АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1577/15 Справа № 183/6284/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0003151, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 серпня 2014 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2015 року,ухвалений стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
03 грудня 2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.263 КК України та призначено йому 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року, остаточно призначено покарання - 3 роки 1 місяць позбавлення волі.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 30 липня 2014 року приблизно о 14.00 годині перебував на полігоні в с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, де знайшов, тобто незаконно придбав, без передбаченого законом дозволу 15 трубочок світло-коричневого кольору, довжиною приблизно 30 см, діаметром 5 мм та речовину у вигляді гранул у великій кількості світло-коричневого кольору, кожна гранула довжиною приблизно 1,5 см, в діаметрі приблизно 9 мм, з кожної сторони гранули мається по сім отворів, загальною вагою приблизно 150 г, що містять речовини, які є метальною вибуховою речовиною нітроцелюлозним (бездимним) порохом.

30 липня 2014 року приблизно о 14.05 годині ОСОБА_7 , знаходячись на полігоні, розташованого за вищевказаною адресою, взявши з собою вищевказані речовини, які є метальною вибуховою речовиною нітроцелюлозним (бездимним) порохом, умисно, незаконно, зберігаючи їх при собі, без передбаченого законом дозволу, переніс до будинку АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав, без передбаченого законом дозволу.

19 серпня 2014 року приблизно о 18.10 годині незаконно зберігаючи, без передбаченого законом дозволу, у поліетиленовому пакеті білого кольору «АТБ» раніше знайдені ним речовини, поїхав до смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, де під час особистого огляду речей ОСОБА_7 співробітниками міліції було виявлено та вилучено відповідно до висновку судово-вибухотехнічної експертизи №70/26/23-149/2322 від 23.09.2014 року речовини масою 44,3 та 126,1 г, які є метально вибуховою речовиною нітроцелюлозним (бездимним) порохом, що відноситься до категорії вибухових речовин.

З поданої апеляційної скарги та доповнення до неї вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити покарання і призначити йому менший строк покарання, ніж призначив суд першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який вважав вирок суду законним і обгрунтованим, а призначене ОСОБА_7 покарання таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у придбанні, перевезенні, перевезенні та зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу за ч.1 ст.263 КК України.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в судовому засіданні доказах, проти яких не заперечував і сам обвинувачений, оскільки вважав можливим слухати кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Суд дав правильну оцінку доказам і дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфікував за ч.1 ст.263 КК України.

Оскільки доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 і кваліфікація його дій в апеляційному порядку ніким не оспорюється, тому колегія суддів не вдається до оцінки доведеності і обґрунтованості вироку.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, які відповідно до ст.12 КК України віднесено до тяжких, дані про особу, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується незадовільно, суспільно-корисною працею не займається, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, вину визнав повністю і правильно прийшов до висновку про те, що він повинен відбувати міру покарання у вигляді позбавлення волі, керуючись правилами ч.4 ст. 70 КК України, відповідно до вчиненого призначивши йому строк покарання, який є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі, суд першої інстанції вимог ст.ст.65-67 КК України не порушив, призначене йому покарання з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження відповідає характеру та тяжкості вчиненого.
Під час розгляду кримінального провадження достатніх підстав для подальшого пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, про що йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого, судом не встановлено.
Суд при ухваленні вироку із врахуванням всіх обставин та особи обвинуваченого призначив ОСОБА_7 найнижчу міру покарання, передбачену санкцією ч.1 ст.263 КК України 3 роки позбавлення волі та на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання остаточно призначив 3 роки 1 місяць позбавлення волі.
При вищезазначених обставинах колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку щодо обвинуваченого в частині призначеного покарання, а тому доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного покарання є безпідставними.

Керуючись ст.ст.404,407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2015 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: