АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/4804/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/564/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2015 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженка м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянка України,
українка, з середньою освітою, не заміжня, має на утриманні малолітню дитину -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працююча, раніше
судима:
11.11.2014 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк
120 годин,
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,
фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинувачена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачена ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального правопорушення та висновків суду про винуватість ОСОБА_6 , просить скасувати вирок в частині призначення покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з неправильним застосуванням законодавства про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік. На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання.
При ухваленні обвинувального вироку врахувати пом`якшуючу обставину активне сприяння розкриттю злочину, відповідно до ст. 66 КК України, вирішити питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження та вказати вірну адресу місця реєстрації обвинуваченої ОСОБА_6 : АДРЕСА_1 , та фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .
Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2015 року ОСОБА_6 було визнано винною за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_6 , діючи повторно, 30.10.2013 року, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, таємно, будучи впевненою в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, здійснила крадіжку майна, належного ОСОБА_9 , а саме:
1. Праски фірми Sapir, модель SP-1050-AP, вартістю 150 гривень.
2. Пластикового навісного годинника фірми «SUSHITO - Quartz», вартістю 20 гривень.
3. Металевої сковорідки чорного кольору, круглої форми, вартістю 40 гривень.
4. Керамічної чашки чорного кольору, вартістю 10 гривень.
5. Двох керамічних тарілок ідентичного маркування, вартістю 10 гривень за одиницю, загальна вартість - 20 гривень.
6. Однієї керамічної тарілки, вартістю 10 гривень.
7. Синтетичної ковдри, розміром 200Х125 см., вартістю 100 гривень.
8. Однієї наволочки, розміром 76Х50 см., вартістю 10 гривень.
9. Двох ідентичних фіранок розміром 250Х150 см., вартістю 25 гривень за одиницю, загальною вартістю 50 гривень.
10. Простирадла розміром 120Х200 см., вартістю 40 гривень.
11. Ковдри розміром 150Х200 см., вартістю 60 гривень.
12. Килиму, виготовленого з синтетичної тканини, розміром 200Х150 см., вартістю 120 гривень.
13. Підковдри двоспальної, розміром 200Х250 см., вартістю 40 гривень.
14. Махрового рушника розміром 45Х128 см., вартістю 20 гривень.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_9 було спричинено майнову шкоду на загальну суму 690 гривень.
ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно.
За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Питання з речовими доказами та судовими витратами вирішене.
В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні вказує, що суд першої інстанції незаконно призначив покарання ОСОБА_6 у вигляді обмеження волі, тоді як такий вид покарання не можна застосовувати до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.
Всупереч вимогам кримінального процесуального закону, як зауважує прокурор, у мотивувальній частині рішення не зазначено обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченої активне сприяння розкриттю злочину.
Крім того, апелянт вказує, що суд при ухваленні рішення повинен був зазначити дійсне місце проживання ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_2 , оскільки даний обвинувальний вирок необхідно виконувати з урахуванням вимог ст.ст. 75, 76 КК України.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив ухвалити вирок, обвинувачена не заперечувала проти апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та просила звільнити її від призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію».
Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами апеляційного розгляду подані не були.
Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Згідно технічного запису судового засідання, журналу судового засідання та вироку суду, обвинувачена при розгляді кримінального провадження повністю визнала себе винною у скоєному кримінальному правопорушенні і не оспорювала фактичні обставини провадження та кваліфікацію її дій.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч. 1 ст. 349 КПК України, докази не досліджувалися.
На думку колегії суддів, слушними слід вважати доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні про порушення судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку із чим судом першої інстанції було призначено вид покарання обвинуваченій, а саме, обмеження волі, який згідно ч. 3 ст. 61 КК України не підлягає застосуванню до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.
В даному випадку, на утриманні обвинуваченої ОСОБА_6 перебуває малолітній син, ІНФОРМАЦІЯ_3 . Даний факт підтверджується копією актового запису про народження № 1542 від 09 грудня 2008 року, що, в свою чергу, унеможливлює призначення їй покарання у виді обмеження волі на певний строк.
Вищезазначене свідчить про порушення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій вимог закону України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин, згідно ст. 420 КПК України, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у частині призначеного покарання з постановленням нового вироку судом апеляційної інстанції.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , колегія суддів виходить зі ступеню тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості, особи обвинуваченої, яка повністю визнала себе винною та щиро розкаялася в скоєному, на час скоєння кримінального правопорушення не судима, характеризується посередньо за місцем проживання (т. 2 а.к.п. 95), не перебувала та не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога (т. 2 а.к.п. 85, 87).
До обставин, передбачених ст. 66 КК України, які б пом`якшували покарання, колегія суддів відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, при цьому задовольняючи доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні. Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання, колегією суддів не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до вимог ст. 65 КК України, необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції зазначеної статті, а також, на підставі ст. 75 КК України, обвинувачену слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.
Крім того, враховуючи, що у ОСОБА_6 є малолітня дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , колегія суддів вважає за можливе застосувати до неї п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» і звільнити її від відбування призначеного покарання.
Між тим, обґрунтованими слід вважати доводи в апеляційній скарзі прокурора щодо невірного зазначення у вступній частині вироку фактичного місця проживання обвинуваченої, а саме, замість адреси: АДРЕСА_2 , як зазначила сама ОСОБА_6 у свої підписці (т. 1 а.к.п. 26), було вказано адресу: АДРЕСА_4 .
Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -
З А С У Д И Л А:
Призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням строком на 1 рік, поклавши на неї обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання.
Зазначити у вступній частині вироку адресу фактичного місця проживання ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_2 , замість: АДРЕСА_4 .
В решті вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з дня його проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4