Справа № 1- 195/11
ВИРОК

Іменем України

28 листопада 2011 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого-судді - Скарлат О.І.,

при секретарі - Зуровій Є.П., Романенко О.С.

за участі прокурора - Кривошеї С.В.

захисника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальну справу про бвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця .Києва, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, працюючого оператом у Філії ІІрАТ «СБК» с. Озера Бородянського району Київської області,проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку ст.89 не судимого, в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.190 , ч.2 ст.186 КК України, -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_6, неодруженого, працюючого водієм експедитором ПП «Самчук», проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_7, в порядку ст. 89 не судимого, в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України ,

встановив:

12червня 2011 року близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння на автобусній зупинці по вулиці Леніна в с. Гаврилівка Вишгородського району Київської області, побачивши в руках у ОСОБА_4 мобільний телефон марки «fly DS 150» вирішив шляхом обману заволодіти ним. Реалізуючи свій намір на незаконне заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_2 з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману попросив у ОСОБА_4 мобільний телефон марки «fly DS 150», пояснивши, що йому необхідно зателефонувати дружині, пообіцявши повернути мобільний телефон після розмови. Будучи впевненим, що ОСОБА_2 поверне мобільний телефон, ОСОБА_4 погодився і добровільно передав ОСОБА_2 свій мобільний телефон. ОСОБА_2 взявши до рук мобільний телефон, зробив вигляд, що розмовляє з нього, після чого, скориставшись тим, що ОСОБА_5 відвернув від нього увагу, втік з місця події з мобільним телефоном додому.

13червня 2011 року близько 01 години ночі, перебуваючи в стані алкогольного спяніння біля будинку №10 по вул. Садовій в с. Гаврилівка Вишгородського району Київської області за попередньою змовою з ОСОБА_3, умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, спричинили насильницькі дії відносно ОСОБА_6, а саме наносили йому удари руками та ногами в область голови та по різним частинам тіла, від чого ОСОБА_6 отримав легкі тілесні ушкодження. Після того, як ОСОБА_6 від отриманих ударів впав на землю, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з лівої кишені штанів ОСОБА_6 відкрито викрали його мобільний телефон марки «Samsung - GT S-5230». вартістю 800 грн.

Згідно висновку експерта № 46/487/ж у ОСОБА_6 мали місце численні синці і садна голови, обличчя, шиї, тулуба і верхніх кінцівок. Ушкодження заподіяні тупим(ими) предметом(ами), зокрема - руками, ногами (удари, стискання). Описані в медичній документації ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні, скороминущі наслідки для здоровя (тривалістю до 6-ти діб).

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 винним себе у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю, пояснив, що 12 червня 2011 року близько 20.00 години він перебував на автобусній зупинці в с. Гаврилівка Вишгородського району Київської області, спілкувався з знайомими та вживав спиртні напої. В цей час він побачив невідомих хлопців, які стояли в стороні, підійшов до них, запропонував їм купити горілки та випити за знайомство. Погоджуючись на це ОСОБА_4 купив горілки та вони почали випивати за знайомство. Через деякий час він підійшов до ОСОБА_4 попросив мобільний телефон, пояснивши, що йому необхідно зателефонувати дружині, пообіцявши повернути мобільний телефон після розмови. ОСОБА_4 надав свій мобільний телефон ОСОБА_2 після того як ОСОБА_4 відвернувся він зайшов за магазин і разом з телефоном пішов додому. Зустрівшись з ОСОБА_3 продовжили вживати спиртні напої в помешканні ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1. Через деякий час в двері квартири постукав ОСОБА_4 і запитував про свій телефон, нічого не пояснюючи він наніс удар ОСОБА_4 кулаком в область щелепи, від несподіваних дій останній вибіг з будинку. Повернувшись в квартиру розказав про те, що сталося ОСОБА_3 та вони разом пішли шукати ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Біля будинку №10 в с. Гаврилівка по вул. Садовій вони зустріли ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які побачивши їх почали тікати в різні сторони. Побачивши, що ОСОБА_6 тримає за шию ОСОБА_3 він підбіг до нього та наніс удар в область голови в результаті чого ОСОБА_6 впав на землю., а тим часом ОСОБА_3 витягнув з кишені штанів ОСОБА_6 мобільний телефон , після чого ОСОБА_3 передав йому телефон та він поклав його до кишені та пішли додому. В скоєному підсудний ОСОБА_2 щиро покаявся та просив суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю, пояснив, що близько 01 години 13 червня 2011 року він разом з ОСОБА_2 вживати спиртні напої в у нього в помешканні за адресою АДРЕСА_1. Через деякий час в двері квартири постукав ОСОБА_4 і запитував про свій телефон, ОСОБА_2 вийшов з квартири в коридор підїзду, повернувшись в квартиру розказав йому, що приходили хлопці та у нього щось вимагали. Вони разом пішли шукати ОСОБА_4 та ОСОБА_6 щоб з ними поговорити. Біля будинку №10 в с. Гаврилівка по вул. Садовій вони зустріли ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які побачивши їх почали тікати в різні сторони. Він, наздогнавши ОСОБА_6 повалив його на землю, наніс декілька ударів руками в область тулуба та по обличчю, вирвавшись ОСОБА_6 схопив за його шию, в цей час підбіг ОСОБА_2 та наніс ОСОБА_6 удар по голові. Від удару ОСОБА_6 впав, тоді він витягнув з кишені штанів ОСОБА_6 мобільний телефон, після чого передав ОСОБА_2 телефон та він поклав його до кишені та пішли додому. В скоєному підсудний ОСОБА_3 щиро покаявся та просив суворо не карати.

Підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 попросили слухати справу по спрощеному порядку, відмовилися від дослідження доказів, від допиту потерпілих та свідків та письмових доказів, наявних в справі, пояснили, що правильно розуміють зміст вказаного клопотання, про що підписали письмову заяву від 18.10.2011 року.

Відповідно до ч.3 ст.299 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом зясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин , чи добровільною та істинною є їх згода, а також їм розяснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку, що вина підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованих їм злочинів доведена повністю.

Дії підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по вчиненню крадіжки мобільного телефону у ОСОБА_6 досудовим слідством вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого.

Дії підсудного ОСОБА_2 по заволодінню мобільним телефоном у ОСОБА_4 досудовим слідством вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Вирішуючи питання про обрання міри покарання підсудному ОСОБА_2 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини скоєння злочину, причини та умови, які сприяли вчиненню злочину, враховує умови його життя, дані про особу винного, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_2 суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного спяніння , що передбачено п. 13 ст.67 КК України.

Обставинами, що помякшують покарання, суд визнає щире каяття підсудного у вчиненні злочину, сприяння розкриттю злочину, усунення заподіяної шкоди, що передбачено п.1,2 ч.1 ст.66 КК України.

Враховуючі вказані обставини, суспільну небезпеку скоєного, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі, а у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 у виді штрафу.

При призначенні міри покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховуючи особу винного, його позитивну характеристику, наявність помякшуючих покарання обставин, в порядку ст.89 КК України не судимий, вину свою визнав, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, тяжких наслідків не настало, потерпілі ніяких претензій матеріального характеру до підсудного ОСОБА_2 не мають, має постійне місце проживання та роботи, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_2 можливе без відбування покарання у вигляді позбавлення волі, але в умовах нагляду за його поведінкою з боку органів кримінально-виконавчої інспекції та вважає за доцільне звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покласти на нього обовязки згідно п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

В силу ст.72 КК України покарання за ст.190 ч.1 КК України у вигляді штрафу виконувати самостійно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання підсудному ОСОБА_3 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини скоєння злочину, причини та умови, які сприяли вчиненню злочину, враховує умови його життя , дані про особу винного, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3 суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного спяніння , що передбачено п. 13 ст.67 КК України.

Обставинами, що помякшують покарання, суд визнає щире каяття підсудного у вчиненні злочину, сприяння розкриттю злочину, усунення заподіяної шкоди, що передбачено п.1,2 ч.1 ст.66 КК України.

Враховуючі вказані обставини, суспільну небезпеку скоєного, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні міри покарання підсудному ОСОБА_3, суд враховуючи особу винного, його позитивну характеристику, наявність помякшуючих покарання обставин, в порядку ст.89 КК України не судимий, вину свою визнав, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, тяжких наслідків не настало, потерпілі ніяких претензій матеріального характеру до підсудного ОСОБА_3 не мають, має постійне місце проживання та роботи, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_3 можливе без відбування покарання у вигляді позбавлення волі, але в умовах нагляду за його поведінкою з боку органів кримінально-виконавчої інспекції та вважає за доцільне звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покласти на нього обовязки згідно п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст. 323 -335 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 - визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.

2 ст. 186 КК України та ч. 1 ст. 190 КК України і призначити покарання: за ч. 2 ст. 186 КК України - 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

за ч.1 ст.190 КК України у вигляді штрафу у розмірі пятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 грн.).

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 обовязок періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції.

На підставі ч.3 ст.72 КК України призначене засудженому ОСОБА_2 покарання за ст.190 ч.1 КК України у вигляді штрафу виконувати самостійно.

ОСОБА_3 - визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обовязок періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді підписки про невиїзд.

Речові докази по справі - мобільний телефон «fly DS 150» та мобільний телефон «Samsung - GT S-5230», залишити у володінні потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Вирок протягом 15 діб з моменту його проголошення може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд.

Суддя