УХВАЛА Справа №200/18382/13к

Ім`ям України Провадження № 1-кс/200/5131/2013

15 січня 2014 року м. Дніпропетровськ

Слідчий судця Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на дії слідчих УСБ України у Дніпропетровській області, -

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою, у якій прохав про наступне: порушити кримінальну справу про вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст.. 383 КК України та притягти її до кримінальної відповідальності; внести його повідомлення про вчинення ОСОБА_5 злочину до ЕРДР; провести у триденний строк процесуальні дії за його клопотанням; матеріали кримінального провадження направити до Верхньодніпровського РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області до слідчого ОСОБА_6 ; вислати йому довідку; визнати порушення слідчим процесуального права, передбаченого ст. 220 КПК України, яке полягає у бездіяльності з розгляду його клопотання у триденний строк та негайного надіслання йому належної постанови; зобов`язати слідчого припинити бездіяльність щодо розгляду його клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, у відповідності до вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність»; зобов`язати слідчого розглянути його клопотання від 23 серпня 2013 року про проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, у передбачений ст. 220 КПК України триденний строк.

Підставою для задоволення скарги вказав наступне. Так, 23 серпня 2013 року він звернувся до УСБ України у Дніпропетровській області із заявою про вчинення 19 липня 2013 року стосовно нього ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст. 383 КК України, а також надав клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій. Станом на 02 вересня 2013 року його заяву та його клопотання не розглянуто. Це є порушенням з боку працівників служби, вимог ст. 220 КПК України, тому що ОСОБА_5 вчинила стосовно нього злочин: звернулася до Верхньодніпровського РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області із заявою про вчинення ним стосовно неї злочину, тоді, коли він стосовно неї злочину не вчиняв, а навпаки, родина Кулішових у м. Верхньодніпровську намагається будь-яким чином заманити його у пастку для фізичної розправи з ним. З тих підстав, що кримінальну справу по його заяві не порушено, його клопотання у триденний строк не розглянуто, вважає, що має усі підстави для задоволення скарги у визначений ним спосіб.

У судовому засіданні скаржник свою скаргу підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту скарги. Додатково пояснив, що йому відомо про той факт, що і його заяву про вчинення злочину ОСОБА_5 , і його клопотання про проведення слідчих і негласних дій, зі служби безпеки направлено до ГУМВС України у Дніпропетровській області для вирішення по суті. Не дивлячись на направлення, суті це не міняє, так як працівники служби безпеки порушили вимоги своїх внутрішньовідомчих нормативних документів.

Представник УСБ України у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, надав копії документів про вирішення заяви та клопотання скаржника. Учасники процесу не заперечувати проти розгляду справи за відсутності представника УСБ України у Дніпропетровській області. З цих підстав, у відповідності до вимог ч. З ст. 306 КПК України, справу розглянуто за його відсутності.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги за безпідставністю. Пояснив, що і заяву, і письмове клопотання скаржника, працівниками УСБ України у Дніпропетровській області, направлено за підслідністю, у відповідності до вимог ст. 216 КПК України, до ГУМВС України у Дніпропетровській області, для вирішення по суті. Тому підстав для задоволення скарги немає.

Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши надані документи, вважаю, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 216 КПК України, злочин, передбачений ст. 383 КПК України, є підслідністю слідчих органів внутрішніх справ. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора у вигляді невнесення ним відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, нездійснення ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. З цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

З наведених норм чинного кримінально-процесуального законодавства України та фактичних обставин справи виплаває наступне. ОСОБА_3 , вважаючи, що ОСОБА_5 вчинено злочин, передбачений ст. 383 КК України, звернувся до УСБ України у Дніпропетровській області із письмовою заявою про вчинення нею цього злочину, а також з відповідним клопотанням, прохаючи працівників служби безпеки внести відомості про вчинення цього правопорушення до ЄРДР, а після цього направити справу для проведення досудового слідства слідчому Верхньодніпровського РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_6 . Працівниками служби безпеки, які діяли у відповідності до вимог ст. 216 КПК України, надані ним документи (заяву і клопотання) направили за підслідністю, вважаючи, що вносити відомості до ЄРДР за його заявою про вчинення злочину, повинні працівники органів внутрішніх справ, які повинні здійснювати за цим складом злочину, досудове слідство. З тих підстав, що працівниками УСБ України у Дніпропетровській області заява ОСОБА_3 вирішена у відповідності до вимог ст. 216 КПК України, підстав для задоволення скарги не вбачаю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 216, 303, 307, 369, 371-372, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії слідчих УСБ України у Дніпропетровській області - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1