АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа: 11-кп/796/997/2015 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Київ, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.01.2014 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Подільського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Оболонського районного суду м. Києва від 20 січня 2014 року до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки, остаточне покарання ОСОБА_4 призначено у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін.
Зазначено, що строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного затримання, а саме з 17 лютого 2015 року.
В межах кримінального провадження частково задоволено цивільний позов ОСОБА_6 та стягнуто з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 5 862 грн. 60 коп. та моральну шкоду в розмірі 6 000 грн.
Крім того, з ОСОБА_4 стягнуто витрати за проведення товарознавчої експертизи в дохід держави в розмірі 196 грн. 56 коп.
Вироком також вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно вказаного вироку, ОСОБА_4 15.06.2014 року приблизно о 18 год. 00 хв. перебував у кімнаті квартири своєї знайомої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час, коли ОСОБА_6 вийшла з кімнати ОСОБА_4 помітив, що на ліжку лежить сумка, в якій знаходилася фотокамера, яка належить ОСОБА_9 , та в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 повторно таємно викрав з вказаної сумки фотокамеру «Sony SLT-A58K kit18-55 mm», вартістю 5605 грн., всередині якої знаходилася карта памяті «Transcend SDHC 32 gbclass», вартістю 257 грн. 60 коп.
Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 5 862 грн. 60 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
На даний вирок суду, прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій він не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_4 та кваліфікацію дій останнього, просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в наслідок м`якості, та постановити новий вирок, яким ОСОБА_4 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Прокурор вважає, що суд при призначенні покарання недостатньою мірою врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість злочину та особу засудженого, що мало наслідком призначення ОСОБА_4 занадто м`якого покарання.

Також вважає, посилання суду на щире каяття ОСОБА_4 , як пом`якшуючу обставину - необґрунтованим, оскільки обвинувачений жодним чином не сприяв розкриттю злочину, переховувався від органу досудового розслідування, в зв`язку з чим був оголошений в розшук, завдану шкоду потерпілій не відшкодував.
При цьому, прокурор ОСОБА_10 вважає, що за таких обставин з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень ОСОБА_4 необхідно призначити більш суворе покарання, ніж призначено вироком Подільського районного суду м. Києва.
Потерпіла ОСОБА_6 , на даний вирок суду також подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Поділського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заподіяної матеріальної та моральної шкоди, як викладено в цивільному позові потерпілої та ухвалити нове рішення щодо міри покарання ОСОБА_4 враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості.

ОСОБА_6 вважає, що вирок постановлений з порушенням об`єктивності, справедливості та неупередженості, а висновки суду першої інстанції в частині визначення судом розміру шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої необґрунтованими.

Потерпіла звертає увагу колегії суддів на те, що хворіє з 2001 року, є інвалідом 2-ї групи, після вчинення кримінального правопорушення стан здоровя її погіршився, тому вважає, що сума відшкодування моральної шкоди судом занижена, і не відповідає перенесеним душевним стражданням.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який не підтримав скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, потерпілу, яка підтримала апеляційні скарги та просила їх задовольнити, думку захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а скарга потерпілої підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції, щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і докази стосовно яких не досліджувались.
З матеріалів справи вбачається, що вирок суду, щодо ОСОБА_4 , в частині доведеності вини, кваліфікації його дій, учасниками кримінального провадження не оскаржується, тому апеляційний суд не перевіряє законність вироку суду в цій частині та вважає, що дії останнього за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно.
Доводи апеляційної скарги прокурора, щодо невідповідності призначеного ОСОБА_4 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в наслідок м`якості колегія суддів вважає необґрунтованими.
Обираючи ОСОБА_4 покарання суд першої інстанції врахував вимоги ст. 65 КК України та межі санкцій встановлені ч. 2 ст. 185 КК України, те що даний злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий, те що за місцем проживання він характеризується позитивно, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває.
Також судом враховано конкретні обставини справи, значну суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого, те що він вчинив новий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком.

При призначені ОСОБА_4 покарання суд вказав на наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримав загальних засад призначення покарання, передбаченх ст.. 65 КК України, що спростовує доводи апеляційної скарги прокурора про протилежне. На переконання колегії суддів , призначене ОСОБА_4 основне покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому підстави для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, відповідно і зміни вироку, як про це ставиться питання прокурором, відсутні.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги потерпілої про допущення судом порушення вимог закону при вирішенні цивільного позову заслуговують на увагу.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особи особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Частиною 3 ст. 370 КПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення цивільного позову ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5 862 гривні 60 копійок та моральної шкоди в розмірі 6 000 гривень.
Однак, у матеріалах справи наявний рахунок фактура № СФКІА- від 13.03.2015 (арк. 107), який підтверджує суму витрат ОСОБА_6 на придбання фотокамери «Sony SLT-A58K kit 18-55 mm» та карти пам`яті «Transcend SDHC 32 gbclass», що становить 15 114 гривень.
На підставі наведеного, колегія суддів, за наявності належних доказів суми понесеної потерпілою ОСОБА_6 матеріальної шкоди, вважає за необхідне задовольнити цивільний позов потерпілої у частині відшкодування матеріальної шкоди, а в частині відшкодування моральної шкоди відмовити.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода, серед іншого, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Враховуючи фактичні та правові підстави, колегія суддів з урахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності, майнового стану винної особи та інших обставин справи вважає, що сума моральної шкоди внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень у розмірі 6 000 гривень є достатньою та збільшенню не підлягає.
З огляду на викладене, вирок в частині цивільного позову підлягає зміні, а апеляційна скарга потерпілої частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 128, 129, 404, 405, 407, 408, 418, 420 КПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 - задовольнити частково, апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення.
Вирок Подільського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року, щодо ОСОБА_4 змінити в частині вирішення цивільного позову.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 15 114 гривень 00 копійок.
У решті вирок Подільського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року, щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4