Справа № 11-1100/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 03.11.2010
УХВАЛА

Іменем України

03 листопада 2010 року Апеляційний суд Київської області в складі:

головуючого - судді - Бех М.О.

суддів - Черкасова В.М., Шроля В.Р.,

з участю прокурора - Стаховської Н.О., засудженого ОСОБА_1, його захисника -адвоката - ОСОБА_2, потерпілих - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, представника потерпілих - адвоката ОСОБА_7, представника страхової компанії «Інвестсервіс» ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1, прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції. потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, представника потерпілих -ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.08.2010 року, яким:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України з вищою освітою, одружений, працюючий головним спеціалістом МОЗ України, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимий, -

засуджений за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на засудженого обов'язків: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи та з»являтися на реєстрацію в ці органи за місцем проживання в строки, визначені КВІ.

За вироком ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що 20.11.2009 року, близько 19 годин ЗО хвилин, керуючи автомобілем «Шевролет Лачетті», з реєстраційним номером АІ 3646 ВС, на 19км+900м. автодороги «Київ-Одеса», в лівій смузі руху в напрямку м. Біла Церква, поблизу с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області, проявив злочинну недбалість, не обрав безпечну швидкість і не дотримавшись безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 110307-42», з реєстраційним номером АІ 8069 АХ, під керуванням ОСОБА_9, який рухався попереду в попутному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ЗАЗ 110307-42» ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, від яких помер в лікарні, а водій даного автомобіля - ОСОБА_9 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В прямому причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали - спричиненням смерті потерпілому ОСОБА_10 і середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9 знаходяться порушення водієм ОСОБА_1 наступних вимог Правил дорожнього руху України: п.1.3. згідно якого: «Учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»; п.1.5. згідно якого: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збтиків»; п.12.1, згідно якого: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості

руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п.13.1, згідно якого: «Водій незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного і засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу».

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду змінити, виключити з вироку додаткову міру покарання та рішення про задоволення цивільних позовів про відшкодування моральної шкоди потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Засуджений в своїй апеляції зазначає, що суд задовольнив цивільні позови по відшкодуванню моральної шкоди потерпілих всупереч принципам справедливості та розумності, оскільки завищив розмір відшкодування шкоди, дослідивши при цьому його матеріальний стан та враховуючи наявність на його утриманні неповнолітньої дочки.

В апеляції прокурора ставиться питання про скасування вироку суду щодо ОСОБА_1 в зв'язку з невідповідністю призначеного судом покарання, тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості та призначення йому більш суворого покарання. Прокурор вважає, що судом не в повній мірі враховані дані, що характеризують особу засудженого, тяжкість скоєного злочину, його ставлення до скоєного, наявність обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання. Також прокурор вказує, що ОСОБА_1 як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду заперечив факт сп'яніння.

В апеляціях потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, представника потерпілих - ОСОБА_7 йдеться про скасування вироку суду щодо ОСОБА_1 в зв'язку з м'якістю призначеного покарання, та постановлення нового вироку, яким згідно апеляції, необхідно визнати знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння у момент вчинення злочину, призначити засудженому покарання відповідно до тяжкості скоєного злочину у вигляді реального позбавлення волі, із взяттям під варту в залі суду та задовольнити цивільні позови потерпілих у повному обсязі.

В своїх апеляціях потерпілі посилаються на грубе ігнорування, зневажливе ставлення ОСОБА_1 до вимог ПДР, порушення яких спричинило смерть потерпілого; на покази свідків в яких вказано, що засуджений ОСОБА_1 під час скоєння ДТП знаходився в стані алкогольного сп'яніння; на те, що судом безпідставно визнано пом'якшуючою обставиною щире каяття та часткове відшкодування шкоди потерпілим.

***

Заслухавши суть вироку, повідомлення ким і в якому обсязі він оскаржується, з'ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляції в яких ставиться питання про призначення ОСОБА_1 більш суворого покарання та заперечує проти задоволення апеляції засудженого; заслухавши засудженого, який в поясненнях, дебатах та останньому слові просив вирок щодо нього змінити з підстав викладених в його апеляції, заслухавши захисника засудженого адвоката ОСОБА_11, який також вважає, що вирок суду в частині призначеного основного покарання є законним і обґрунтованим, а в частині вирішення цивільних позовів та додаткового покарання - підлягає зміні, з»ясувавши позиції потерпілих та їх представника, які вважають призначене засудженому покарання м'яким і просять призначити йому більш суворе покарання, та вирішити питання про задоволення заявлених ними цивільних позовів у повному обсязі, при цьому заперечують обґрунтованість апеляцій засудженого та прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій та заперечення на апеляції, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляцій помічника прокурора, потерпілих і їхнього представника та залишення без задоволення апеляції засудженого.

У відповідності до ст.,323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим; обґрунтовується вирок лише тими доказами, які були розглянуті в судовому засіданні; докази повинні бути оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись

законом.

Цих вимог закону судом не дотримано.

Як вбачається з вироку, роблячи висновок про відсутність в діях водія автомобіля «Шевролет Лачетті» ОСОБА_1 порушення ним п.п. «а», п.2.9 Правил дорожнього уху та виключаючи, в зв'язку з цим, з обвинувачення ОСОБА_1 таку обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, суд посилається на покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які вони давали в судовому засіданні, та на покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в ході проведення досудового слідства, вказуючи, що в судовому засіданні свідки, які спілкувалися із підсудним після скоєння ним ДТП, давали суперечливі показання з приводу ознак, на підставі яких вони припускали, що підсудний знаходився в стані алкогольного сп'яніння.

Разом з тим з протоколу судового засідання вбачається, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні не допитувалися, як зазначається у вироку, а при дослідженні їхніх показань судом не дотримано вимоги ст..306 КПК України, оскільки сама по собі заява свідка про розгляд справи без його присутності не є підставою для оголошення його показів в ході судового слідства.

За змістом п. 2 ч.1 ст.306 КК України оголошення показань свідка в судовому засіданні можливе лише за умови якщо причини його неявки в судове засідання є поважними.

Крім того, з протоколу судового засідання вбачається що потерпілий ОСОБА_9В, та свідок ОСОБА_16 вказують на наявність у ОСОБА_1, коли він знаходився на місці дорожньо-транспортної пригоди, запаху алкоголю з порожнини рота, а свідок ОСОБА_17 з поведінки ОСОБА_1 зробив висновок, що той перебуває в стані алкогольного

сп'яніння (а.с.105-111 т.2).

Також роблячи висновок про те, що ОСОБА_1 під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди не перебував в стані алкогольного сп'яніння суд не взяв до уваги того, що ОСОБА_1 умисно уникнув проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі відразу після ДТП та не врахував положення діючого законодавства, зокрема Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння або перебування їх під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.09.2009 року № 400/666.

Як зазначено в п.1.3. цієї Інструкції ознаками алкогольного сп'яніння є запах алкоголю з порожнини рота та поведінка, яка не відповідає обстановці.

Саме на ці ознаки вказували допитані в ході досудового слідства свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13, ОСОБА_14 таЯремчукМ.В. (а.с.116-122, 123-126, 136-138, 139-140 т.1).

Згідно ст.64 КПК України при розгляді кримінальної справи підлягають доказуванню подія злочину, зокрема обставини його вчинення, обставини, які пом'якшують та обтяжують покарання тощо.

Не перевіривши належним чином в якому стані перебував ОСОБА_1 під час вчинення ДТП суд, проте, при призначенні покарання винному зазначив про відсутність обставини, яка може обтяжувати його покарання, що свідчить про недотримання судом вимог як вищевказаної статті процесуального закону, так і ст.65 КК України .

За змістом ст.367 КПК України невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є підставою для скасування вироку.

За вказаних обставин вирок суду законним визнаватися не може і підлягає скасуванню з направленням справи до Києво-Святошинського районного суду на новий судовий розгляд іншим складом суду.

Якщо при новому судовому розгляді вину ОСОБА_1 буде встановлено в обсязі, зазначеному в обвинувальному висновку, та при незмінній позиції потерпілих щодо призначення винному покарання у виді реального позбавлення волі - застосування судом ст.,75 КК України слід вважати м'яким.

При вирішенні цивільних позовів ОСОБА_4, ОСОБА_3 та представника потерпілих - ОСОБА_7 необхідно врахувати обґрунтування, наведені

цивільними позивачами в апеляційних скаргах, а при вирішенні цивільного позову Ригаровича.Дмитра Олександровича, щодо стягнення моральної шкоди, слід керуватися положеннями ст..1168 КК України.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляції потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та їхнього представника ОСОБА_7, а також помічника прокурора Києво-Святошинського району Балійчука Р.І. задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 серпня 2010 року щодо ОСОБА_1 скасувати, кримінальну справу направити до того ж суду на новий судовий розгляд іншим складом суду.

Головуючий

Судді