Справа № 152/1227/15-к
В И Р О К
іменем України
07 вересня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого 25.11.2009 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з випробуванням та іспитовим строком на три роки та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, вирок в частині призначення штрафу виконувати самостійно; 17.09.2010 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.125 КК України на підставі ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і 25 днів та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, вирок в частині призначення покарання у виді штрафу виконувати самостійно; звільненого 11.06.2012 року на підставі постанови Піщанського районного суду від 01.06.2012 року від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно достроково на один рік чотири місяці одинадцять днів,
-у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

Обвинувачений ОСОБА_4 03.07.2015 року приблизно о 01 годині, будучи в стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна прийшов у домогосподарство ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з подвір`я домогосподарства умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав належне ОСОБА_5 майно, що було у використанні, а саме: велосипед «Україна» вартістю 280 грн., оцинковане корито на 100 л. вартістю 90 грн., ручну косу вартістю 150 грн., ручну пилку вартістю 120 грн., дві сокири вартістю по 50 грн. кожна. Викравши вказані речі обвинувачений ОСОБА_4 вийшов з подвір`я ОСОБА_5 , переніс викрадені речі в домогосподарство, в якому проживає на АДРЕСА_1 , де заховав у хліві, з метою подальшого використання у своєму господарстві. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_5 на суму 740 грн.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 30.07.2015 року, визнав повністю, щиро покаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що в ніч з 2 на 3 липня 2015 року, приблизно о 0 годин 30 хвилин прийшов до свого знайомого ОСОБА_5 , з яким розпивав спиртні напої, принесені з собою. В будинку також перебував брат потерпілого ОСОБА_6 . Спиртні напої вони розпивали разом. Приблизно о 01 годині він вийшов з будинку ОСОБА_5 і вирішив іти додому. Коли він вийшов, то ОСОБА_5 та його брат залишилися в будинку. Вийшовши на вулицю з домогосподарства ОСОБА_5 і виявивши, що за ним ніхто з будинку не вийшов, він вирішив повернутися і викрасти велосипед, який був на подвір`ї біля паркану. Повернувшись на подвір`я домогосподарства ОСОБА_5 і встановивши, що за ним ніхто не спостерігає, він підійшов і викрав велосипед Україна», а по дорозі викрав оцинковане корито, в яке склав викрадені там же дві сокири, ручну пилку та ручну косу. Викрадені речі повантажив на велосипед, відвіз в домогосподарство, в якому проживає зі своєю співмешканкою, що знаходиться на АДРЕСА_1 , і заховав у хліві, маючи намір в подальшому ці речі використовувати для власних потреб у господарстві. Через деякий час до нього приїхали працівники міліції, яким він зізнався про крадіжку і видав викрадені у ОСОБА_5 речі.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, який передбачений ч.1 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті від 30.07.2015 року, та беручи до уваги думку прокурора ОСОБА_3 , думку потерпілого ОСОБА_5 , викладену в заяві до суду від 04.09.2015 року (а.с.29), обвинуваченого ОСОБА_4 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_4 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 , що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Потерпілий ОСОБА_5 в заяві до суду просив судовий розгляд проводити у його відсутності, так як він не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 , просить суворо не карати, не заперечує щодо розгляду справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КК України (а.с.29).
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 30.07.2015 року, доведена повністю.
Відтак, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а саме: 03.07.2015 року приблизно о 01 годині, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна прийшов у домогосподарство ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з подвір`я домогосподарства умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав належне ОСОБА_5 майно, що було у використанні, а саме: велосипед «Україна» вартістю 280 грн., оцинковане корито на 100 л. вартістю 90 грн., ручну косу вартістю 150 грн., ручну пилку вартістю 120 грн., дві сокири вартістю по 50 грн. кожна. Викравши вказані речі обвинувачений ОСОБА_4 вийшов з подвір`я ОСОБА_5 , переніс викрадені речі в домогосподарство, в якому проживає на АДРЕСА_1 , де заховав у хліві, з метою подальшого використання у своєму господарстві. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_5 на суму 740 грн. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений злочин за ч.1 ст.185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу винного, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Також, при призначенні покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.ст.66-67 КК України, суд враховує обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному. Цю обставину суд враховує як пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки під час судового розгляду обвинувачений визнав вину у інкримінованому йому злочині при обставинах, зазначених в обвинувальному акті від 30.07.2015 року, надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення злочину, будучи в стані алкогольного сп`яніння.
За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується задовільно, як особа, яка проживає на території Джуринської сільської ради без реєстрації, не працює, компрометуючими даними щодо нього сільська рада не володіє, скарг від жителів села щодо поведінки ОСОБА_4 не поступало (а.с.71).
У лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Шаргородської ЦРЛ обвинувачений ОСОБА_4 на обліку не перебуває (а.с.69-70).
Також, судом встановлено, що ОСОБА_4 двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, відбував покарання у виді позбавлення волі.
Так, відповідно до вироку Шаргородського районного суду від 25.11.2009 року ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з випробуванням та іспитовим строком на три роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ст.76 КК України, та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 8500 грн. При цьому, вирок щодо ОСОБА_4 в частині призначення покарання у виді штрафу виконувати окремо (а.с.61-65).
Вироком Шаргородського районного суду від 17.09.2010 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин. На підставі ст.71 КК України до зазначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шаргородського районного суду від 25.11.2009 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і двадцять п`ять днів зі штрафом в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 8500 грн. При цьому вирок щодо ОСОБА_4 в частині призначення покарання у виді штрафу виконувати самостійно (а.с.66-67).
На підставі постанови Піщанського районного суду від 01.06.2012 року ОСОБА_4 звільнено з Піщанської ВК від відбування покарання за вироком Шаргородського районного суду від 17.09.2010 року умовно достроково на один рік чотири місяці і одинадцять днів (а.с.68).
Таким чином, в силу вимог ст.89 КК України, ОСОБА_4 має непогашену судимість (а.с.61-65, 66-67, 72-73).
З урахуванням вказаних вище обставин та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, особи ОСОБА_4 , його ставлення до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, з врахуванням думки потерпілого ОСОБА_5 , який не має до обвинуваченого матеріальних та моральних претензій і просить суворо не карати (а.с.29), суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах ізоляції його від суспільства та призначення йому покарання у виді арешту строком на п`ять місяців.
Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нового злочину.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
Велосипед «Україна», оцинковане корито, ручну пилку, ручну косу, дві сокири, що визнані речовими доказами, приєднані до матеріалів кримінального провадження і знаходяться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_5 до вирішення кримінальної справи (а.с.49, 50), слід, відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України, повернути законному володільцю потерпілому ОСОБА_5 .
Цивільні позови у даній кримінальній справі не заявлялися.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.1 ст.185 КК України, суд
засудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і засудити його за цією статтею до покарання у виді арешту строком на п`ять місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 вираховувати з дня звернення вироку до виконання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання цим вироком суду законної сили не застосовувати.
Речові докази: велосипед «Україна», оцинковане корито, ручну пилку, ручну косу, дві сокири повернути потерпілому ОСОБА_5 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1