Справа № 1-179/11
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2015 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

підсудного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вишня Городоцького району Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, працюючого приватним підприємцем, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.ч.1,3 ст.197-1 КК України;

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 в серпні 2007 року, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, з корисливих мотивів, самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,0030 га на АДРЕСА_2 , всупереч встановленого законом порядку, оскільки вказана земельна ділянка належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ № 065220, виданого 26 липня 2001 року на підставі ухвали 12-ї сесії 3-го скликання Львівської міської ради № 959 від 22 лютого 2001 року, чим заподіяв значної шкоди її власнику.
Також, ОСОБА_5 в серпні 2007 року на самовільно зайнятій ним земельній ділянці площею 0,0030 га по АДРЕСА_2 вчинив самовільне будівництво гаража за вказаною адресою.
Підсудний ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав. При цьому пояснив, що гаражу у дворі будинку по АДРЕСА_2 в серпні 2007 року він не будував та не захоплював земельної ділянки за вказаною адресою. Будівництвом згаданого гаража займався його покійний тесть ОСОБА_9 , який на даний час помер та колишня дружина ОСОБА_10 .
Незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_5 винними себе у скоєнні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.ч.1,3 ст.197-1 КК України, не визнав, його вина підтверджується наступними, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні, доказами.
Показами підсудного ОСОБА_5 даними ним в ході досудового слідства (т.1 а.с.245-246), про те, що в серпні 2007 року будівельні роботи по будівництву гаражу проводила бригада будівельників з чотирьох осіб ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Прізвища цих осіб йому невідомі, він найняв їх через оголошення в газеті «Львівська реклама». Даних про них не має, у зв`язку з втратою мобільного телефону, в якому у записнику були усі контактні телефони з ними. Будівельні матеріали, в тому числі, блоки у кількості 450 штук, він купував у м.Жовкві Львівської області по оголошенню. Цемент, в кількості близько п`яти мішків, він купував у магазині будівельних матеріалів «ІММ» по вул. Дж.Вашингтона у м.Львові. Вапняний розчин та бетон на фундамент придбаний ним по оголошенню. Бляху, в кількості 25 штук, придбано у магазині «Десятка» на вул. Дж.Вашингтона у м.Львові. Трубу-ринву для зливу води і швелер придбано на металобазі по вул. Навроцького у м.Львові. Будівельні роботи тривали близько тижня і були звершені робітниками 24 серпня 2007 року.
Показами потерпілого ОСОБА_7 даними ним на досудовому слідстві (т.1 а.с. 42-44, т.2 а.с.23-24, 208-210) та в судовому засіданні про те, що приблизно з 1957-1958 років батьки його дружини, а в подальшому і він користувались земельною ділянкою по АДРЕСА_3 . На цій ділянці знаходився їх металевий гараж. З 1997 року він почав займатись приватизацією цієї ділянки, однак особняк по вул.У.Самчука був викуплений гр. ОСОБА_15 . З 1997 по 2000 рік у Львівській міській раді він намагався оформити документи на спірну земельну ділянку по АДРЕСА_3 . Однак, йому було запропоновано знайти іншу ділянку, на яку буде дане погодження на приватизацію. Приблизно через шість місяців він знайшов вільну земельну ділянку поруч з будинком АДРЕСА_2 та почав займатись підготовкою документів. 22 лютого 2001 року ухвалою сесії Львівської міської ради № 959 було затверджено проект відведення земельної ділянки та надано йому у приватну власність земельну ділянку для будівництва індивідуального гаража на АДРЕСА_2 . Також йому було видано Державний акт на право приватної власності серії 3-1 № 397 від 26 липня 2001 року серії ІІІ-ЛВ № 065220. До 2007 року він не мав можливості побудувати гараж, тому земельна ділянка була вільною від забудови. В подальшому, 13 серпня 2007 року він виявив, що на вказаній земельній ділянці викопана траншея під фундамент та завезено будівельні матеріали. В цей же день він звернувся до ЛКП «Княже місто» з приводу незаконних будівельних робіт. Надалі керівництвом ЛКП було встановлено, що на цій ділянці самовільно будується гараж. Було з`ясовано, що власником незаконного будівництва являється ОСОБА_5 , який пред`явив майстру дільниці копію Державного акту на право власності на дану земельну ділянку. В ЛКП майстер дільниці надала йому копію Державного акту, який він звірив зі своїм, та встановив, що дана копія не може відповідати дійсності, оскільки відрізнялась від акту, виданого на його ім`я, лише прізвищем і реєстраційним номером на титульній сторінці, а решта реквізити були ідентичні. В подальшому він звернувся у Львівську міську раду, де йому повідомили, що він являється єдиним власником даної земельної ділянки. З цього приводу він неодноразово звертався до прокуратури та міліції щодо вчинення злочину ОСОБА_5 .

Показами свідка ОСОБА_16 даними нею на досудовому слідстві (т.1 а.с.52-53,) та в судовому засіданні про те, що на початку 2007 року в ЛКП «Княже місто» звернувся громадянин ОСОБА_7 , який надав ксерокопію Державного акту на право його приватної власності на землю, а саме - земельну ділянку по АДРЕСА_2 . Він повідомив, що на належній йому земельній ділянці стоїть збірно-розбірний металевий гараж. За погодженням та з дозволу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради гр. ОСОБА_17 переніс свій гараж з ділянки ОСОБА_7 на інше місце у тому ж дворі. В подальшому, на початку серпня 2007 року, до ЛКП знову звернувся ОСОБА_7 і повідомив, що на його земельній ділянці ведеться будівництво гаражу. В липні 2007 року вона з`ясувала, що будівництво гаража веде ОСОБА_5 , про що останній сам підтвердив, пред`явивши ксерокопію Державного акту на право приватної власності на землю - земельну ділянку по АДРЕСА_2 . Оскільки в ЛКП «Княже місто» було надано два Державні акти на одну і ту ж земельну ділянку було скеровано листи у Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради для вирішення питання з приводу законності забудови гаража. Крім того, в інспекцію Держархбудконтролю скеровано лист про притягнення винних до адміністративної відповідальності, а в прокуратуру Галицького району м.Львова - для встановлення дійсності наданих Державних актів та власника земельної ділянки. На час розгляду таких було складено акт-попередження на ім`я ОСОБА_10 про призупинення будівництва та з даним актом було ознайомлено підсудного. Цей акт-попередження вона особисто вручала ОСОБА_5 , який від отримання даного акту відмовився, мотивуючи це тим, що будівництвом займається його тесть та дружина. Згідно розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 908 від 23 жовтня 2007 року, дружина підсудного ОСОБА_10 була зобов`язана за власні кошти демонтувати самочинно збудований гараж в подвір`ї по АДРЕСА_2 .
Показами свідка ОСОБА_10 даними нею в ході досудового слідства (т.1 а.с.77-78, 81-82) про те, що в кінці 1999 року у Львівській міській раді у відділі земельних ресурсів вона довідалась про перелік необхідних документів для оформлення земельної ділянки під будівництво гаража. Зібравши документи згідно переліку, а саме: копії паспортів її та чоловіка, свідоцтв про народження дітей, довідки з ЖЕКу, вона звернулась до міської ради з заявою про виділення їм земельної ділянки під будівництво гаража по АДРЕСА_2 . Приблизно через рік після цього на їх адресу надійшло повідомлення про результати розгляду звернення. Після цього її чоловік - ОСОБА_5 ходив до Львівської міської ради де отримував документи на земельну ділянку по АДРЕСА_2 . В подальшому, влітку 2007 року, у дворі будинку по АДРЕСА_2 її чоловік збудував гараж. У вересні 2007 року на їх адресу надійшов припис, а потім постанова у справі про адміністративне правопорушення щодо самовільного будівництва гаража, без відповідних рішень органу влади та інспекції, у зв`язку з чим було сплачено штраф в розмірі 102 грн. В судовому засіданні ОСОБА_10 змінила покази та вказала, що будівництвом гаражу займався її батько, фінансування будівництва здійснювала вона. Також, вона займалась закупівлею будівельних матеріалів. Її чоловік про будівництво нічого не знав. Покази дані під час досудового слідства заперечила з підстав порушення права на захист та тиску з боку органу досудового слідства.
Дослідженими та оголошеними в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_18 , даними нею в ході досудового слідства, (т.1 а.с.224-225) про те, що з тильної сторони будинку АДРЕСА_4 , де вона мешкає, і будинку АДРЕСА_2 знаходиться невелика земельна ділянка. Там знаходяться декілька гаражів, якими користуються як мешканці будинків так і інші громадяни. Власників гаражів вона не знає, однак їй відомо, що гр. ОСОБА_17 мав у користуванні збірно-розбірний гараж у дворі з тильної сторони їх будинку. Влітку 2007 року цей гараж був перенесий на інше місце у цьому ж подвір`ї. На третьому поверсі їх будинку, в квартирі АДРЕСА_5 , проживає сім`я ОСОБА_19 . Влітку 2007 року після перенесення гаражу ОСОБА_17 на тій же земельній ділянці розпочалося будівництво гаражу, яке тривало декілька днів. В подальшому їй стало відомо, що гараж використовує ОСОБА_5 .
Показами свідка ОСОБА_20 даними ним на досудовому слідстві (т.1 а.с.219-220) та судовому засіданні про те, що на посаді начальника Львівського міського управління земельних ресурсів він працював з січня 1999 року до літа 2003 року. Оглянувши копії Державних актів на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_10 він зазначив, що підписи на копіях цих документів подібні на його. Також, він зауважив, що Державний акт на право приватної власності на землю є документом суворої звітності і оформляється лише одноразово на одну земельну ділянку, видача двох актів на одну і ту ж земельну ділянку законом не передбачена.
Протоколом очної ставки між свідком ОСОБА_16 та підсудним ОСОБА_5 (т.1 а.с.233-235), в ході якої свідок ОСОБА_16 підтвердила раніше надані нею показання, а ОСОБА_5 їх не заперечив. Зокрема, в ході проведення цієї слідчої дії ОСОБА_5 підтвердив, що в серпні 2007 року розпочав будівництво гаражу по АДРЕСА_2 , яке закінчив 24 серпня 2007 року. ОСОБА_7 отримав земельну ділянку у дворі будинку АДРЕСА_2 , а в нього, тобто ОСОБА_5 , наявна документація на земельну ділянку по АДРЕСА_2 . Оскільки він мав Державний акт на право приватної власності на землю по АДРЕСА_2 , але не мав дозволу на будівництво, був оштрафований інспекцією ДАБК на суму 102 грн., яка була сплачена. В листопаді 2007 року, отримавши розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 908 про демонтаж гаражу, він двічі письмово звертався до районної адміністрації про свою незгоду з демонтажем. Щодо видачі Державного акту на право приватної власності на землю, а саме - земельну ділянку по АДРЕСА_2 , він( ОСОБА_5 ) пояснив, що звертався у відділ земельних ресурсів Львівської міської ради приблизно у 1998-1999 роках. Акт він отримав в кабінеті на четвертому поверсі, про що розписався у книзі.
Протоколом огляду місця події від 22 жовтня 2007 року, яким зафіксовано характерні ознаки земельної ділянки, розташованої у дворі будинків АДРЕСА_6 та наявних на ній споруд (т.1 а.с.36-41).
Висновком повторної судової будівельно-технічної експертизи № 3672 від 16 жовтня 2008 року, згідно якого ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0030 га для будівництва гаражу по АДРЕСА_2 на січень та серпень 2007 року могла становити 31252 грн. (т.2 а.с.115-121).
Листом № 1.7-9800/2403 від 12 листопада 2007 року Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради, згідно якого ухвалою сесії Львівської міської ради від 22 лютого 2001 року № 959 затверджено гр. ОСОБА_7 проект відведення земельної ділянки та надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0030 га по по АДРЕСА_2 . На підставі даної ухвали потерпілому надано Державний акт на право приватної власності на землю за 3-1 № 397 (кадастровий номер 10003007). Державний акт на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_10 , на підставі вищевказаної ухвали сесії Львівської міської ради, на земельну ділянку площею 0,0030 га по по АДРЕСА_2 і зареєстрований у книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за 3-1 № 397 (кадастровий номер 10003007), не відповідає дійсності (т.1 а.с.92).
Повідомленням № 40/7/1 від 30 серпня 2007 року, виданим Управлінням земельних ресурсів у м.Львові, про те, що земельна ділянка площею 0,0030 га по АДРЕСА_2 знаходиться у власності ОСОБА_7 (Державний акт на право приватної власності на землю зареєстрований за № 397 від 26 липня 2001 року) (т.1 а.с.11).
Актом-попередженням ЖЕКу № 104 відділу житлового господарства Галицької районної адміністрації Львівського міськвиконкому за серпень 2007 року, щодо ОСОБА_5 про проведення ним самовільного будівництва гаражу, влаштування фундаменту, цегляної кладки на площі земельної ділянки площею 0,0030 га, розміром 5 х 6 м по АДРЕСА_7 , в якому останній власноручно пояснив, що правопорушення вони не скоїли, гараж будують для себе (т.1 а.с.144-145).
Копією постанови інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю № 641/г від 11 вересня 2007 року, згідної якої на гр. ОСОБА_10 накладено штраф у розмірі 102 грн. за самовільне будівництво гаражу в подвір`ї житлового будинку по АДРЕСА_2 без рішення органу влади та дозволу ДАБК (т.1 а.с.71).
Заявами ОСОБА_5 на імя Голови Галицької адміністрації м. Львова та міського голови м. Львова з яких вбачається, що підсудному було відомо про наявність рішення про виділення земельної ділянки потерпілому (т. а.с. 152, 171).
Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 на законних підставах володіє земельною ділянкою площею 0,0030 га по АДРЕСА_2 , що зокрема підтверджується Державним актом на право власності на землю серії ІІІ-ЛВ №065220, яка розташована на території Львівської міської ради і передана йому для будівництва гаража на АДРЕСА_2 (т.1 а.с.164).
Оцінюючи покази підсудного ОСОБА_5 про те, що він не захоплював земельної ділянки та не здійснював на ній самовільного будівництва, суд розцінює їх як такі, що дані підсудними з метою уникнути відповідальності за скоєне, а тому їх відхиляє.

Суд відхиляє покази підсудного та свідка ОСОБА_10 щодо непричетності до будівництва ОСОБА_5 та здійснення цього самовільного будівництва гаража покійним батьком свідка ОСОБА_10 (тестем підсудного ОСОБА_9 ), про якого в ході досудового слідства підсудний та свідок не згадували аж до смерті ОСОБА_9 , оскільки такі покази, на думку суду, спрямовані на уникнення від відповідальності за вчинені підсудним кримінально-карані діяння. Свідок ОСОБА_10 являється колишньою дружиною підсудного, вони мають спільних дітей, а тому її інтереси співпадають з інтересами підсудного. Крім того, на думку суду, даний свідок розуміє, що вказівка на вчинення злочину ОСОБА_9 є підставою для закриття даної кримінальної справи та уникнення підсудного від відповідальності. Також, суд вважає, що вказівка підсудного та вищеназваного свідка на причетність до будівництва самої ОСОБА_10 повідомлена суду з чітким усвідомленням того, що по даній справі вийшли строки притягнення до відповідальності, а відтак навіть встановлення факту причетності до цих злочинів ОСОБА_10 не дає правових підстав для призначення їй покарання, тобто таким чином вона все одно уникне відповідальності незалежно від змісту своїх показів, а такі покази, в свою чергу, сприятимуть уникненню від відповідальності ОСОБА_5 . Ці покази ОСОБА_5 та ОСОБА_10 спростовуються їх показами на досудовому слідстві, а також іншими дослідженими та перевіреними в судовому засіданні вищепереліченими доказами. Суд, також відхиляє посилання сторони захисту на накладні та квитанцію (т.5 а.с. 108-113), які виписані на ім`я свідка ОСОБА_10 з приводу придбання нею будівельних матеріалів, оскільки в ході розгляду справи не здобуто жодного доказу, що саме ці матеріали, які придбані згідно накладних, використані на будівництво гаражу. Більше того, той факт, що ОСОБА_10 придбала будівельні матеріали жодним чином не спростовує того, що будівництвом займався підсудний.
Крім того, суд не бере до уваги показами свідка ОСОБА_21 про те, що будівництвом гаража у дворі будинку АДРЕСА_2 займалася ОСОБА_10 , а ОСОБА_5 на будівництві він не бачив, оскільки такі жодним чином не спростовують факт вчинення злочину підсудним, так як даний свідок постійно не знаходився на будівництві від його початку і до закінчення, а відтак не міг бачити хто цим будівництвом займався, зокрема не може спростувати той факт, що згаданим будівництвом займався підсудний. Таким чином, ці покази не спростовують інші зібрані по справі вищенаведені докази.

В основу вироку суд кладе покази потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 . Покази цих осіб узгоджуються між собою та іншими перевіреними в ході розгляду справи доказами, в тому числі і з показами самого підсудного та свідка ОСОБА_10 , даними ними на досудовому слідстві. Твердження підсудного та свідка ОСОБА_10 щодо чинення на них тиску з боку органу досудового розслідування та порушення процесуальних прав, зокрема права на захист, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, що зокрема підтверджується відсутністю будь-якого документа(рішення) процесуального характеру на підтвердження цих обставин, а також показами адвоката ОСОБА_22 , яка на досудовому слідстві представляла інтереси ОСОБА_10 і вказала в судовому засіданні, що тиску на її довірителя органом досудового розслідування не чинилось. Окремо суд вважає за необхідне відзначити, що врахування при винесенні вироку показів вищевказаних осіб (підсудного, потерпілого та свідків) даних ними під час досудового розслідування сприяли більш повному та об`єктивному розгляду справи, оскільки такі покази надані ними через невеликий, в порівнянні з часом проведення даного судового розгляду, проміжок часу, який минув від події злочинів.

Таким чином, оцінюючи вищенаведені докази, суд вважає доведеним, що підсудний ОСОБА_5 вчинив самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдав значної шкоди її власнику та самовільне будівництво споруди на самовільно зайнятій земельній ділянці, тобто злочини, передбачені ч.ч.1,3 ст.197-1 КК України.

Обираючи вид та міру покарання підсудному, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу підсудного: раніше не судимого, за місцем проживання скарг не поступало, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має трьох дітей, тривалий час з моменту вчинення злочинів і відсутність відомостей про іншу протиправну поведінку підсудного після їх вчинення.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підсудному ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції статей, за якими кваліфіковано його дії.

Разом з тим, оскільки встановлено, що ОСОБА_5 вчинив злочини, передбачені ч.ч.1,3 ст.197-1 КК України, з дня вчинення яких минув строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, дані злочини, згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, суд приходить до переконання, що підсудного слід звільнити від покарання за вчинення даних злочинів, на підставі ч.5 ст.74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України.

Речові докази по справі - Державні акти на право приватної власності на землю, а саме: ІІІ-ЛВ № 065220 на ім`я ОСОБА_7 , ІІІ-ЛВ № 065210 на ім`я ОСОБА_10 , ІІІ-ЛВ № 065409 на ім`я ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_27 (т.2 а.с.211-212, 213-214) слід залишити при справі.
З ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави 470 гривень 76 копійок - витрат за проведення по справі експертизи(т.1 а.с.189).

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України (1960 року), суд

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1,3 ст.197-1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу:

-за ч.1 ст.197-1 КК України в розмірі 250(двісті п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

-за ч.3 ст.197-1 КК України в розмірі 400(чотириста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ст.70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 400(чотириста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ч.5 ст.74, п.2 ч.1 ст.49 КК України - звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.

Речові докази по справі - державні акти на право приватної власності на землю, а саме ІІІ-ЛВ № 065220 на ім`я ОСОБА_7 , ІІІ-ЛВ № 065210 на ім`я ОСОБА_10 , ІІІ-ЛВ № 065409 на ім`я ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ІІІ-ЛВ № 065210 на ім`я ОСОБА_27 - слід залишити при справі.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до вступу вироку у законну силу залишити раніше обраний підписку про невиїзд. Після набрання вироком законної сили скасувати.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави 470 (чотириста сімдесят) гривень 76 копійок - витрат за проведення по справі експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 15-ти діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_28