Справа180/3042/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2015 рокуМарганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Марганці кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Марганця Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, військовозобов`язаного, на обліку в Нікопольському ОМВК, безпартійного, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року за ч.1 ст. 186 КК України на 2 роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування показання з встановленням іспитового строку терміном на 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 , 13 вересня 2015 року біля 09 години, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , шляхом обману та зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів, повторно заволодів мобільним телефоном неповнолітньої ОСОБА_7 марки «Prestigio-5400», вартістю 840 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора «МТС», вартістю 15 гривень, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 855 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, дав пояснення, аналогічні пред`явленому обвинуваченню. У задоволенні позову потерпілої ОСОБА_8 не заперечує. Просить суд суворо не карати.
Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст. 394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів та документів, що стосуються його особи.
Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 190 КК України, оскільки він вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що він вчинив злочин проти власності, фактичні обставини справи, спосіб вчинення злочину і його мотиви, а також те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні злочину, розкаюється у вчиненому, раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, на досудовому слідстві сприяв розкриттю кримінального провадження, законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 просить суворо не карати обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Таким чином, суд вважає, що мірою покарання, необхідною і достатньою для перевиховання обвинуваченого і попередження нових злочинів може бути міра покарання в межах санкцій статті, за якою ОСОБА_6 обвинувачується у вигляді обмеження волі, враховуючи правила призначення покарання, передбачені ч.4 ст. 70 КК України, та приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й вважає за можливе, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Такий вид покарання суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Вирішуючи цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_8 суд приходить до наступного.
В ході досудового розслідування потерпіла ОСОБА_8 заявила до ОСОБА_6 цивільний позов, в якому просила стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду у розмірі 855 грн.
Обвинувачений ОСОБА_6 позов визнав в повному обсязі, не заперечив про його задоволення.
Прокурор просив задовольнити цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю, частково чи відмовляє в ньому.
Нормами ч.2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Положеннями п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31 березня 1989 року передбачено, що при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, а також чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.
Як встановлено в судовому засіданні злочином ОСОБА_8 завдано матеріальної шкоди у розмірі 855 грн., яка обвинуваченим не відшкодована, а викрадене майно не повернуте.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов потерпілої ОСОБА_8 підлягає до задоволення у повному розмірі.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 127, 129, 118, 124, 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, за даним вироком та вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк на 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-не змінювати місця проживання та праці без повідомлення органів кримінально-виконавчої інспекції;

-періодично з`являтись на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 855 грн. завданої матеріальної шкоди.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оскаржувалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення - надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, та може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

СУДДЯ ОСОБА_10