Галицький районний суд м.Львова
Справа № 461/7236/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.10.2015 року Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0002075 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з середньотехнічною освітою, який народився у с. Рівне Любомльського району Волинської області, не працює, не одружений, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) вироком Залізничного районного суду м. Львова від 20 серпня 1985 року за ч. 1 ст. 140 КК УРСР до виправних робіт строк 02 роки;

2) вироком Галицького районного суду м. Львова від 12 червня 1998 року за ч. 1 ст. 140 КК України (1961 року) до 01 року 06 місяців позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання відповідно до Закону України «Про амністію» від 24 липня 1998 року;

3) вироком Залізничного районного суду м. Львова від 17 квітня 2006 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 02 років позбавлення волі з іспитовим строком 02 роки;

4) вироком Шацького районного суду Волинської області від 02 грудня 2010 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 03 років позбавлення волі, ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 12 березня 2013 року звільнений від подальшого відбування покарання умовно-достроково на 08 місяців 20 днів,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
20 червня 2015 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні юридичного факультету Львівського національного університету ім. І. Франка за адресою: м. Львів, вул. Січових Стрільців, 14, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно шляхом вільного доступу викрав сумку ОСОБА_6 , заволодівши гаманцем вартістю 1500 грн., в якому були грошові кошти у сумі 100 грн., планшетом марки «Ipad2 mini» в чохлі синього кольору вартістю 10000 грн., навушниками до планшету вартістю 500 грн., помадою вартістю 200 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 12300 грн.

Крім того, в цей же день та час, під час вчинення крадіжки сумки, заволодів офіційними документами банківською карткою № НОМЕР_1 ПАТ «Кредо Банк», виданою на ім`я ОСОБА_9 , та банківською карткою № НОМЕР_2 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», виданою на ім`я ОСОБА_10 , які знаходились в сумці ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що 20 червня 2015 року він приїхав до м. Львова. Перебуваючи на вул. Січових Стрільців, зайшов до приміщення ЛНУ ім. Івана Франка, де побачив на підвіконні жіночу сумку, яка знаходилася без нагляду. Умисел на викрадення майна виник в обвинуваченого раптово, після чого останній схопив дану сумку, поклав її у пакет та поїхав на залізничний вокзал м. Львова. Перебуваючи в районі вокзалу, він дістав з сумки зазначені в обвинувальному акті речі, а сумку викинув у кущі біля будівлі вокзалу. Через деякий час, коли ОСОБА_7 перебував у залі очікування в приміщенні вокзалу, до нього підійшли працівники міліції, перевірили документи та виявили викрадені речі. Вину в інкримінованих правопорушеннях визнає у повному обсязі, розкаюється у вчиненому.

Згідно показань потерпілої ОСОБА_6 , 20 червня 2015 року вона знаходилась у приміщенні ЛНУ ім. І. Франка. Під час складання іспиту зайшла до аудиторії на другому поверсі будівлі юридичного факультету, а сумку залишила на підвіконні у коридорі. Після екзамену виявила, що речі відсутні. ОСОБА_7 вона побачила на моніторі під час перегляду відеозапису з камер відеоспостереження. Викрадений планшет, помада та банківські картки були повернені потерпілій під час досудового розслідування; грошові кошти у сумі 100 грн. ОСОБА_7 повернув їй перед судовим засіданням 10 серпня 2015 року. У письмовій заяві від 30 вересня 2015 року потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого вона не має (а.с.58).

Крім визнання своєї вини, пояснень потерпілої у кримінальному провадженні, вина ОСОБА_7 підтверджується також:

- даними протоколу огляду предметів, вилучених у ОСОБА_7 (а.с.34) та фототаблицею до нього (а.с.35-39);

- фототаблицею із зображеннями ОСОБА_11 на відеозаписі з камер відеоспостереження в ЛНУ ім. І. Франка від 20 червня 2015 року (а.с.41-43);

- даними протоколу огляду місця події біля Головного залізничного вокзалу м. Львова за адресою: м. Львів, пл. Двірцева, 1, під час якого за участі понятих було виявлено жіночу сумку, яку ОСОБА_7 викрав у ОСОБА_6 20 червня 2015 року (а.с.44-46) та фототаблицею до протоколу (а.с.47-49).

Оцінюючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю, а його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційних документів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує наступні обставини справи:

- ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, які віднесені кримінальним законом до злочинів середньої та невеликої тяжкості відповідно;

- особу ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не одружений, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, раніше судимий (а.с.52-53,60,62).

В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , щире каяття, повне визнання вини та добровільне відшкодування збитків потерпілій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_7 скоїв ряд злочинів, за які кримінальна відповідальність передбачена різними статтями Особливої частини Кримінального Кодексу України, то остаточне покарання йому слід призначити за правилами сукупності злочинів, керуючись вимогами статті 70 КК України.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_7 є людиною похилого віку, за місцем проживання характеризується посередньо, щиро розкаюється у вчиненому правопорушенні, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку та виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, яке можливе без ізоляції підсудного від суспільства.

Цивільний позов в рамках цього кримінального провадження поданий не був, судові витрати відсутні. Доля речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України та призначити покарання:

- за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України 03 (три) роки позбавлення волі;

- за частиною 1 статті 357 Кримінального Кодексу України 01 (один) рік обмеження волі.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку 03 (три) роки.

Відповідно до пунктів 2-4 статті 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію у встановлені інспектором дні.

Речові докази по справі залишити за належністю потерпілим.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляції через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1