УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 11 лютого 2016 року м. Київ Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року, ВСТАНОВИЛА: Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз: 03 жовтня 2012 року Рівненським міським судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. 16 червня 2014 року постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 06 червня 2014 року звільнений на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році», засуджено за ч. 1 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Вирішено питання щодо цивільного позову та речових доказів. За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 15 березня 2015 року приблизно о 21 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Північна, 2-І, підійшов зі спини до раніше незнайомої ОСОБА_5 та завдавїй удар кулаком у голову, після чого схопив та намагавсявирвати належну останній сумку, вартістю 500 грн, в якій знаходився гаманець, вартістю 200 грн з грошовими коштами у розмірі 224 грн. ОСОБА_5 , тримаючи в руках вищевказану сумку, чинила опір. ОСОБА_4 завдавїй близько трьох ударів кулаком у голову, близько двох ударів ногою в область сідниць, спричинивши ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження.ОСОБА_4 вирвав з рук потерпілої мобільний телефон марки «Айфон 5», вартістю 12 000 грн, після чогопочав втікати, але був затриманий перехожими. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року апеляційні скарги ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_6 залишені без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року - без зміни. У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить судові рішення змінити та перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 187 КК України на ст. 296 КК України. Вказує на те, що докази по справі сфабриковані органом досудового розслідування, показання свідків є неправдивими та суперечливими. Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни вироку та ухвали касаційним судом є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого (ст. 414 КПК України). Крім того, суд касаційної інстанції не вправі досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Як свідчить зміст вироку, суд першої інстанції при розгляді цього кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 дослідив всі обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у ньому, повно і всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази. Доводи засудженого про відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, спростовуються: показаннями потерпілої, свідків, даними протоколу огляду місця події, протоколу пред`явлення особи для впізнання, протоколу огляду предметів, протоколу пред`явлення речей для впізнання, даними висновку судово-медичної експертизи. Враховуючи сукупність зібраних доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 187 КК України. Що стосується доводів касаційної скарги засудженого про те, що він не викрадав у потерпілої телефон, а йому підкинули його працівники міліції, то вони є необґрунтованими, оскільки були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який встановив, що факт незаконного заволодіння телефоном підтверджується показаннями потерпілої, свідків та даними протоколу огляду місця події. Також, апеляційний суд ретельно перевірив доводи засудженого про неправдивість показів свідків, які не знайшли свого підтвердження. Показання всіх свідків узгоджуються між собою та з показаннями потерпілої, а також підтверджуються наведеними у вироку доказами. Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України. Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 419 КПК України, перевірив усі доводи апеляційної скарги засудженого та його захисника, які аналогічні доводам його касаційної скарги, та навів відповідні мотиви на їх спростування, з якими колегія суддів погоджується. Не вбачаючи підстав для задоволення касаційної скарги колегія суддів не знаходить підстав і для відкриття касаційного провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України. Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів, - УХВАЛИЛА: Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року. Ухвала оскарженню не підлягає. СУДДІ: _____________ _____________ ____________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3