ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни
22 грудня 2015 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ознайомившись з касаційними скаргами захисника ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_5 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2015 року,
ВСТАНОВИВ:
Вказаним вироком місцевого суду засуджено
ОСОБА_6 , 1953 р.н., громадянина України, не судимого, уродженця села Путрівка Васильківського району Київської області, мешканця міста Василькова Київської області,
- за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 80 000 грн на відшкодування моральної шкоди, та на користь ОСОБА_7 811 грн щомісячно на утримання ОСОБА_8 , 2013 року народження, починаючи з 17.12.2014 і до досягнення останнім повноліття.
Згідно вироку, ОСОБА_6 25.09.2014 о 17:00, керуючи автомобілем «ЗАЗ Таврія» на вул. Декабристів в м. Василькові Київської області, порушив п/п «б» п. 2.3, пп. 1.5, 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху, виїхав на проїзну частину з місця стоянки, не надавши дороги транспортним засобам, що по ній рухались, та виконуючи розворот зіткнувся з попутним мотоциклом «Suzuki» під керуванням ОСОБА_9 , що спричинило смерть останнього у лікарні.

Апеляційний суд Київської області 17.09.2015 скасував цей вирок в частині залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, а в решті вирок залишив без змін.
У касаційних скаргах захисник та потерпілий, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок суворості, просять змінити вказані судові рішення й пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання суд дотримався загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, оскільки врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття та дані про особу засудженого, який не має судимості, характеризується позитивно, на час постановлення оскаржених рішень частково відшкодував завдану шкоду. Врахував суд й вік засудженого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також позицію потерпілих, які наполягали на призначенні ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі.
Отже, призначене засудженому покарання є справедливим.
Апеляційний суд, у відповідності до вимог ст. 419 КПК України, вмотивувавши свої висновки, обґрунтовано залишив без зміни вирок суду першої інстанції в цій частині.
У касаційних скаргах відсутні переконливі доводи, які б були достатніми для спростування вищезазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій.
Отже, з касаційних скарг, наданих до них судових рішень вбачається, що підстав для їх задоволення немає.
Зважаючи на зазначене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргами захисника ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_5 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_10 ОСОБА_11