Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1061/15-к
Провадження № 1-кп/480/147/15
ВИРОК
Іменем України
23 грудня 2015 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ;

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2015 за № 0000423 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Беслан Північно-осетинської АРСР, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

встановив:

07.04.2015, приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи біля території нафтобази СГВК Урожайний, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Комсомольське, вул. Комсомольська, реалізуючи раптово виниклий намір, з корисливою метою, скориставшись відсутністю охорони зняв частину огорожі нафтобази. Продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, ОСОБА_5 викрав фрагмент знятої сітки-рабиці довжиною 5,5 метрів. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив СГВК «Урожайний» матеріальні збитки на суму 302 грн. 50 коп.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

15.05.2015, з урахуванням уточнень, викладених в угоді (уточненій) про примирення від 23.12.2015, у кримінальному провадженні № 0000423 між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Відповідно до угоди про примирення, представник потерпілого та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. При цьому, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 має понести за вчинення злочину, а саме: громадські роботи на строк сто годин.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та представнику потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та представник потерпілого ОСОБА_6 просили затвердити угоду про примирення між ними та призначити узгоджене сторонами покарання. При цьому прокурор підтримав затвердження угоди.

Розглядаючи в порядку ч. 5 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.
Так, злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав свою вину, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 та представник потерпілого ОСОБА_6 повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом, та наполягають на затвердженні угоди про примирення.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України та КК України суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

За вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази у кримінальному провадженні необхідно вважати повернутими власнику нафтобазі СГВК Урожайний.
Керуючись ст. 369, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення укладену 15 травня 2015 року, з урахуванням уточнень, викладених в угоді (уточненій) про примирення від 23 грудня 2015 року, між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді громадських робіт на строк сто годин.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 не обирати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: рулон сітки-рабиці, довжиною 5,43 м та шириною 1,8 м вважати повернутим власнику нафтобазі СГВК Урожайний.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Суддя ОСОБА_1

23.12.2015