Овруцький районний суд Житомирської області

Справа 286/3753/15-к Пр. № 1-КП/286/234/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2015 року

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Овручі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000708 від 24.08.2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,

з середньою освітою, розлученого, маючого неповнолітнього

сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, потерпілого

від наслідків Чорнобильської катастрофи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ст. 164 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 від шлюбу з ОСОБА_4 має неповнолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно рішення Овруцького районного суду Житомирської області (виконавчий лист №2-707/2005 від 21.04.2005 року), ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.03.2005 року до досягнення повноліття ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Але, ОСОБА_4 всупереч вимогам Сімейного кодексу України, а саме: ст. 180 (батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття), ст. 181 ч. 3 (за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі , ст. 191 ч. 1 (аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, та ст. 195 ч. 4 (розмір заборгованості за аліменти обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом), в період з 01.11.2013 року по 01.07.2015 року, будучи працездатним та маючи добрий стан здоров`я, ніде не працює, має дохід від земельних паїв, які перебувають в оренді, аліменти не сплачує, тобто злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів, що виразилось в несплаті аліментів на користь ОСОБА_4 на їх утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_5 до його повноліття, протягом тривалого часу.

За період з 01.11.2013 року по 01.07.2015 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 7693,20 грн.

В судовому засіданні допитаний як обвинувачений, ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що він одружився в 1997 році з ОСОБА_6 . Від цього шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 році народився син ОСОБА_7 . Спочатку вони жили

2.

нормально. Згодом сімейне життя не склалось і в 2002 році вони розлучились. В тому ж році ОСОБА_8 подала заяву до суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина. Овруцький районний суд її заяву задовольнив і в рішенні було зазначено про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_7 , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку з 17.03.2005 року до досягнення ним повноліття, до 27.10.2016 року. Працював він на різних роботах, мав певні заробітки, але аліментів не сплачував. За весь час він будь-яких грошей на утримання сина не платив і участі у його вихованні не приймав, в т.ч. не купляв ніяких іграшок, одягу, продуктів харчування та солодощів. Всім необхідним дитину забезпечує колишня дружина. При цьому, він усвідомлює, що поступає не правильно і, що за ухилення від сплати аліментів передбачена кримінальна відповідальність. Крім цього він здає землю в оренду та має деякий дохід від земельних паїв, зерном, але аліментів не платить і про це державного

виконавця не повідомляв. Буде працювати , то буде платити. У вчиненому щиро кається. Просить суворо не карати.

Винуватість обвинуваченого також підтверджується показами в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила, що в 1997 році, вона вийшла заміж за ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_5 . За час перебування в шлюбі, колишній чоловік зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки, не давав можливості сину виконувати уроки, хоча він гарно навчається. Не приділяв ніякої уваги вихованню сина, грошей в сім`ю не надавав, а пропивав їх. І тепер нічим не допомагає. Не спілкується з дитиною, не вітає сина з днем народження. В 2002 році вони розірвали шлюб і суд стягнув з нього аліменти на утримання сина. Але аліментів він так і не платить. Один раз на 15 років сина дав йому грошей в рахунок аліментів за три місяці. Більше від нього допомоги не надходило. Зараз сину уже 17 років, навчається в ліцеї. А батько його все обіцяє допомагати, але не допомагає. Може зараз винесе якийсь урок. Щодо його покарання, то просить суворо не карати.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, суд, за згодою всіх учасників судового розгляду справи визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема допиту свідків.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 та показами потерпілої, його винуватість в інкримінованому діянні підтверджується зібраними досудовим слідством та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- з виконавчого листа № 2-707/2005 від 21.04.2005 року видно, що ОСОБА_4 за рішенням суду зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина, ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.03.2005 року до 27.10. 2016 року, тобто до досягнення ним повноліття;

- з довідки-розрахунку за період з 01.11.2013 року по 01.07.2015 року видно, що заборгованість ОСОБА_4 становить 7693,20 грн.;

- з акту державного виконавця від 22.09.2015 року видно, що ОСОБА_4 проживає в будинку матері і власного майна немає;

- з відповіді відділу Держкомзема в Овруцькому районі від 05.10.2015 року № 2317 видно, що за ОСОБА_4 зареєстровано земельну ділянку (пай), кадастровий номер :04:000:0130 площею 1,4506 га та :05:000:0103 площею 0,2202 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та отримав плату за них зерном;

- з медичного заключення від 17.09.2015 року видно, що ОСОБА_4 є здоровим та працездатним;

- з вимоги ІЦ від 28.08.2015 року видно, що ОСОБА_4 раніше не судимий;

- з довідки-характеристики від 03.09. 2015 року № 893 видно, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо.

Його винуватість підтверджується й іншими матеріалами кримінального провадження.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії, за ст. 164 ч.1 КК України, як

умисне злісне ухилення від сплати аліментів встановлених рішенням суду на утримання

3.

неповнолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, ніде не працює, у лікарів: нарколога та психіатра на обліку не перебуває та обставин, що обтяжують та помякшують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є його щире каяття..

Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує і те, що обвинувачений середнього віку, здоровий, працездатний, але не працює, має неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої байдуже відноситься, безвідповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків, вчинене ним кримінальне правопорушення не відноситься до категорії тяжких, але його суспільна небезпека полягає в тому, що він посягає на право дитини жити повноцінним життям,

нормально розвиватися та навчатися, мати належні умови для їх виховання та життя, є потерпілим від наслідків Чорнобильської катастрофи, та думку потерпілої яка не наполягає на суворому покарані та просить суворо не карати, в звязку з чим, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначає йому покарання, яке передбачене санкцією ст. 164 ч.1 КК України у виді громадських робіт.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Процесуальні витрати та речові докази відсутні. Арешт на майно не накладався.

Кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не завдана.

Керуючись ст. ст. 366, 368,370, 371, 373,374,376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та обрати йому міру покарання за цим законом у виді 80 годин громадських робіт.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд протягом 30 днів з моменту його ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Копії вироку вручаються обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1