"04" листопада 2015 р. Справа № 363/4044/15-к
УХВАЛА

Іменем України

4 листопада 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Вишгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000105 щодо ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України,

встановив:
прокурор висловився щодо призначення судового розгляду за участю його сторін зазначених в обвинувальному акті, підстав для повернення обвинувального акту не вбачав.

Обвинувачений з прокурором погодився, клопотань не мав.

Заслухавши сторони, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до такого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Так, згідно ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт серед іншого повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим згідно вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні обов`язковому доказуванню підлягають:

подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, з чого випливає, що формулювання обвинувачення повинно бути конкретним.

Формулюючи обвинувачення за ч. 4 ст. 407 КК України, орган досудового слідства належно не встановив винуватість обвинуваченого, зокрема не зазначив форми вини, з якою діяв останній, вчинюючи інкриміновані йому дії, мотиви цих дій та мету, яку він переслідував.

Саме тільки посилання на відсутність поважних причин для самовільного залишення особою військової служби є недостатнім для дотримання вказаних вимог Закону.

Всі викладені вище обставини складають суб`єктивну сторону злочину, підлягають обов`язковому доказуванню в ході кримінального провадження та в разі визнання особи винуватою мають бути обов`язково зазначені в змісті вироку (ч. 3 ст. 374 КПК України).

При цьому межі судового розгляду визначаються виключно межами висунутого звинувачення відповідно до обвинувального акту і вийти за ці межі з обвинувальним ухилом суд не вправі (ч. 3 ст. 26, ст. 337 КПК України).

Отже, формулюючи обвинувачення в згаданій частині, орган досудового слідства вдався до припущень щодо вчинення суб`єктивної сторони даного злочину.

Відсутність конкретного обвинувачення особи є передумовою порушення її гарантованого Законом права на захист, що є неприпустимим.

Разом з тим правильне встановлення вказаних обставин має істотне значення для справи також і з огляду на пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , який в суді показав, що в період залишення військової частини в липні 2015 року брав участь в іншому кримінальному провадженні щодо нього за ч. 2 ст. 185 КК України, яке мало місце в Першотравневому районному суді м. Чернівці, коли на той час щодо нього також діяло застосоване судом особисте зобов`язання. Крім того відносно нього встановлювався адміністративний нагляд.

Підсумовуючи викладене, з названих підстав обвинувальний акт до судового розгляду призначений бути не може, який вимогам КПК України не відповідає і підлягає поверненню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 314-317, 372 КПК України,

ухвалив:

обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000105 щодо ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України повернути Військовому прокурору Дарницького гарнізону Військової прокуратури Центрального регіону України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Суддя