справа № 164/52/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2016 року. Смт. Маневичі.
Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Маневицької ВК № 42 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання, -
В С Т А Н О В И В:

12 січня 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із даним клопотанням, яке мотивував тим, що 26 грудня 2011 року вироком Володимир Волинського міського суду Волинської області його було засуджено до 4 років 3 місяців позбавлення волі. В строк відбування покарання зараховано перебування під вартою з 25 жовтня 2011 року. А тому просив, беручи до уваги зміст ч.5 ст. 72 КК України та ст. 537 КПК України, зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк призначеного судом покарання.

В дане судове засідання ОСОБА_5 не з`явився, проте надіслав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності та клопотання задовольнити.

Абзацом другим ч.4 ст. 539 КПК України визначено, що неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце і час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Зважаючи на вимоги вищевказаної статті, суд вважає можливим проведення судового розгляду у відсутності особи, що подала клопотання.

Прокурор не заперечував щодо задоволення клопотання.

Представник Маневицької ВК-42 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали, приєднані до клопотання та матеріали особової справи на засудженого ОСОБА_5 №36-И-12, суд приходить висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», який набув чинності 24 грудня 2015 року, частина п`ята статті 72 КК України викладено в такій редакції:

«5. Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення у межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку:

1) строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини;

2) визначений відповідно до пункту 1 цієї частини строк позбавлення волі переводиться в іншій призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті.

При призначенні основного покарання, не зазначеного в частині першій цієї статті, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого основного покарання.

У строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово медичної або судово психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.

У разі якщо до винесення вироку строк попереднього ув`язнення, відбутий особою, перевищуватиме співвідношення, визначене абзацом першим цієї частини, максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений Особливою частиною цього Кодексу для злочину (злочинів), у якому (яких) підозрюється така особа, така особа має бути негайно звільнена судом з-під варти за ініціативою суду або за ініціативою особи, яка звільняється, або її захисника (законного представника) чи прокурора. Таке звільнення допускається на стадії судового розгляду кримінального провадження і на стадії досудового розслідування такого кримінального провадження».

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25 жовтня 2011 року, ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (аркуш 1 особової справи).

Вироком Володимир Волинського міського суду від 26 грудня 2011 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 3 місяці. Початком строку відбуття покарання визначено рахувати з 25 жовтня 2011 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час перебування під вартою в ході досудового слідства та під час судового розгляду справи. Запобіжний захід до набрання вироку законної сили залишено без змін тримання під вартою (аркуші 8-10 особової справи).

Як вбачається із розпорядження про виконання вироку суду, вищевказаний вирок Володимир Волинського міського суду набрав законної сили 11 січня 2012 року (аркуш 11 особової справи).

Судом установлено, що строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 тривав з моменту взяття під варту 25 жовтня 2011 року до набрання законної сили обвинувальним вироком відносно нього 11 січня 2012 року, а тому, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, слід зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення у строк призначеного вироком Володимир Волинського міського суду від 26 грудня 2011 року покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст. 29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Зазначена норма Конституції України майже повністю відтворює положення ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Зокрема, у пункті 4 вказано, що кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення, якщо затримання є незаконним.

Порушення вказаних вимог Конвенції зафіксовано рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», оскільки заяви заявника про звільнення його з-під варти не були розглянуті судом без зволікань.

А тому, зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 судом було призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, з урахуванням вимог частини 5 ст.72 КК України, суд приходить висновку про задоволення клопотання засудженого та звільнення його з-під варти.

На підставі ст. 29 Конституції України, керуючись ст. 72 КК України, ст. 537 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , з 25 жовтня 2011 року по 11 січня 2012 року, у строк призначеного вироком Володимир Волинського міського суду від 26 грудня 2011 року, звільнивши його з-під варти негайно.

Копію ухвали скерувати у Маневицьку виправну колонію № 42 УДПтС у Волинській області для негайного виконання та засудженому для відому.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя
Маневицького районного суду ОСОБА_1