Справа № 390/2051/15-к
Провадження № 1-кп/390/219/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.12.2015 року Колегія суддів Кіровоградського районного суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калинівка, Кіровоградського району та області, громадянина України, росіянина, освіта - професійно-технічна, працюючого на ДП «Інгульська шахта» зварювальником, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.289 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав та пояснив суду, що 05.09.2015 року він перебував у себе вдома та займався своїми справами, тоді вирішив зателефонувати своєму знайомому ОСОБА_6 , в ході розмови з яким останній повідомив, що він знаходиться вдома, по АДРЕСА_3 та запросив його в гості. Зібравшись він сів на свій велосипед та поїхав до нього додому. Приїхавши до ОСОБА_6 він побачив, що у нього вдома перебуває ОСОБА_9 , вони вдвох сиділи та випивали спиртні напої, після чого і він до них приєднався. ОСОБА_10 прохав його, щоб він допоміг зарізати двох баранів, та зняти з них шкуру, так як знав, що він вміє це робити. На що він не погодився це робити, та між нами виникла сварка. Тоді ОСОБА_10 заховав його велосипед та разом із ОСОБА_6 пішли до будинку. Він в цей час вийшов на подвір`я вищевказаного домоволодіння та помітив автомобіль «Toyota Cruiser 80», належний ОСОБА_6 та вирішив на ньому поїхати додому. Також до автомобіля був приєднаний причеп, в якому знаходилось два барана. Тоді він відкрив дверцята автомобіля та помітив в замку запалювання ключі, сів за кермо, завів двигун та поїхав додому. В трьохста метрах від власного будинку він залишив автомобіль, взяв ключі та пішов додому. Через деякий час до нього приїхали працівники міліції, які в ході огляду місця події вилучили в нього вдома автомобільні ключі від автомобіля, належного ОСОБА_6 . У скоєному щиро кається та просив суд не карати його суворо,. пояснив, суду що потерпілий не має до нього жодних претензій, адже він повернув йому автомобіль та баранів у цілісному стані і останній не зазнав матеріальної шкоди.
Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , його вина підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження, які досліджено судом в ході судового розгляду, а саме:
- протоколом огляду місця події від 05.09.2015 року ( а.с. 51-54);
- протоколом огляду місця події від 05.09.2015 року( а.с. 56-59);
- протоколом огляду місця події від 05.09.2015 року( а.с. 60-65);
- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 1670 від 17.09.2015 року (а.с. 80 84);
- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 1671 від 18.09.2015 року (а.с. 88 - 93);
- довідкою про ринкову вартість барана для оцінки збитків від 11.09.2015 року за № 61 (а.с. 95).
Органом досудового слідства дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 3 ст. 289 КК України, як, незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало великої матеріальної шкоди.
Проте з таким висновком колегія суддів погодитись не може, так як, даний висновок про кваліфікацію правопорушення за ч.3 ст 289 КК України не ґрунтується на зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні доказах.
Доводи сторони обвинувачення про те, що органом досудового слідства вірно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 289 КК України є безпідставними, та незаконними.
Так, відповідно Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року (з послідуючими змінами і доповненнями) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».зазначено, що відповідно до частини 2,3 ст.289 КК України та п.3 примітки до цієї статті матеріальна шкода визнається значною у разі заподіяння реальних збитків на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а великою - у разі завдання реальних збитків на суму понад двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При вирішенні питання про те, чи були збитки реальними, необхідно виходити з положень п.1 ч.2 ст.22 Цивільного Кодексу України, де зазначено, що такими збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, що вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Якщо транспортний засіб не зазнав ніяких пошкоджень унаслідок незаконного заволодіння, його технічний стан не погіршився і відновлення він не потребує або сума відновлених витрат менша від зазначеної у п.3 примітки до ст. 289 КК України, така кваліфікуюча ознака, як заподіяння значної або великої шкоди, відсутня.
Отже, в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та спростовується зібраними по справі доказами кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.289 КК України, зокрема не знайшла свого підтвердження кваліфікуюча ознака, - завдання великої матеріальної шкоди потерпілому, адже автомобіль «Toyota Cruiser 80», д.н. НОМЕР_1 , до якого був причеплений причеп «SAM LAWETA», д.н. НОМЕР_2 , всередині якого знаходилось два барани річного віку не зазнали жодних ушкоджень та повернуті потерпілому. Що підтверджується заявою потерпілого ОСОБА_6 , який жодних претензій як матеріального так і морального характеру до ОСОБА_8 не має.( а.с. 23 )
За таких обставин, колегія суддів вважає доведеним вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом., виключивши кваліфікаційну ознаку завдання великої матеріальної шкоди.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із вимог ст.65 КК України, щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин середньої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Обвинувачений ОСОБА_8 має виключно позитивні характеристики.
З урахуванням викладеного, обставин справи, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідків, вини обвинуваченого та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, виключно позитивні характеристики обвинуваченого, колегія суддів вважає, що достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 буде призначення йому покарання у виді штрафу .
Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням колегії суддів, відповідає не тільки тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.
Судові виртрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого, а речові докази повернення за належністю.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 ( тисячу сімсот) грн.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 на час апеляційного оскарження не обирати.
Стягнути з ОСОБА_8 1536 грн. судових витрат за проведення судово-автотоварознавчих експертиз під час здійснення досудового розслідування.
Речові докази по справі, а саме: автомобільні ключі, автомобіль «Toyota Cruiser 80», д.н. НОМЕР_1 , причеп «SAM LAWETA», д.н. НОМЕР_2 , та два барани, які передані потерпілому під зберігальну розписку залишити за належністю їх власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий судя /підпис/

Судді /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного

суду Кіровоградської області ОСОБА_1