Справа № 453/1232/15-к
№ провадження 1-кп/453/103/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.10.2015 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
та потерпілої ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ружино, Лісозаводського району Приморського краю Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, раніше судимого Сколівським районним судом Львівської області 21.08.2014 року за ст.15, ч.2 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік та після закінчення іспитового строку 03.09.2015 року звільнений Сколівським районним судом Львівської області від призначеного покарання, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 03 вересня 2015 року близько 13 години перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї ОСОБА_7 , що в с. Коростів, Сколівського району Львівської області, побачив біля стіни будинку спортивний велосипед марки «Азімут» салатового кольору та в нього виник умисел на вчинення крадіжки вказаного велосипеда. Тоді, ОСОБА_4 маючи умисел на вчинення крадіжки, переконався що його ніхто не бачить, таємно шляхом вільного доступу викрав велосипед марки «Азімут» салатового кольору, який належав ОСОБА_6 , а саме вивіз його за межі подвір`я на сільську дорогу. В подальшому, цього ж дня, ОСОБА_4 викрадений ним велосипед продав невідомим особам за 200 гривень.
В результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 завдано матеріальних збитків на загальну суму 4900 гривень.
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.
В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, просив суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання. Крім того, додатково пояснив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпіла ОСОБА_6 просила суд затвердити угоду про примирення, обвинувачений ОСОБА_4 попросив у неї пробачення за скоєний злочин та відшкодував завдані збитки у повному обсязі в добровільному порядку.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення та просив призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.
Розглянувши питання про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження, суд враховує наступне.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Відповідно до ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та потерпілої, які просили затвердити угоду про примирення між сторонами кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду, яка відповідає вимогам КПК України, переконавшись, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, вважає можливим затвердити угоду про примирення між сторонами кримінального провадження від 21 вересня 2015 року, визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у сумі 850 гривень.
Відповідно до ч. 3 ст. 475 КПК України у резолютивній частині вироку на підставі угоди повинні міститися також інші відомості, передбачені ст. 374 цього Кодексу. За змістом п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку, у разі визнання особи винуватою зазначається також рішення щодо речових доказів та документів, а також рішення про відшкодування процесуальних витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 374, 471, 473-474 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді сплати штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесять) гривень.
Речові докази: 148 гривень залишити у користуванні ОСОБА_4 ; Пластикову пляшку 1,25 л. від пива «Арсенал міцне» - 1 шт., скляні пляшки 0,5 л. від пива «Оболонь міцне» - 2 шт., скляна пляшка 0,5 л. від пива «Десант світле» - 1 шт., які залишені в камері зберігання речових доказів Сколіського РВ ГУМВСУ у Львівській області знищити.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Сколівського районного
суду Львівської області ОСОБА_1