У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
за участю секретаря прокурора представника потерпілої та захисника ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6 ОСОБА_7
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 7 жовтня 2015 року матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року.

Вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, громадянина України, раніше не судимого, -

та

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та жителя АДРЕСА_2, громадянина України, раніше не судимого, -

кожного визнано винуватими за ч. 4 ст. 187 КК України та засуджено на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є їх власністю.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди 50000 грн. та судові витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року вирок щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 змінено, їхні дії перекваліфіковано з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 187 КК України. На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо них закрито.

Згідно з вироком, 30 вересня 2001 року, приблизно о 21 год., ОСОБА_8, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та знаходячись біля бару-магазину, що по вул. Комсомольській в с. Городківка Крижопільського району Вінницької області, з метою заволодіння чужим майном, зустріли ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, який перебував у стані алкогольного сп'яніння, та вчинили на нього розбійний напад, поєднаний з насильством небезпечним для життя і здоров'я потерпілого. При цьому ОСОБА_9 наніс потерпілому удар ногою в груди та два удари кулаком в голову, від яких той впав на землю, після чого ОСОБА_9 продовжив його побиття ногами по різних частинах тіла. Діючи узгоджено з ОСОБА_9, ОСОБА_8 також почав наносити удари кулаками та ногами по тілу ОСОБА_11

Скориставшись безпорадним станом ОСОБА_9 і ОСОБА_8 обшукали потерпілого ОСОБА_11 та заволоділи його грошима в сумі 3 грн. і наручним годинником вартістю 20 грн., після чого на викрадені гроші придбали спиртні напої, які одразу вжили.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, приблизно о 22 год. вони повернулися на вул. Комсомольську, де знову зустріли ОСОБА_11, який сидів на узбіччі дороги неподалік від будинку, де проживає ОСОБА_9

З метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11, а саме грошовими коштами, які могли бути у нього, ОСОБА_9 знову умисно наніс потерпілому один удар кулаком по голові. Подальше фізичне насильство щодо потерпілого припинив брат ОСОБА_9 - ОСОБА_12

1 жовтня 2001 року труп ОСОБА_11 було виявлено на узбіччі дороги по вул. Комсомольській в с. Городківка.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 115 від 01.10.2001 року, смерть ОСОБА_11 настала від закритої тупої травми грудної клітини у вигляді численних синців на ній, численних переломів ребер з крововиливами у плевральну порожнину, пошкодженнями уламками ребер тканини легенів, розриву лівого шлуночка серця та крововиливу у серцеву сорочку. Травма грудей за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент її заподіяння.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 250 від 10.01.2006 року, причиною смерті ОСОБА_11 став розрив лівого шлуночка серця з тампонадою серцевої сорочки. Це ушкодження має ознаки тяжкого тілесного ушкодження і виникло за рахунок удару (ударів) тупим (тупими) предметом (предметами) і не могли стати наслідком падіння з висоти власного зросту.

У касаційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_6 просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_8 і ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, посилаючись на те, що апеляційний суд всупереч наведеним у вироку доказам дійшов помилкового висновку про те, що встановлені судом обставини вчинення засудженими розбою не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. При цьому зазначив, що після розриву лівого шлуночка серця потерпілого його смерть настала миттєво. Крім того, представник потерпілої вважає, що умисне заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження при вчиненні розбою, що призвело до його смерті, додаткової кваліфікації за ч. 2 ст. 121 КК України не потребує. Погодившись із висновками суду першої інстанції щодо отриманих потерпілим тяжких тілесних ушкоджень та причини його смерті, апеляційний суд, на думку скаржника, в силу неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, неправильно застосував кримінальний закон, безпідставно перекваліфікувавши дії засуджених з ч. 4 на ч. 2 ст. 187 КК України. Скаржник також вказує, що кримінальну справу щодо ОСОБА_9 і ОСОБА_8 органами досудового слідства вже було закрито за ч. 2 ст. 187 КК України і ця постанова ніким не оскаржена і не скасована.

Заслухавши доповідача, пояснення представника потерпілого ОСОБА_6, який підтримав свою касаційну скаргу, думку захисника ОСОБА_7, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, та прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга представника потерпілої підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Частинами 2-4 цієї ж статті визначені критерії законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення.

Судове рішення апеляційного суду у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 і ОСОБА_9 цим критеріям не відповідає, незважаючи на те, що апеляційний суд у своїй ухвалі послався на ст. 370 КПК України.

Крім того, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, оскільки мотиви, покладені в основу цієї ухвали, суперечать фактичним обставинам, викладеним у вироку судом першої інстанції, з якими фактично погодився й апеляційний суд.

Як вбачається із ухвали, апеляційний суд дійшов до висновку, «… що дійсно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за попередньою змовою вчинили розбійний напад на ОСОБА_11 з метою заволодіння його майном, застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров'я потерпілого».

При цьому, перевіряючи висновки судово-медичних експертиз та інші покладені в основу вироку докази, апеляційний суд погодився також із висновками суду першої інстанції про те, що ряд заподіяних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 мають ознаки тяжких, які могли призвести до настання його смерті.

Разом з тим, пославшись на те, що позбавлення життя потерпілого не охоплюється складом розбою, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та те, що за фактом смерті ОСОБА_11 відомості до ЄРДР були внесені за ч. 1 ст. 115 КК України, взяв до уваги заподіяння потерпілому поряд із тяжкими тілесними ушкодженнями, що спричинили його смерть, лише легкі тілесні ушкодження, встановлені висновком судово-медичної експертизи № 115 від 01.10.2001 року, та безпідставно перекваліфікував дії засуджених ОСОБА_9 і ОСОБА_8 з ч. 4 на ч. 2 ст. 187 КК України, визнавши обґрунтованими доводи апеляційних скарг захисників в цій частині.

Враховуючи, що своє рішення про перекваліфікацію злочинних дій засуджених апеляційний суд обгрунтував суперечливими висновками, які призвели до неправильного застосування кримінального закону, про що правильно зазначено в касаційній скарзі представника потерпілої, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

При новому апеляційному розгляді суду слід з дотриманням вимог кримінального процесуального закону перевірити доводи апеляцій учасників кримінального провадження, доводи представника потерпілої за матеріалами кримінального провадження, висновки суду першої інстанції, та прийняти законне і обґрунтоване рішення щодо правильності кваліфікації дій засуджених.

Апеляційному суду слід також мати на увазі, що внесення відомостей до ЄРДР за фактом смерті потерпілого ОСОБА_11 не може впливати на правильність застосування кримінального закону. Також не впливає на правильність застосування кримінального закону недотримання органами досудового розслідування роз'яснень, що містяться в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», оскільки апеляційний суд, як і суд першої інстанції, має діяти лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, згідно ст. 337 КПК України та доказів, зібраних у кримінальному провадженні, досліджених під час судового розгляду і покладених в основу вироку.

На підставі наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 і ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3.