Категорія:ч.3 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 вересня 2015 року, яким -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, не працює, судимий вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.09.2014р. за ст.296 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі, встановлений іспитовий строк 1 рік,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.3 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за вказаним вироком, частково приєднане невідбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.09.2014р. та остаточно визначено до відбування 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 25 липня 2015 року.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_8 запобіжний захід залишений попередній тримання під вартою.

Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 25 липня 2015 року, приблизно о 08.30 год., умисно, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, через незамкнені вхідні двері, проник в приміщення квартири АДРЕСА_2 . В спальній кімнаті вищевказаної квартири, розпочав таємно викрадати зі столу, який розміщений у зазначеній кімнаті, ноутбук чорного кольору марки «НР Pro Book 4720S», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №176 від 05.08.2015р. становить 3600грн., а саме, підійшовши до столу, намагався його взяти в руки, однак під час цього був помічений потерпілою ОСОБА_10 , яка почала вчиняти дії щодо затримання ОСОБА_8 . В подальшому останній, усвідомлюючи факт його викриття, продовжив свої злочинні дії, взявши ноутбук в руки та вибігши із приміщення квартири, втік у невідомому напрямку, відкрито викравши вказане майно, завдавши потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 3600 гривень.

У поданих апеляційних скаргах захисник та обвинувачений, кожен зокрема, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважають вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання без застосування до обвинуваченого вимог ст.75 КК України. Зазначають, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання порушено вимоги ст.65 КК України. Посилаються на те, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, оскільки він щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, збитки відшкодовані, вчинив злочин під дією алкогольного сп`яніння, при цьому не усвідомлював значення своїх дій. Просять вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні скарги з викладених у них підстав, прокурора, який скарги заперечив та просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційних скаргах не заперечується.

Разом з тим, згідно висновку судово-медичної експертизи, у ОСОБА_8 виявлялися в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому правопорушення, та виявляються на даний час ознаки вираженої акцентуації характеру по емоційно лабільному типу в стані нестійкої ремісії ускладненого станом гострої алкогольної інтоксикації, однак ступінь змін зі сторони психіки не така, що позбавляла його в період, що відноситься до часу вчиненого інкримінованого правопорушення, та на даний час усвідомлювати свої дії і керувати ними. Примінення примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 не потребує, тобто є осудним (а.к.п.39-40). Даний доказ спростовує докази апеляції ОСОБА_8 про несвідомлення своїх дій.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ст.186 ч.3 КК України є правильною і також не оскаржується.

Твердження захисника та обвинуваченого в апеляційних скаргах про те, що призначене покарання обвинуваченому без застосування ст.75 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого через тяжкість покарання є безпідставними.

На думку апеляційного суду, повторне застосування іспитового строку в порядку ст.75 КК України до обвинуваченого, який вчинив злочин в період іспитового строку, є неприпустимим.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а саме, те, що хоча останній і раніше судимий, однак потерпіла не наполягала на суворій мірі покарання, в останньої відсутні будь-які притензії до обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обтяжуючими обставинами рецидив злочинів та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, з чим погоджується і апеляційний суд.

Таким чином, твердження захисника та обвинуваченого в апеляційних скаргах про те, що призначене покарання без застосування ст.75 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через суворість покарання є безпідставними.

У відповідності до вимог ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Таким чином, з огляду на обставини, які пом`якшують покарання, конкретні обставини справи, зокрема молодий вік обвинуваченого, відсутність претензій у потерпілої та її прохання до суду суворо не карати обвинуваченого, характеризуючі дані особи обвинуваченого, суд апеляційної інстанції вважає за можливе призначити ОСОБА_8 за вчинення злочину, передбаченого ст.186 ч.3 КК України, мінімальне покарання, до якого частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком.

На думку суду, саме таке покарання, відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Змінюючи вирок суду першої інстанції, апеляційний суд звертає увагу і на те, що ОСОБА_8 було призначено остаточне покарання без посилання на вимоги ст.72 КК України.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 вересня 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ст.186 ч.3 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.09.2014р. у виді 2 місяців обмеження волі, перевівши за правилами ст.72 КК України менш суворий вид покарання в більш суворий з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, та остаточно визначити до відбування ОСОБА_8 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді