І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«18» грудня 2015р. м.Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5
при секретарі ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, працівника ОСББ «Травневий», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого на утриманні матір, яка хворіє, раніше судимого Вироком від18.11.2014р. Пирятинського районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання із випробуванням з іспитовим строком два роки, покарання не відбув, у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст.15 ч.3, 185 ч.3 КК України;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, не працюючого, одружений. Маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості, у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст.15 ч.3, 185 ч.3 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
23.06.2015р., біля 14 години 00 хвилин, ОСОБА_3 зустрівся за невстановленою органом досудового розслідування адресою в м. Бровари Київської області разом з ОСОБА_4 та невстановленою досудовим слідством особою і запропонував їм вчинити спільно крадіжку дизельного палива з автозаправочної станції, на що останні погодились.
З цією метою ОСОБА_3 підготував електричний насос із гумовими шлангами для перекачки дизельного палива та обладнав автомобіль марки «УАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , двома пластиковими ємкостями об`ємом 1000 л. кожна для зберігання та перевезення дизельного палива.
В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 24.06.2015р., біля 01 год. 00 хв., ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 та невстановленою досудовим слідством особою на автомобілі марки «УАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 направилися до АЗС «БРСМ», що розташована за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Тельмана, 26.
Діючи умисно та з корисливих мотивів, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 та невстановленою досудовим слідством особою прибули до АЗС «БРСМ», що розташована за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Тельмана, 26. Відповідно до раніше розподілених ролей ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що його дії носять незаконний, протиправний характер, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрутив металеві фіксатори на паркані та, відхиливши металевий лист, проник через паркан на територію сховища нафтопродуктів АЗС «БРСМ».
У зв`язку з цим ОСОБА_3 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та був затриманий працівниками міліції на місці вчинення злочину, а ОСОБА_4 разом з невстановленою досудовим слідством особою з місця вчинення злочину втекли на автомобілі марки «УАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати та не позбавляти волі, у повному обсязі визнав та підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті, пояснив, що більше такого не повториться, що він вимушений був піти на скоєння цього злочину, оскільки у нього тяжко хворіє мати, в той час у нього була пошкоджена рука і він не міг іншим шляхом знайти гроші.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати та не позбавляти волі, у повному обсязі визнав та підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті, пояснив, що більше такого не повториться, що він погодився на скоєння злочину, що б допомогти ОСОБА_3 у якого хворіла мати.
Враховуючи ту обставину, що обвинувачені у повному обсязі визнали свою вину та підтвердили дійсність обставин викладених у обвинувальному акті, а також ту обставину, що відносно цього не заперечують інші учасники судового провадження, суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, впевнившись у добровільності їх позиції, та роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорені, а саме обставин скоєння обвинуваченими інкримінованих їм дій, та після допиту обвинувачених дослідив приєднані сторонами матеріали, що характеризують їх особи.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що дійсно 24.06.2015р. ОСОБА_3 скоїв незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна належного ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ» (крадіжка), вчинивши його повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, а ОСОБА_4 скоїв незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна належного ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ» (крадіжка), вчинивши його за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, оскільки протиправні дії обвинувачених були припинені працівниками міліції, які прибули на місце скоєння злочину.
Своїми умисними діями, які виразились в незакінченому замаху на умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у сховище, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Своїми умисними діями, які виразились в незакінченому замаху на умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у сховище, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Суд вважає ОСОБА_7 винним у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення (злочину).
Суд вважає ОСОБА_8 винним у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення (злочину).
Суд вважає, що ОСОБА_9 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення (злочин), оскільки доказів іншого учасниками судового провадження суду надано не було.
Суд вважає, що ОСОБА_10 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення (злочин), оскільки доказів іншого учасниками судового провадження суду надано не було.
При обранні обвинуваченим виду і міри покарання суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєних злочинів, особи винних.
Обвинувачені скоїли незакінчений замах на скоєння тяжкого злочину. Обвинувачений ОСОБА_4 є таким, що не має судимості в силу положень ст..89 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 18.11.2014р. за крадіжку дизельного пального за ст..185 ч.2 КК України до 2 років обмеження волі, та на підставі ст..75 КК України був звільнений від відбуття покарання з встановленням іспитового строку 2 роки, покарання не відбув, зазначений злочин скоїв під час іспитового строку. Обвинувачені мають постійне місця проживання за яким характеризуються позитивно. Обвинувачений ОСОБА_4 не працює, а обвинувачений ОСОБА_3 має місце роботи. Обвинувачений ОСОБА_4 одружений і має на утриманні малолітню дитину. Обвинувачений ОСОБА_3 не одружений, але має на утриманні матір, яка хворіє. Обвинувачені на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебувають, вину свою визнали у повному обсязі, у скоєному щиро розкаялись, у повному обсязі відшкодували потерпілому завдані матеріальні збитки, внаслідок чого останній до них претензій матеріального чи морального плану не має, що згідно до вимог ст.66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених.
Обставин, що згідно ст.67 КК України обтяжують покарання обвинувачених судом не встановлено.
Згідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і, призначаючи йому покарання за скоєний злочин у виді позбавлення волі, по відношенню до нього можливо застосувати ст..75 КК України, звільнивши його від відбуття покарання з встановленням іспитового строку, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд виходить з наступного:
ОСОБА_3 раніше судимий вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 18.11.2014р. за ст..185 ч.2 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, та на підставі ст..75 КК України його було звільнено від відбуття покарання з встановленням іспитового строку 2 роки, покарання не відбув.
П.10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003р. №7 «Про практику призначення судами покарання» зі змінами і доповненнями визначено, що частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
У разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК України, та призначення покарання, яке згідно з частиною 3 статті 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги статті 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд призначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне
Згідно до матеріалів провадження, ОСОБА_3 був засуджений за попереднім вироком до 2 років обмеження волі. Зазначене покарання, згідно до вимог ч.3 ст.72 КК України складанню підлягає, а тому у суду відсутні підстави для застосування в цьому випадку положень ст..72 КК України щодо окремого виконання вироків.
На підставі наведеного суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , не можливе без ізоляції від суспільства, і єдиним і достатнім покаранням для нього може бути лише позбавлення волі.
На підставі ст..71 КК України до покарання за цим вироком обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком з урахуванням правил складання покарань, визначених ст..72 КК України.
В заявленому цивільному позові слід відмовити у зв`язку з повним відшкодуванням обвинуваченими заподіяної шкоди.
Речові докази по провадженню визнані такими постановами слідчого від 25.08.2015р. та 26.08.2015р. зберігати в матеріалах провадження.; автомобіль «УАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 конфіскувати в доход Держави; 15 літрів дизельного палива повернути власнику ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ»; інші речові докази зазначені в постанові слідчого про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 18.08.2015р. знищити.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, Суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України.
ОСОБА_8 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України.
ОСОБА_11 призначити покарання за ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 ч.1 КК України остаточно призначити ОСОБА_11 покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання за цим вироком у виді 3 (трьох) років 3 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_11 змінити на тримання під вартою в СІЗО ДПСУ у м.Києві та Київській області, взявши його під варту в залі суду, негайно, зарахувавши до строку відбуття покарання строк перебування під вартою під час досудового слідства в період часу з 24.06.2015р. по 03.07.2015р., та рахуючи строк відбуття покарання з 18.12.2015р.
ОСОБА_12 призначити покарання за ст. 15 ч.3, 185 ч.3 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, рахуючи строк відбуття покарання з 18.12.2015 року.
На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_8 покласти обв`язки : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Суми сплаченої застави повернути заставодавцям після набрання чинності вироком суду.
Речові докази по провадженню визнані такими постановами слідчого від 25.08.2015р. та 26.08.2015р. зберігати в матеріалах провадження.; автомобіль «УАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 конфіскувати в доход Держави; 15 літрів дизельного палива повернути власнику ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ»; інші речові докази зазначені в постанові слідчого про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 18.08.2015р. знищити.
На вирок може бути принесено апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області на протязі 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення.
Після закінчення строку на апеляційне оскарження вирок набирає законної сили.
Копія вироку вручається прокурору і обвинуваченим негайно, після оголошення.
Суддя ОСОБА_1