АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1631/15 Справа № 200/8764/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086, щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого в режимі

відеоконференції ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Дніпропетровської області просить змінити вирок суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключивши із вироку суду призначення покарання на підставі ст. 71 КК України, застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України, приєднавши частково покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року у виді позбавлення волі на строк два місяці та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки два місяці. Посилається на те, що злочин, за який ОСОБА_6 засуджено вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року, обвинувачений вчинив протягом 30 грудня 2014 року - 05 січня 2015 року, тобто до постановлення вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року.

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року та остаточно визначено покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк два роки два місяці з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати ДНДІСЕ при проведенні судово-товарознавчової експертизи у сумі 300 грн.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у крадіжці, вчиненій повторно за обставин, детально викладених у вироку.

Як установив місцевий суд, у період з 30 грудня 2014 року по 05 січня 2015 року ОСОБА_6 біля буд. АДРЕСА_2 шляхом вільного доступу викрав з автомобіля марки «АЗЛК» моделі 214054 д/н НОМЕР_1 належне ОСОБА_8 майно, загальною вартістю 3080 грн., спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на зазначену суму.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення прокурора ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області,обвинуваченого ОСОБА_6 , який поклався на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора на вирок суду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку, зокрема, є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, обґрунтовано наявними у кримінальному провадженні доказами, що в апеляційному порядку не заперечуються. Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК Українитакож є правильною і прокурором не оспорюється.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Що стосується тверджень прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність до обвинуваченого ОСОБА_6 , вони ґрунтуються на матеріалах провадження, тому заслуговують уваги.

Згідно з вимогами ст. 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність тягне за собою скасування або зміну судового рішення.

Зі змісту частини 4 ст. 70 КК України вбачається, що якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими у ст. 72 цього Кодексу.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_6 раніше засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2014 року за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк два роки, а на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк два роки один місяць.

ОСОБА_6 злочин, за який його засуджено в цій справі, вчинив протягом 30 грудня 2014 року - 05 січня 2015 року, тобто до постановлення щодо нього попереднього вироку.

Втім суд, призначаючи покарання ОСОБА_6 , застосував положення статті 71 КК України і шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року призначив остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк два роки два місяці, таким чином неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню.

За таких обставин, суд повинен був призначити ОСОБА_6 покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити: виключити рішення суду про призначення ОСОБА_6 покарання на підставі ст. 71 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом складання призначених покарань із врахуванням вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк два роки два місяця.

В решті вирок щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_6 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4