Провадження № 1-кп/161/545/14
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 28 листопада 2014 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням
судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
потерпілої - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Цумань Ківерцівського району Волинської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 18.06.2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.185 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 1000 грн.;
- 26.07.2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.185 ч.2 КК України до 2-х років обмеження волі.

за ст.286 ч.1 КК України, -
в с т а н о в и в:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин. Так, обвинувачений ОСОБА_6 17.06.2014 року, о 17:30 год. керуючи технічно справним автомобілем марки «БМВ 525», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у правій смузі руху по пр. Відродження в напрямку проспекту Молоді зі сторони вул. Рівненської із швидкістю не меншою ніж 93.3-97,6 км/год., проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, не вжив негайних заходів до зупинки транспортного засобу, таким чином проігнорувавши положення правил дорожнього руху та здійснив наїзд на ОСОБА_5 , яка здійснювала перехід проїжджої частини по нерегульованому пішохідному переході зліва на право відносно руху автомобіля.
Внаслідок даної ДТП ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого відламкового перелому обох кісток правого передпліччя зі зміщенням відламків, забою лівого ліктьового суглоба, обох гомілок, які згідно висновку судово-медичної експертизи №632 від 27.06.2014 року за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21-ї доби.
В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. п. 2.3 (б), 12.1, 12.4, 12,3, 18.4, Правил дорожнього руху України.
Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ст.286 ч.1 КК України, як необережні дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження між потерпілою та обвинуваченим укладено угоду про примирення, зокрема, 27.11.2014 року. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнає свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, не заперечує обставин вчинення інкримінованого йому правопорушення, повністю відшкодував заподіяну потерпілій шкоду. З врахуванням повного визнання вини, щирого каяття, відшкодування шкоди та вибачення перед потерпілою, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сторонами узгоджено покарання у межах санкції ст.286 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 3400 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.
Заслухавши думку учасників процесу, зокрема, прокурора, який вважає, що не має підстав для затвердження даної угоди, оскільки обвинувачений не відбув покарання у виді обмеження волі, крім того, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 , з метою навправлення його в місця відбування покарання, думку потерпілої, обвинуваченого та його захисника, які просили затвердити зазначену угоду, проаналізувавши обвинувальний акт з додатками та угоду про примирення, суд вважає, що слід відмовити в затвердженні даної угоди.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, віднесений до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Потерпіла ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.
Згідно ст.474 ч.7 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та Закону.
Судом встановлено, що умови угоди про примирення суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, так як умови укладеної угоди виходять за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, при узгодженні покарання не враховано особу винного, який на даний час являється засудженим вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.07.2013 року до покарання у виді 2-х років обмеження волі, яке на даний час не відбув, крім того, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.10.2014 року даний дозвіл на затримання ОСОБА_6 , з метою навправлення його до місця відбування покарання у виді обмеження волі, тобто узгоджене покарання за своїм видом та розміром не відповідає тяжкості вчиненого діяння та особі винного. Таким чином, умови укладеної 27.11.2014 року угоди між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 не відповідають інтересам суспільства, суперечать загальним засадам призначення покарання, зокрема вимогам ст.65 КК України, та інтересам суспільства в цілому.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для затвердження угоди про примирення, тому слід продовжити судовий розгляд даного кримінального провадження в загальному порядку.
Згідно ст.474 ч.8 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Керуючись ст.ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У затвердженні угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_5 відмовити.
Продовжити судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченюю ОСОБА_6 за ст.286 ч.1 КК України в загальному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ: