 498, 501 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ Миколаївської області, від кримінальної відповідальності за скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, застосувавши до нього примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_5 , до його повноліття.
На ухвалу може бути подана апеляція в Апеляційний суд Миколаївської області, протягом 30 діб, через Южноукраїнський міський суд, з моменту проголошення.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1