Справа № 714/557/13-к
Провадження № 1-в/714/31/13
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2013 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Козловської Л.Д.

секретар: Кирстя В.Л.

з участю прокурора: Мензак Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Герца справу за заявою засудженого ОСОБА_1 про звільнення ОСОБА_1 від призначеного вироком суду покарання у звязку з закінченням іспитового строку,-

В С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про звільнення його від призначеного судом покарання в звязку з закінченням іспитового строку. Посилається на те, що вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 27 березня 2006 року його було засуджено за ст.ст.332 ч.2, 27 ч.1, 358 КК України ( в редакції 1960 року ) до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України його було звільнено від відбування покарання строком на 3 роки. На нього було накладено обовязки, передбачені ст..76 КК України, а саме періодично реєструватися та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну свого місця проживання або роботи. Після набрання вироком законної сили заявник поїхав до свого постійного місця проживання, тобто в с.Остриця Герцаївського району Чернівецької області. Свого місця проживання він не міняв та не виїжджав за межі області. Але постановою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 березня 2007 року його направлено до місця відбування покарання в порядку, встановленого для засуджених до позбавлення волі. Дізнавшись від працівників міліції про те, що його розшукують та є дана постанова суду він в 2011 році подає заяву про її апеляційне оскарження. Постановою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 04 листопада 2011 року заявнику було відновлено строк на апеляційне оскарження постанови суду від 20 березня 2007 року. Таким чином, як вважає заявник дана постанова про направлення його до місць відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, не набрала законної сили. А отже, вважає, що встановлений судом іспитовий строк строком на 3 роки відповідно до вироку Берегівського районного суду Закарпатської області від 27 березня 2006 року сплинув в 2009 році. Відповідно до ст.78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обовязки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. Станом на 01 січня 2010 року як вважає заявник не вчинив нового злочину та сплив призначений йому судом іспитовий строк, тому вважає, що є підстави для звільнення його від покарання.

Просить суд звільнити його від покарання призначеного вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 27 березня 2006 року в звязку з закінченням іспитового строку.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 двічі не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд не повідомив про причини неявки.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що згідно рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29.03.2007 року було задоволено клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_1 та направлення його для відбування призначеного покарання, тому його було направлено до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. На даний час заявник повинен відбувати покарання. Тому немає підстав для задоволення клопотання і просив суд в його задоволенні відмовити.

Інспектор кримінально-виконавчої інспекції Герцаївського району ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що провадження за ст.75 КК України по виконанню вимог ст.76 КК України ОСОБА_3 на виконанні у КВІ Герцаївського району немає. В 2007 році було подання про заміну звільнення від покарання з іспитовим строком та направлення для відбуття встановленого законом покарання відносно ОСОБА_1 Тому просив суд у в задоволенні клопотання відмовити.

Суд, вислухавши думку прокурора та представника КВІ Герцаївського району, які просили клопотання ОСОБА_1 не задовольняти, вважає, що заява не обґрунтована та не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно вироку Берегівського районного суду Закарпатської області від 27 березня 2006 року було засуджено за ст.ст.332 ч.2, 27 ч.5, 358 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання строком на 1 рік при умові виконання ним вимог, передбачених ст.76 КК України ( справа № 5-9/2007 року, а.с.6 ).

29.03.2007 року Герцаївським районним судом Чернівецької області було задоволено клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_1 та направлення його для відбування призначеного покарання та його було направлено до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі ( а.с.43 даної справи ).

11 жовтня 2011 року ОСОБА_1 подав заяву про відновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 29.03.2007 року ( а.с.56 даної справи ).

Постановою суду від 04 листопада 2011 року ОСОБА_1 було поновлено строк на апеляційне оскарження даної постанови ( а.с.63 даної справи ).

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 20 грудня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Герцаївського районного суду від 29.03.2007 року було залишено без задоволення, а відповідно постанову щодо направлення ОСОБА_1 для відбування покарання без змін ( а.с.70 даної справи ).

Відповідно до ч.4 ст.74 КК України особа, яка вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути за вироком суду звільнена від покарання, якщо буде визнано, що з урахуванням бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці цю особу на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною.

Згідно до ч.1 ст.75 КК України суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, який може бути встановлений від одного до трьох років ( ч.4 даної статті ).

Відповідно до ч.1 ст.78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов'язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов'язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання ( ч.2 даної статті ).

Як встановлено судом згідно постанови Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29.03.2007 року, залишену без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 20.12.2011 року, заявнику ОСОБА_1 замінено покарання з випробуванням на направлено його для відбування призначеного покарання.

На час розгляду справи діє постанова Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29.03.2007 року про направлення ОСОБА_1 для відбування покарання в порядку встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Тому, суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи № 5-9/2007 року та № 714/557/13-к ( 1-в/714/31/13 ) вважає, що клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від призначеного вироком суду покарання у звязку з закінченням іспитового строку не підлягає задоволенню і він не підлягає звільненню від покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.78 ч.2 КК України, ст.408-2 КПК України, ст.166 КВК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від призначеного вироком суду покарання у звязку з закінченням іспитового строку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена прокурором, засудженим до апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд Чернівецької області протягом 15 діб з дня її проголошення.

Суддя :