Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 11-92/11
Категорія ч.2 ст.367 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Ляшука В.В.

суддів: Слісарчука Я.А., Гузовського О.Г.

з участю: прокурора Сидоренка О.П.

засудженого ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 08 грудня 2010 року, яким засуджено,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, раніше не судимого,

- за ч.2 ст. 367 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями чи займатися діяльністю, повязаною з цими функціями на строк 1 рік;

На підставі ст. 75 КК України, звільнено засудженого від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік, якщо він за цей період не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього обовязки, передбачені п.п. 3, 4 ст. 76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично, протягом іспитового строку, зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком законної сили, залишено попередній підписку про невиїзд.

Згідно з вироком ОСОБА_1, займаючи посаду директора ТОВ „Виробничо - комерційна фірма „Нобліс" та одночасно директора ДП Овруцька насіннєва база по картоплі „Сортнасіннєовоч", будучи службовою особою, неналежно виконуючи свої службові обов'язки щодо управління підприємствами, в тому числі щодо збереження та належного догляду зелених насаджень, які визначенні Статутами цих підприємств та п.1,3, п.3,2 „Правил утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів України", що затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України від 14 грудня 1994 року за № 301/511, через несумлінне ставлення до них, допустив проведення з травня по червень місяць 2006 року порубку 133 дерев на території ДП Овруцької насіннєвої бази по картоплі „Сортнасіннєовоч", що в м. Овруч, вул. Правди, 47, за відсутності спеціального дозволу на їх видалення, що є порушення п 4.6 „Правил утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів України", хоча мав можливість отримати відповідні дозвільні документи на проведення рубки дерев, міг не надавати дозвіл на проведення рубки чи припинити її. Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 своїх обов'язків незаконно зрізано 133 дерева, чим заподіяні збитки довкіллю в сумі 88 355 грн., що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним державним інтересам в особі Овруцької міської ради, на рахунок якої повинні бути відшкодовані вказані збитки.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Посилається на те, що обвинувачення є неконкретним і в ньому не зазначено час вчиненого злочину.

Вказує, що на протязі всього червня 2006 року перебував у відпустці як директор ДП „Сортнасіннєовоч" , крім того зазначає, що термін дії контракту у нього закінчився і Фондом державного майна з ним не продовжувався. Засновником та директором ТОВ „Нобліс на час вирубки та на даний час являється ОСОБА_3, а не він. Вважає, що не вірно визначені матеріальні збитки, а саме 88355 грн., адже по справі не проводилась судово-екологічна експертиза, яка б могла визначити суму збитків, його клопотання з цього приводу суд відхилив. Вказує на те, що вирубані дерева не перебували на балансі міської ради. Викликає сумнів правильність встановлення кількості вирубаних дерев, оскільки спочатку вказували на вирубку 160 дерев, а згодом 130 дерев. Зазначає, що вирубка дерев може вчинятись лише умисно, він визнаний винним у неналежному виконанні обовязків службової особи двох підприємств, що призвело до незаконної порубки дерев, однак при цьому особи, які вчиняли вирубку до відповідальності не притягнуті, що виключає його відповідальність за халатність. Суд також не врахував, що особи які виконували роботи по вирубці дерев не є працівниками підприємств, розрахунок з ними проводив засновник та директор ТОВ „Нобліс ОСОБА_3, який також купував і бензопилу. Вважає, що висновки суду базуються лише на показаннях зацікавлених свідків, які проводили вирубку дерев, інші ж докази, які виправдовують його суд до уваги не взяв, мотиви з яких він відкинув ці докази у вироку не обґрунтував.

Апеляція прокурора, який приймав участь у розгляді справи на мякість призначеного покарання, до початку розгляду справи ним відкликана, а тому колегією суддів не розглядається.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію, міркування прокурора, який просив залишити апеляцію засудженого без задоволення, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст.365 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, зазначеного у вироку, підтверджуються сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, і досліджених судом, яким дана належна оцінка. Ці докази детально викладені у вироку суду.

Відповідно до п. 3.2, п. 4.6 Правил утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів України, які були чинними станом на травень та червень 2006 року, відповідальність за збереження зелених насаджень розташованих на території підприємств і належний догляд за ними покладається на ці підприємства. Знесення дерев, чагарників може здійснюватись лише у разі наявності спеціального дозволу (ордера).

Факт самовільного, без спеціального дозволу, знесення дерев на території ДП „Сортнасіннєовоч та ТОВ „ВКФ „Нобліс підтверджується протоколом огляду місця події з фототаблицями від 30.06.2006 р. /т.1 а.с 3-16/, протоколом додаткового огляду місця події від 14.09.2006 р. /т.1 а.с. 232-236/, а також актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 26.06.2006 р. /т.1 а.с. 117-118/

Відповідно до листа державного управління екології та природних ресурсів в Житомирській області від 05.08.2006 р. обстеження насаджень на території ТОВ „ВКФ „Нобліс не проводилось та не погоджувались матеріали на їх знесення. /т.1 а.с157/

Згідно до контракту реєстраційний № 3234 від 25.12.2000 р. директором ДП „Сортнасіннєовоч призначено ОСОБА_1 /т.1 а.с 165/, звільнений він з цієї посади, згідно його заяви, 1.07.2006 року, що слідує з протоколу зборів колективу Овруцької насіннєвої бази по картоплі ДП „Сортнасіннєовоч/т.1 а.с. 183/

За статутом Овруцької насіннєвої бази по картоплі ДП „Сортнасіннєовоч директор несе повну відповідальність за стан та діяльність насінбази. /т.1 а.с 172/

У відповідності з листом Овруцького районного відділу земельних ресурсів від 04.09.2007 р. № 1850 земельна ділянка на якій були знесені дерева, станом на травень та червень 2006 року, перебувала у користуванні Овруцької насіннєвої бази по картоплі ДП „Сортнасіннєовоч/т.2 а.с 159/.

З протоколу №1 установчих зборів учасників ТОВ „ВКФ „Нобліс від 10.01.2006 року та протоколу № 3 від 25.07.2006 р., вбачається, що ОСОБА_1 був призначений директором зазначеного товариства 10.01.2006 р. , а склав повноваження 25.07.2006 року./т.1 а.с.147, 247/

Факт перебування ОСОБА_1 на посаді директора ТОВ „ВКФ „Нобліс, в період травня та червня 2006 року та активного виконання ним своїх службових повноважень на цій посаді, також стверджується договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ДП „Сортнасіннєовоч від 01.05.2006 р., актом передачі майна від 25.05.2006 р., довідкою управління статистики. /т.1 а.с. 161,175,179/

Відповідно до Статуту ТОВ „ВКФ „Нобліс директор товариства є виконавчим органом товариства, що здійснює поточну діяльність та вирішує усі питання діяльності товариства. Директор несе безпосередню відповідальність за виробничу, господарську, фінансову діяльність товариства, організовує та забезпечує виконання рішень зборів учасників, а у даному випадку єдиного учасника, який володіє 100 % статутного капіталу ОСОБА_3В./т.1 а.с. 37,38/

Свідок ОСОБА_3, в судовому засіданні пояснив, що являється єдиним учасником ТОВ „ВКФ „Нобліс. До 25.07.2006 р. обовязки директора товариства виконував ОСОБА_1, який повинен був організувати вирубку чагарників оформивши для цього відповідні дозвільні документи, він лише порекомендував йому людей, однак зачистка території була проведена без дозволів.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 пояснили, що в травні та червні 2006 року проводили вирубку дерев на території ДП „Сортнасіннєовоч. Вперше приїхавши на місце робіт їх зустрів ОСОБА_1, який представився директором, переписав їх прізвища та дав вказівку якісно проводити вирубку. ОСОБА_8 на протязі усього часу здійснював безпосереднє керівництво вирубкою та зачисткою території, без його відома, вони не зрізали жодного дерева. Він видавав пилу, бензин, масло, а в кінці провів з ними розрахунок за роботу.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 пояснили, що працювали на ДП „Сортнасіннєовоч, під час перебування у відпустці, за вказівкою ОСОБА_1, вони викликались для робіт по перевезенню та складанню дров, гілля від знесених дерев.

Зазначені докази, в свої сукупності підтверджують правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, а зокрема те, що саме, ОСОБА_1, будучи одночасно керівником двох підприємств на території яких знаходились зелені насадження був відповідальним за їх збереження.

Ці докази спростовують доводи ОСОБА_1, про його непричетність до вирубки дерев, визнання відповідальним за проведення вирубки ОСОБА_3, який виконував функції вищого органу ТОВ „ВКФ „Нобліс, а також помилковості висновків суду про виконання ним обовязків керівників підприємств.

Лист ОСОБА_1, як директора ТОВ „ВКФ „Нобліс адресований міському голові м. Овруч від 12.05.2006 р. про надання дозволу на вирубку дерев та чагарників підтверджує, те, що він був обізнаний з порядком знесення дерев, знав про свій обовязок як керівника підприємства щодо збереження зелених насаджень, однак допустив вирубку без необхідних дозвільних документів.

Суд першої інстанції, як вважає колегія суддів, на підставі протоколів огляду, акту вирубки, розрахунку збитків, а також показань свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, даних відтворення обстановки та обставин події з ОСОБА_4 /т.1 ас. 237/ правильно встановив кількість вирубаних дерев - 133 та розмір заподіяної довкіллю шкоди -88355 грн.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не перебував у відпустці, в період вчинення вирубки дерев. Як вбачається з заяви про надання відпустки, ОСОБА_1 вона була подана та зареєстрована лише 01.07.2006 р./т.1 а.с184/, ОСОБА_1, в період травня та червня 2006 р. постійно перебував за місцем роботи, контролював виконання робіт, підписував податкову звітність, виконання обовязків директора на цей період часу іншій особі не доручав.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність, в його діях складу злочину, передбаченого ст. 367 КК України, оскільки інші особи, які організовували та вчиняли вирубку дерев не притягнуті до відповідальності колегія суддів вважає безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи досудовим слідством перевірялась версія щодо причетності до вчинення злочину ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які виконували роботи по знесенню зелених насаджень та учасника ТОВ „ВКФ „Нобліс ОСОБА_3 та прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи за відсутністю в їх діях складу злочину /т.2 а.с.175-179/

За таких обставин колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_1 за ч.2 ст. 367 КК України як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обовязків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним громадським та державним інтересам кваліфіковані вірно.

Що стосується призначеного ОСОБА_1 покарання, то воно на думку колегії суддів, є справедливим, відповідає вимогам ст. 65 КК України. Суд врахував як ступінь тяжкості вчиненого ним злочину у сфері службової діяльності, так і дані про особу винного, а саме похилий вік, стан здоровя, сімейний стан, позитивні характеристики та інше, а тому призначив йому мінімальне основне покарання звільнивши від його відбування на підставі ст. 75 КК України, не застосував додаткове покарання у виді штрафу.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 8 грудня 2010 року щодо нього без змін.

Судді: