АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2011 року м. Полтава

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Давиденка Е.В.

суддів Гонтар А.А., Герасименко В.М.

з участю прокурора Попок О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава справу за апеляцією прокурора Тетері В.А., який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, на постанову Гадяцького районного суду Полтавської області від 26.10.2011 року,

У С Т А Н О В И Л А :

В Гадяцький районний суд Полтавської області надійшло подання слідчого СВ Гадяцького РВ УМВС України в Полтавській області, погоджене з в.о. прокурора Гадяцького району Полтавської області, про закриття кримінальної справи №96020265 щодо невстановленої особи на підставі ч.3 ст.11-1 КПК України у зв'язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України.

Згідно з поданням слідчого, досудовим слідством встановлено, що в ніч на 25 вересня 1996 р. невідомі особи через вікно проникли в приміщення складу для зберігання продуктів харчування, який належить КСП «Вельбівка» Гадяцького району Полтавської області, звідки викрали цукор в кількості 500 кг. По даному факту 09 жовтня 1996 р. було порушено кримінальну справу за ч.3 ст.81 КК України, а 09 грудня 1996 р. розслідування у справі було зупинено на підставі п.3 ст.206 КПК України, оскільки не було встановлено особу, яка вчинила злочин.

Проведеними оперативно-розшуковими та слідчими заходами на даний час не встановлено особу, яка скоїла злочин. Оскільки з моменту порушення кримінальної справи минуло 15 років, слідчий та прокурор ставили питання про закриття кримінальної справи у зв'язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України.

Гадяцький районний суд відмовив в задоволенні подання слідчого про закриття кримінальної справи у зв'язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України. Підставою для прийняття такого рішення стало те, що ст.49 КК України передбачене закриття кримінальної справи у зв'язку із закінченням строків давності лише у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком, але обвинувального висновку в матеріалах справи немає.

Не погодившись з таким рішенням суду, старший помічник прокурора подав апеляцію, в якій просив скасувати постанову суду, та відповідно з вимогами ст.11-1 КПК України закрити кримінальну справу у зв'язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора Попок О.В., який просив закрити кримінальну справу у зв'язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, перевіривши доводи апеляції та матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію прокурора задовольнити частково, виходячи з наступного.

Зі змісту ч.2 ст.49 КК України вбачається, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п'ятнадцять років.

Відповідно до вимог ст.11-1 КПК України, прокурор, а також слідчий за згодою прокурора на підставі, передбаченій ч.1 ст.49 КК України, виносять мотивовану постанову про направлення кримінальної справи до суду для вирішення питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.49 КК України, закриває кримінальну справу у зв'язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Якщо в ході дізнання та досудового слідства протягом строків, зазначених у ст.49 КК України, не встановлено особу, яка вчинила злочин, прокурор або слідчий за згодою прокурора направляє кримінальну справу до суду для вирішення питання про її закриття за підставою, передбаченою частиною другою цієї статті, тобто якщо минув 15-річний строк з моменту вчинення злочину.

Як вбачається з матеріалів справи, злочин було вчинено в ніч на 25 вересня 1996 року. По теперішній час по кримінальній справі обвинувальний вирок не постановлений, але з моменту вчинення злочину минуло 15 років.

Наведені обставини передбачені ст.49 КК України та є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності.

А тому відповідно до вимог ч.1 ст.11-1 КПК України, слідчий за згодою прокурора мав прийняти постанову про направлення кримінальної справи до суду для вирішення питання про її закриття у зв'язку із закінченням строків давності.

Вимогами статті 12 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про закриття кримінальної справи відповідно до ст. 11-1 КПК України, суд зобов'язаний з'ясувати думку потерпілого та його представника. Проте при вирішенні питання про закриття кримінальної справи місцевий суд не повідомив потерпілих. Таким чином, було порушено право на захист потерпілих та їх право на оскарження рішення в апеляційному порядку.

Крім того, приймаючи рішення по справі місцевий суд також допустив процесуальні порушення при оформленні постанови. Так, відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року N 2453-VI, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Це стосується і постанов про закриття кримінальних справ. Усупереч вимогам закону Гадяцький районний суд не зазначив у постанові, що вона винесена іменем України, таким чином порушив основний принцип судочинства.

З огляду на наведе, постанову місцевого суду необхідно скасувати, а матеріали справи повернути на новий судовий розгляд.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до Закону від 12 липня 2001 р. № 2670-III, КПК доповнено новою статтею 111 (порядок звільнення від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності). Згідно з ч. 3 цієї статті справу, в якій у ході досудового розслідування не встановлено особу, котра вчинила злочин, суд вправі закрити за підставою, передбаченою ч.2 ст.49 КК, тобто якщо з часу вчинення злочину минуло 15 років.

Тому, згідно з вимогами ч.3 ст.11-1 КПК України, при надходженні постанови слідчого, затвердженої прокурором, про закриття кримінальної справи щодо невстановленої слідством особи у зв'язку із закінченням строків давності, суд мав закрити кримінальну справу, з дотриманням вимог ст.12 КПК України.

Місцевий суд, відмовив в задоволенні подання про закриття кримінальної справи щодо невстановленої особи, посилаючись на відсутність обвинувального висновку в справі. Проте відповідно до ч.3 ст.11-1 КПК України, в разі закриття кримінальної справи у звязку із закінченням строків давності щодо невстановленої особи, не передбачено подання справи до суду з обвинувальним висновком. Зі змісту ст.223 КПК України вбачається, що обвинувальний висновок має виключно індивідуальний характер. А тому, коли кримінальна справа закривається у зв'язку із закінченням строків давності щодо невстановленої особи, то й щодо невстановленої особи не може бути складено обвинувального висновку.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляцію старшого помічника прокурора Кременчуцького району.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11-1, 365, 366 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію старшого помічника прокурора Кременчуцького району задовольнити частково.

Постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 09.06.2011 року скасувати, а матеріали кримінальної справи №96110131 повернути на новий судовий розгляд для вирішення питання про закриття провадження по кримінальній справі у зв'язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого ст.49 КК України.

С У Д Д І :

___________ ____________ ____________ ОСОБА_1 ОСОБА_2. ОСОБА_3