Ухвала

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_15,

суддів: ОСОБА_16, ОСОБА_17,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_18,

прокурора ОСОБА_19,

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3, (в режимі відеоконференції)

засуджених ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

переглянула в судовому засіданні вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 05 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 09 вересня 2014 року відносно ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Зазначеним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом, засуджено:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Херсона, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

- за ч. 2 ст. 125 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;

- за ч. 1 ст. 357 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності;

- за ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Херсона, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

- за ч. 1 ст. 357 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності;

- за ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця м. Херсона, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3,

- за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.

Вирішено питання про позовні вимоги прокурора, потерпілих та речові докази.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 визнано винними та засуджено за скоєння злочинів за таких обставин.

17 березня 2013 року приблизно о 01.00 год., ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 за попередньою змовою між собою, перебуваючи біля будинку № 41 по пр. 200 років Херсону в м. Херсоні, здійснили напад на ОСОБА_7 із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров'я потерпілого, яке мало прояв в нанесенні удару рукою в область голови від якого ОСОБА_7 втратив свідомість, та відкрито викрали майно, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на суму 8700 грн.

Також, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за попередньою змовою між собою, 18 березня 2013 року близько 23.00 год., перебуваючи біля будинку № 33-а по вул. Кутузова в м. Херсоні, повторно, з корисливих спонукань, без застосування фізичного насильства, шляхом ривка, відкрито викрали майно, що належить ОСОБА_8, завдавши матеріальної шкоди на суму 6444 грн.

Крім того, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, за попередньою змовою між собою, повторно, 31 березня 2013 року близько 04.30 год., перебуваючи за адресою пр. 200 років Херсону в районі перехрестя з вул. Будьонного в м. Херсоні, вчинили напад на ОСОБА_9 із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров'я потерпілого, яке мало прояв в нанесенні удару фрагментом цегли в потиличну область голови, в результаті чого останньому було спричинено легкі тілесні ушкодження, заволоділи майном, що належить ОСОБА_9, чим спричинили йому матеріальну шкоду на загальну суму 4300 грн.

ОСОБА_4 11 квітня 2013 року близько 03.00 год., перебуваючи за адресою пров. Авіаторів в м. Херсоні, під час конфлікту, що раптово виник, переслідуючи умисел, направлений на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, наніс останньому не менше чотирьох ударів рукою в область голови потерпілого, в результаті чого спричинив останньому легкі тілесні ушкодження. Крім того, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 11 квітня 2013 року близько 03.00 год., перебуваючи по пров. Авіаторів в м. Херсоні, після спричинення ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень, з метою отримання незаконного доступу до банківського рахунку, відкритого в АТ «Ощадбанк» на ім'я ОСОБА_10, таємно викрали офіційний документ - зарплатну банківську картку, яка є власністю банку, та використали її в подальшому під час здійснення крадіжки грошових коштів. Також ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за попередньою змовою між собою, повторно, 11 квітня 2013 року близько 03.40 год., за допомогою викраденої ними раніше, за вищевказаних обставин, банківської картки на ім'я ОСОБА_10, з використанням банкомату «Приватбанк», розташованого за адресою вул. І. Куліка, 133, в м. Херсоні, таємно викрали грошові кошті в сумі 1900 грн., що належать ОСОБА_10, спричинивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за попередньою змовою між собою, 16 квітня 2013 року близько 00.30 год., перебуваючи на розі вул. Блюхера та вул. Кутузова в м. Херсоні, повторно, вчинили напад на ОСОБА_11 із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров'я потерпілої, яке мало прояв в нанесенні не менше двох ударів в область обличчя та потилиці потерпілої, в результаті чого спричинили останній тяжкі тілесні ушкодження та легкі тілесні ушкодження, а також заволоділи майном, що належить ОСОБА_11, спричинивши їй матеріальну шкоду на загальну суму 3497 грн.

Крім того, ОСОБА_4 24 квітня 2013 року близько 02.30 год., повторно, перебуваючи біля будинку № 26 по вул. Карбишева в м. Херсоні, вчинив напад на ОСОБА_12 із застосуванням до останньої фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров'я потерпілої, яке виразилось в нанесенні не менш восьми ударів руками в область голови та одного удару в область тулубу, в результаті чого заподіяв ОСОБА_12 легкі тілесні ушкодження, під час якого заволодів майном, спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 7000 грн.

ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, за попередньою змовою між собою, повторно, 27 квітня 2013 року близько 02.00 год., перебуваючи біля під'їзду №1 будинку № 10 по вул. Карбишева в м. Херсоні, із застосуванням до ОСОБА_13 фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я останньої, що виразилось в нанесенні не менше трьох ударів руками в область голови та обличчя потерпілої, в результаті чого останній спричинили легкі тілесні ушкодження, в ході якого викрали майно, яке належить ОСОБА_13, спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 20300 грн.

У касаційних скаргах з доповненнями засуджені:

ОСОБА_4 - порушує питання про скасування судових рішень у зв'язку з істотним порушенням судами вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і про призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, засуджений посилається на однобічність та неповноту судового слідства. Стверджує, що матеріали кримінального провадження не містять доказів його винуватості, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються лише на показаннях потерпілих. Вказує, на порушення судом вимог ч. 4 ст. 95 КПК. Крім того, зазначає про незаконність ухвали апеляційного суду через те, що за наявності конфлікту інтересів його та засудженого ОСОБА_6 захист здійснював адвокат ОСОБА_14

ОСОБА_6 - просить скасувати судові рішення посилаючись на недоведеність його вини, недопустимість доказів, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує на невідповідність вироку суду вимогам кримінального процесуального закону, оскільки не дана оцінка непослідовним показанням потерпілих. Зазначає, що було порушено його право на захист. Вважає, що апеляційний суд в порушення ст. 404 КПК не розглянув належним чином апеляційні скарги сторони захисту, повторно не дослідив обставини справи, не перевірив їх та не оцінив внаслідок чого безпідставно визнав необґрунтованими.

ОСОБА_5 - посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження та постановленні судових рішень. Зокрема вказує на те, що його вина недоведена, обвинувачення обґрунтовано на припущеннях та недопустимих доказах. Стверджує, що суд апеляційної інстанції, при перегляді вироку місцевого суду в порушення вимог ст. 404 КПК не дослідив докази та не перевірив правильність кваліфікації його дій і ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засуджених та їх захисників, які підтримали доводи касаційних скарг, думку прокурора, який просив скарги засуджених залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги засуджених підлягають задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Виходячи зі змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він постановлений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину та про винуватість підсудного у його вчиненні з достовірністю випливають із матеріалів справи. Для цього у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновки суду так і спростовують його.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 373 КПК обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні злочину. При цьому суд, згідно з положеннями ст. 94 КПК, при дослідженні обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, достовірності, допустимості, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Проте, вказані вимоги закону під час розгляду справи щодо ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в повній мірі виконані не були.

Так, у вироку суд, як і органи досудового слідства, свій висновок про доведеність винуватості засуджених обґрунтували протоколами проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_5 і ОСОБА_6 від 09 травня 2013 року (том 2 а.п. 153-176, 213-224).

Порядок проведення та оформлення зазначеної слідчої дії регламентуються статтями 104, 240 КПК. Зокрема, в них зазначено, що протокол слідчої дії підписується всіма учасниками. Якщо особа, яка брала участь у проведенні процесуальної дії, відмовилася підписати протокол, про це зазначається в протоколі, та засвідчується підписом захисника, а у разі його відсутності - понятих.

Між тим, протокол слідчого експерименту від 09 травня 2013 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 ( том 2 а.п. 213-214) не підписаний підозрюваним, в ньому відсутні дані про роз'яснення йому прав, передбачених ст. 42 КПК. Не містить даний протокол і даних про роз'яснення іншим особам, які присутні під час проведення процесуальної дії, прав, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Однак, суд належним чином не оцінив зазначений доказ та передчасно обґрунтував ним доведеність винуватості ОСОБА_6 у скоєні інкримінованих йому злочинів.

Є передчасним й обґрунтування винуватості засуджених протоколами пред'явлення особи на впізнання, оскільки суд не перевірив зазначені докази з точки зору їх допустимості та належності.

Зокрема, протокол пред'явлення особи на впізнання від 11 травня 2013 року (т. 2 а. п. 85-86), відповідно до якого потерпіла ОСОБА_13 впізнала ОСОБА_4, як особу яка заволоділа її майном, не містить підпису впізнаної особи або даних про те, що він відмовився підписати протокол. Крім того, протокол не містить всіх необхідних даних про осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (ст. 104 КПК).

Відповідно до положень ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманої внаслідок істотного порушення прав і свобод людини. Суд зобов'язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист, отримання показань від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Між тим, оцінюючи докази суд першої інстанції не перевірив дотримання органом досудового слідства прав підозрюваних на захист, зокрема право мати захисника при проведенні слідчих дій, дотримання положень закону при прийняті відмови від захисника чи його заміні, що призвело до передчасного визнання цих доказів допустимими.

Відповідно до положень ст. 370 КПК судове рішення ухвалюється згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом, на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджуються доказами, оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК, та в ньому наводяться належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В порушення зазначених вимог закону суд у вироку не дав належної оцінки показанням засуджених, свідків, потерпілих, не співставив їх з іншими доказами у справі та передчасно відкинув твердження засуджених та їх захисників щодо недопустимості доказів у справі.

Вищезазначені порушення відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законний і обґрунтований вирок, та такими, які згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК є підставою для скасування судового рішення.

Оскільки суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду першої інстанції, не усунув зазначені недоліки та ухвалив своє рішення, яке не відповідає вимогам процесуального закону, то ухвала апеляційного суду також підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, провести судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, проаналізувати докази та дати їм юридичну оцінку з огляду на їх достовірність, допустимість та достатність, перевірити інші доводи, викладені у касаційних скаргах засуджених, та відповідно до вимог ст. 370 КПК ухвалити законне й вмотивоване рішення.

Керуючись статтями 433-436 КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засуджених ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 05 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 09 вересня 2014 року щодо ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишити у виді тримання під вартою до проведення судом першої інстанції підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ __________________

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17