АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1919/15 Справа № 206/4590/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001194, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, одруженого, зареєстрованого в кв. АДРЕСА_1 , проживаючого кв. АДРЕСА_2 ,

раніше засудженого 03.08.2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

відносно якого ухвалено обвинувальний вирок за ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому на праві власності майна,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

В с т а н о в и л а:

Даним вироком ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому на праві власності майна.

Ухвалено, що вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2015 року стосовно ОСОБА_6 , яким він засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, підлягає самостійному виконанню.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, просить вирок щодо нього змінити в частині додаткового покарання. Вважає, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, оскільки за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості і підлягає зміні в сторону пом`якшення в частині конфіскації ? частини майна, яке є його власністю. При цьому посилається на ті обставини, що викрадений ним моторолер був вилучений і повернутий потерпілому ОСОБА_8 без пошкоджень, внаслідок чого повністю відшкодовано матеріальну шкоду, спричинену скоєним ним злочином.

Також вказує, що суд при призначені покарання не врахував, що він одружений та має на утриманні малолітню дитину, яка потребує матеріального забезпечення.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те що, 27 липня 2015 року приблизно о 01.00 годині, побачивши моторолер марки «SUZUKI ADRESS», який знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_3 , шляхом відкриття внутрішнього засову на воротах огородження вищезазначеного домоволодіння, проник на територію та не приводячи в дію двигун, викотив моторолер з двору, таким чином незаконно заволодів даним транспортним засобом, заподіявши своїми діями потерпілому матеріальну шкоду на суму 11054,64 грн.

Заперечень на дану апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Від обвинуваченого ОСОБА_6 не надходило клопотання про його участь в судовому засіданні апеляційного суду, в зв`язку з чим в судове засідання він не доставлявся у відповідності до ч.4 ст.401 КПК. При вивчення матеріалів провадження не виявлено обставин, які б вимагали обов`язкової участі ОСОБА_6 в судовому засіданні при розгляді його апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим і просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, провівши судові дебати, перевіривши матеріали справи, вивчивши і проаналізувавши аргументи, що містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Нормами ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в матеріалах кримінального провадження доказами в тій частині, в якій воно було оскаржено.

Оскільки висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 289 КК України, в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Згідно з нормами частин 1 та 2 статті 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Нормами ч. 2 ст. 59 КК України передбачено, що конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині того ж Кодексу.

Така ж правова позиція висловлена і Пленумом Верховного Суду України в п. 19 Постанови № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" від від 24 жовтня 2003 року з подальшими змінами та доповненнями.

При цьому користю (корисливим мотивом, корисливим спонуканням) у чинному законодавстві про кримінальну відповідальність розуміється бажання винного одержати внаслідок вчинення кримінального правопорушення матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 , за встановлених судом і викладених у вироку обставин, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, повторно з корисливих мотивів, яке відповідно до норм ст. 12 КК України являється тяжким злочином. Санкцією ч. 2 ст. 289 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна або без такого.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції, прийняв до уваги всі обставини, які мають значення для призначення покарання, в тому числі і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, що характеризують його особу, а саме, наявність непогашеної судимості за корисні злочини, незадовільну характеристику за місцем проживання, наявність на утриманні малолітньої дитини, на що звертає увагу обвинувачений в апеляційній скарзі, наявність пом`якшуючих обставин, до яких відніс визнання вини та щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та призначив йому покарання, дотримуючись принципу індивідуалізації, в межах санкції ч.2 ст.289 КК , яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

При вивченні матеріалів провадження не встановлено обставин, які б давали підстави до зміни вироку.

З врахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Відшкодування потерпілому шкоди, шляхом вилучення викраденого транспортного засобу і повернення його в непошкодженому вигляді потерпілому, на що посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не вважає обставинами, які знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та пом`якшують покарання.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність вироку, при вивченні кримінального провадження не виявлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4