Справа №592/8547/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/649/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2015 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника Сумської

виправної колонії ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 14 вересня 2015 року, якою в задоволенні спільного подання начальника Сумської виправної колонії управління ДПтС України в Сумській області та заступника голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 відмовлено

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі засуджений порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про задоволення подання та звільнення його умовно достроково від відбування покарання.

Ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 14 вересня 2015 року в задоволенні подання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженому ОСОБА_8 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що наявні в матеріалах провадження документи вказують на те, що засуджений не довів своє виправлення. Так, із характеристик за 2011, 2012 роки вбачається, що засуджений характеризувався посередньо. У характеристиці від 19 липня 2013 року містяться дані про порушення засудженим вимог режиму відбування покарання. У довідці з місця відбування покарання міститься інформація, що ОСОБА_8 лише з жовтня 2014 року почали нараховувати заробітну плату за працю на виробництві установи. Вказані обставини, на думку суду, вказують про наявність певних позитивних зрушень у поведінці засудженого, проте вони тривають досить не тривалий час порівняно з призначеним за вироком суду покаранням і цілі покарання на даний час не досягнуті, оскільки з аналізу даних про особу засудженого не можна дійти висновку про виправлення останнього.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги засуджений зазначає, що судове рішення не є належним чином обґрунтованим. Суд, посилаючись на характеристику від 2011 року не взяв до уваги те, що на той час він у ВК № 116 відбував покарання 1 рік і конфлікт, який мав місце 18 березня 2011 року був обмежений лише проведенням бесіди. Ні одного стягнення він не мав, мав п`ять подяк від начальника колонії.

Із 2011 року активно залучався до суспільно корисної праці, за час відбування покарання отримав дві робітничі професії: «Слюсар - ремонтник» та «Токар».

Суд не взяв до уваги той факт, що з червня місяця 2012 року він працевлаштований.

Вказує, що від пільги, передбаченої ст. 82 КК України, відмовився з тієї причини, що при позитивному рішенні його перевели б до Конотопського виправного центру, куди його рідним добиратися складніше. Зазначає про наявність можливості працевлаштування після звільнення з місць позбавлення волі та тісне спілкування з рідними.

Інші учасники судового провадження апеляційних скарг на ухвалу суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, представника виправної колонії, котрий вважав, що апеляція підлягає задоволенню, оскільки із поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 звернувся начальник Сумської виправної колонії і це подання було належним чином мотивоване, висновок прокурора про необхідність задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 червня 2010 року засуджений за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 121 ч. 2, 122 ч. 1 КК України, до покарання, на підставі ст.ст. 70, 71 КК України, у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Відповідно до положень ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно роз`яснення, що міститься в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2, зазначено, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також наміри засудженого щодо прилучення до суспільно корисної праці.

На час направлення до суду спільного подання начальника Сумської виправної колонії управління ДПтС України в Сумській області та заступника голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , останній відбув більше 2/3 строку покарання.

Із матеріалів провадження вбачається, що початок строку покарання 31 березня 2010 року, кінець строку відбування покарання 31 березня 2018 року.

За час відбування покарання засуджений, згідно матеріалів особової справи, (а.с. 116) стягнень не мав, мав ряд заохочень правами начальника установи, а саме: 03 січня 2012 року подяка, 03 квітня та 30 грудня 2013 року подяка, 06 жовтня 2014 року подяка, 30 березня 2015 року подяка, всі заохочення було застосовано за сумлінне ставлення до праці.

У матеріалах провадження містяться ряд характеристик на ОСОБА_8 : від 22 липня 2011 року (а.с. 60), 22 липня та 04 грудня 2012 року зі змісту яких вбачається, що засуджений характеризується посередньо, працевлаштований до бригади різноробочим, потім до бригади огородників, вимоги режиму не порушує, легко піддається негативному впливу.

Із характеристик від 19 липня та 29 квітня 2013 року (а.с. 81, 90), 17 липня та 22 липня 2014 року (а.с. 93, 100), 11 серпня 2015 року (а.с.115) вбачається, що засуджений характеризується позитивно, працевлаштований на виробництві, до праці ставиться добре за що має заохочення, у відношенні до представників установи ввічливий, на профілактичних обліках не перебуває, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу, за характером спокійний, у відношенні до інших засуджених безконфліктний.

Із довідки по особовій справі (а.с. 96) вбачається, що у засудженого наявні родичі: батько, мати, дружина, доньки, сестра.

Таким чином, із характеристик, які наявні в матеріалах справи вбачається, що засуджений поступово почав сумлінно ставитися до режиму відбування покарання, правил внутрішнього трудового розпорядку, почав неухильно дотримуватися норм і правил поведінки, крім того почав підвищувати свій загальноосвітній рівень за рахунок опанування двох робітничих професій токаря та слюсаря.

Із початку строку відбування покарання засуджений був залучений до праці, заробітну плату почав отримувати з жовтня 2014 року, згідно довідки з бухгалтерії установи (а.с. 6), при цьому за весь час трудової діяльності у адміністрації установи виконання покарань зауважень до якості роботи не було, за сумлінне виконання трудових обов`язків був заохочений. Виконавчі листи про стягнення певних сум грошових коштів відсутні. Із вироку суду від 30 червня 2010 року вбачається, що засуджений ОСОБА_9 до сплати грошових коштів не зобов`язаний.

Усі ці обставини, на думку колегії суддів, вказують, що засуджений своєю поведінкою, яка поступово переросла в сумлінну поведінку та ставленням до праці довів своє виправлення.

Із доводами суду першої інстанції про незначний час, що минув після позитивних зрушень, порівняно з тривалістю строку відбування покарання погодитися не можна, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що поведінка засудженого поступово змінювалася на сумлінну, крім того за весь час залучення його до праці, жодних претензій до якості виконання робіт у адміністрації не було, що само по собі виключає ситуативність та вказує на стабільність поведінки.

Також, не можна погодитися із посиланням суду на посередні характеристики, як на ті, що свідчать про неможливість забезпечення право слухняної поведінки засудженим після звільнення, оскільки надані характеристики враховують весь період відбування покарання засудженого і з них вбачається, що поступово засуджений починав характеризуватися все позитивніше, при цьому зростала його участь, як в трудовій діяльності установи, так і відбувалося його включення до різних програм диференційованого виховного впливу на засуджених.

Із урахуванням характеристик, які наявні в матеріалах справи, можна зробити однозначний висновок, що вони ніяким чином не спростовують виправлення засудженого.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду та доцільність застосування умовно дострокового звільнення відносно ОСОБА_8 , оскільки на момент звернення до суду з поданням, мету покарання, передбачену ст. 50 КК України було досягнуто.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 14 вересня 2015 року про відмову в задоволенні спільного подання начальника Сумської виправної колонії управління ДПтС України в Сумській області та заступника голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою спільне подання начальника Сумської виправної колонії управління ДПтС України в Сумській області та заступника голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

ОСОБА_8 , засудженого вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 червня 2010 року за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 121 ч. 2, 122 ч. 1 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років звільнити умовно достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4