справа № 208/8189/14-к
№ провадження 1-кп/208/103/15
ВИРОК
Іменем України
02 листопада 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єлизаветівка, Царичанського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 186 КК України,
суд
в с т а н о в и в:
22 березня 2014 року приблизно о 08:30 годині ОСОБА_4 , знаходячись у дворі будинку № 6 по вулиці Мурахтова в місті Дніпродзержинську, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_5 , яка йшла у напрямку проспекту Леніна. В правій кишені джинсів останньої ОСОБА_4 побачив мобільний телефон НТС ОnеS ІМЕІ НОМЕР_1 із сім-карткою НОМЕР_2 (загальною вартістю 2 000 (дві тисячі) гривень). В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення зазначеного мобільного телефону.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи відкрито, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, розуміючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 підійшов з правої сторони до ОСОБА_5 та, скориставшись тим, що остання тимчасово послабила контроль за своїм майном, відкрито, правою рукою заліз до правої кишені останньої та витяг звідти мобільний телефон «НТС ОnеS»; ІМЕІ НОМЕР_1 із сім-карткою НОМЕР_2 . Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, з метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, тобто з метою закінчення вчинюваного ним кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , тримаючи зазначений вище мобільний телефон у правій руці, незважаючи на вимоги потерпілої повернути їй викрадене майно, побіг між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , де зник із поля зору ОСОБА_5 , залишивши таким чином місце вчинення кримінального правопорушення.
В подальшому ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Вищезазначеними діями потерпілій ОСОБА_5 було завдано матеріального збитку на суму 2 000 (дві тисячі) гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не визнаючи свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, а саме відкритого викрадання мобільного телефону «НТС ОnеS», належного потерпілій ОСОБА_5 пояснив наступне: 22 березня 2014 року, тобто в той час коли було вчинено викрадення мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_5 , він не знаходився в м. Дніпродзержинську, тому що зазначеного вище числа о 06-30 год. він сів в електричку, та поїхав до міста Дніпропетровськ, де він в той час працював, та на протязі всього дня був на роботі.
Обвинувачений ОСОБА_6 також пояснив суду, що у 2014 році, в тому числі і 22.03.2014 року він разом з ОСОБА_7 , який є чоловіком його сестри, здійснювали ремонтні роботи в м. Дніпропетровську.
Між тим, не зважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:
- показами потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила суду, що 22 березня 2014 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, коли вона йшла на роботу, та проходила через двір будинку АДРЕСА_5 , до неї ззаду підійшов раніше їй незнайомий хлопець, а це був обвинувачений по справі, і різко вихватив з карману її джинсових штанів, належний їй мобільний телефон «НТС ОnеS», та побіг. Вона побігла за ним, але не змогла його здогнати.
Потерпіла ОСОБА_5 також пояснила суду, що коли вона відчула, що хтось рукою заліз до неї в кишеню штанів, де знаходився, належний їй мобільний телефон, вона повернулася і побачила чоловіка, який заліз рукою до неї в кишеню і то був саме обвинувачений по справі.
ОСОБА_5 також пояснила суду, що в результаті викрадання, належного їй мобільного телефону «НТС ОnеS», вартістю 2000 грн. їй було завдано матеріальну шкоду на зазначену суму. Між тим, незважаючи на те, що викрадений у неї мобільний телефон не повернуто, а матеріальна шкода не відшкодована, наразі вона не має до обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальних претензій.
- протоколом огляду місця події від 22.03.2014 року, який є в матеріалах кримінального провадження в т.2 на а.15-16, з якого вбачається, що місцем огляду є двір, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 та гуртожитками №5 та АДРЕСА_7 .
Як пояснила, під час огляду місця події, потерпіла ОСОБА_5 , саме коли вона проходила повз вище зазначений двір, вона відчула як невідома їй людина різко, підходячи зі спини, вихопила мобільний телефон, який знаходився у кишені правого карману її джинсів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не визнаючи свою вину у вчиненні крадіжки мобільного телефону «НТС ОnеS», ІMEI НОМЕР_1 належного потерпілій ОСОБА_5 , не міг пояснити суду, яким чином сім-карта з його мобільного телефону знаходилася та працювала у мобільному телефоні, що належав ОСОБА_5 і співпрацювала з ним в день крадіжки зазначеного мобільного телефону, а саме в період з 13.06. годин 22.03.2014 року до 13.15 годин 22.03.2014 року, тобто вже після вчинення крадіжки мобільного телефону, належного потерпілій, яка мала місце 22.03.2014 року приблизно о 8 голині 30 хвилин.
- протоколом від 29.07.2014 року пред`явлення особи для впізнання, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження в т.2 на а.а.58-60, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_5 впізнала особу під номером №4 - ОСОБА_4 , який 22.03.2014 року в ранковий час вирвав у неї мобільний телефон. Впізнала зазначену особу по зросту, статурі, обличчю.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 також підтвердила той факт, що саме обвинувачений ОСОБА_4 викрав з кишені її джинсових штанів, належний їй мобільний телефон «НТС ОnеS»
- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.09.2014р., що міститься в матеріалах справи в т.2 на а.а.74-79, з якого вбачається, що в ході слідчого експерименту, за участю потерпілої ОСОБА_5 та двох понятих, ОСОБА_5 пояснила, що 22.03.2014 року приблизно о 08-30год. вона, пройшла через арку між будинками №10 «А» та №10 «Б» по вулиці Мурахтова, та зайшовши у двір будинку № 6 по вулиці Мурахтова, розмовляла по мобільному телефону. В цей час у правій кишені її джинсів знаходився її другий мобільний телефон. Проходячи двір будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 відчула, що невідомий їй раніше чоловік рукою заліз у праву кишеню її джинсів та дістав звідти мобільний телефон. Після чого чоловік почав бігти в лівий бік, у двір між будинками АДРЕСА_8 та №5, перебіг вулицю Тагільську, побіг між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , після чого з поля зору ОСОБА_5 зник.
Як було зазначено вище, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не визнаючи свою вину у вчиненні відкритого викрадення мобільного телефону, належного потерпілій ОСОБА_5 пояснив суду, що в той час коли було вчинено викрадення мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_5 , він не знаходився в місті Дніпродзержинську, а був у м. Дніпропетровську, де в той час разом з братом його дружини - ОСОБА_7 здійснював ремонт квартир та приміщень.
Під час судового розгляду даної справи, за клопотанням обвинуваченого, був допитаний в якості свідка - ОСОБА_7 , який пояснив суду, що у 2014 році, він разом з ОСОБА_4 за усною домовленістю з власниками здійснювали ремонт квартир та приміщень. Працювали вони кожного дня, в тому числі і 22.03.2014 року, окрім днів коли не було будівельних матеріалів.
Суд критично оцінює покази, як самого обвинуваченого ОСОБА_4 так і свідка ОСОБА_7 , оскільки вони спростовуються як послідовними показами потерпілої ОСОБА_5 , у правдивості яких у суду не має сумнівів, так і інформацією, яка міститься на оптичному диску СD R про роботу мобільного терміналу НОМЕР_1 належному ОСОБА_5 та сим-картки № НОМЕР_3 , що належала обвинуваченому ОСОБА_4 , з яких вбачається, що в період часу, а саме в період з 13.06. годин до 13.15 годин 22.03.2014 року сім-картка, що належала ОСОБА_4 , знаходилася у мобільному телефоні належному ОСОБА_5 і співпрацювала з ним.
Суд, з`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, а його дії слід правильно кваліфікувати за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст. 65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Обставин, що обтяжує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , в силу ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, судом також не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, пов`язане з позбавленням волі.
В той же час, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без відбування покарання, призначеного йому вироком суду, встановивши ОСОБА_4 випробувальний термін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.
У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного йому вироком суду, встановивши обвинуваченому ОСОБА_4 випробувальний термін два роки.
Відповідно до п.п. 3,4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період випробувального терміну повідомляти в кримінально - виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід обвинуваченого ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази: оптичний диск СD-R із позначенням «вх.662 1кс/208/414/14», на якому зберігається копія інформації про роботу мобільного терміналу, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1