Деснянський районний суд м.Чернігова
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2010 року Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі: головуючого-судді - Розинка В.М.

при секретарі - Осовицькій А.М.

з участю прокурора - ХомазюкаО.В. захисника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, охоронця Товариства з обмеженою відповідальністю «Ера плюс ОСОБА_3 24», раніше не судимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, -

у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 28 ч. 1, 365 ч. 2 КК України, -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має на втриманні малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_7, охоронця Товариства з обмеженою відповідальністю «Балу», раніше не судимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_8, -

у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 27 ч. 5, 28 ч. 1, 365 ч. 2 КК України,

встановив:

Підсудний ОСОБА_2С, працюючи інспектором патрульної служби батальйону патрульної служби УМВС України в Чернігівській області, маючи спеціальне звання молодший сержант міліції, будучи працівником правоохоронного органу та службовою особою, наділеною функціями представника влади, перевищив надану йому владу в групі осіб, діючи разом з підсудним ОСОБА_4, охоронцем Товариства з обмеженою відповідальністю «Балу», за наступних обставин :

Так, 06.01.2010 р., відповідно до постової відомості розстановки патрульних нарядів, затвердженої начальником Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області, підсудний ОСОБА_2, являючись старшим наряду, разом з інспектором патрульної служби ОСОБА_5 з 21 год. здійснювали охорону громадського порядку в районі вул. Київської та ГГятницької в м. Чернігові.

Близько 23 год., ОСОБА_2 разом з ОСОБА_5 прибули до приміщення боулінг-клубу «Світлофор», розташованого в м. Чернігові по вул. Пятницькій 50. У вказаний час, у даному розважальному закладі разом зі своїми товаришами відпочивав потерпілий ОСОБА_6

Перебуваючи на 2 поверсі вказаного боулінг-клубу, ОСОБА_2, підійшов до охоронця ТОВ «Балу» ОСОБА_7, який знаходився поряд із незнайомим йому потерпілим ОСОБА_6 та вимагав, щоб останній залишив приміщення 2 поверху боулінг-клубу.

ОСОБА_2, як представник влади, який відповідно до ст.ст. З, 5, 10 Закону України «Про міліцію» зобовязаний діяти неупереджено в точній відповідності із законом, у своїй діяльності керуватися принципами законності, гуманізму та поваги до особи, у відносинах із громадянами виявляти високу культуру й такт, ігнорував зазначені вимоги закону, при цьому, діючи упереджено, лише вбачаючи, що стан ОСОБА_6 мав ознаки алкогольного спяніння, без наявності законних підстав та без пояснення причин, став вимагати від ОСОБА_6 залишити приміщення, а в подальшому взяв того під руки і став примусово виводити з 2 поверху вказаного закладу.

Потерпілий ОСОБА_6, уважаючи вимоги та дії ОСОБА_2 незаконними, відмовився їх виконувати, став пручатися та не давав можливості ОСОБА_2 схопити його за руки.

У подальшому, після того як, ОСОБА_6 разом з охоронцем ТОВ «Балу» ОСОБА_7, під час указаного конфлікту з необережності пошкодили дверне скло, підсудний ОСОБА_2, перевищуючи владу та діючи, з порушенням вимог ст.ст. 11-14 Закону України «Про міліцію», що дають право працівникам міліції застосовувати заходи фізичного впливу, у тому числі прийоми рукопашного бою, для припинення правопорушень, подолання протидії законним вимогам міліції, яка здійснюється із застосуванням сили щодо працівника міліції або інших осіб, якщо інші способи були застосовані та не забезпечили виконання покладених на міліцію обовязків, а застосування сили та спеціальних засобів повинно передувати попередження про наміри їхнього використання, без попередження, застосував стосовно потерпілого ОСОБА_6 засіб дратівної дії «Кобра 1» та металеві браслети, після чого, разом з прибулим до місця конфлікту охоронцем ТОВ «Балу» ОСОБА_4, цього потерпілого було виведено з приміщення розважального закладу.

Супроводжуючи ОСОБА_6 по вул. Київській, навпроти міні-маркету «Пятницький», підсудний ОСОБА_2, у порушення зазначених вимог закону та, перевищуючи владу, після падіння потерпілого ОСОБА_6, безпричинно неодноразово застосував стосовно нього спецзасіб «Кобра 1», направивши струмінь газу в обличчя останньому. Після цього, уже діючи в групі з підсудним ОСОБА_4, який протиправно надавав йому допомогу та незаконно із застосуванням сили втримував ОСОБА_6, наніс останньому удари ногами та гумовим кийком в область тулубу та спини. При цьому підсудний ОСОБА_4 діючи в групі з підсудним ОСОБА_2, як представником влади, також наносив удари ОСОБА_6 руками в область спини.

Потім ОСОБА_2 разом із ОСОБА_4, продовжуючи свою злочинну діяльність, доставили ОСОБА_6 до приміщення охорони ТОВ «Балу», розташованого в м. Чернігові по вул. Пятницькій 50, де ОСОБА_2, перевищуючи владні повноваження, утримуючи ОСОБА_6 в наручниках, та діючи в групі із ОСОБА_4, удвох неодноразово наносили удари ногами в область тулубу, обличчя та спини останнього.

У результаті насильницький дій ОСОБА_2, вчинених у групі із ОСОБА_4, ОСОБА_6 були спричинення тілесні ушкодження у вигляді: субконюктивального крововиливу лівого ока, множинних синців та забиття мяких тканин обличчя, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, саден на тулубі, лівій верхній кінцівці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Підсудний ОСОБА_2, допитаний у судовому засіданні, вину в предявленому обвинуваченні визнав частково та пояснив, що він, як співробітник міліції перебував на службі, а коли зайшов до боулінг-клубу «Світлофор», там йому повідомили про протиправну поведінку потерпілого, тому він запропонував тому залишити приміщення, на що той не погодився. Коли потерпілого виводили, той розбив скло, після чого він застосував до того сльозогінний газ, одягнув наручники. Разом із ОСОБА_4 доставав потерпілого до чергової кімнати. По дорозі потерпілий падав обличчям донизу, тому міг отримати ушкодження. У службовій кімнаті з потерпілим по черзі був то він, то його напарник ОСОБА_5, а ОСОБА_4 був весь час біля потерпілого. Не заперечує, що вдарив потерпілого, але стверджує що лише двічі, уважає себе в цьому винним. Просить не позбавляти волі, оскільки в нього є матір і йому її жаль.

Підсудний ОСОБА_4, при допиті в судовому засіданні також визнав себе частково винним. Пояснив, що потерпілий порушував порядок, було розбите скло, тому працівники міліції ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а також охоронець Савченко того затримали. На руки потерпілому були одягнуті наручники. Він допомагав супроводжувати того до службового приміщення охорони, при цьому потерпілий падав, намагався вдарити ОСОБА_2 й той застосовував газ. У кімнаті охорони він весь час був із потерпілим, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, раз від разу виходили. Синець під оком у потерпілого був, мабуть, від того, що той упав. Обличчя того було набрякле від дії газу, а крові на потерпілому не було. Заперечує, що бив потерпілого, але винний, що незаконного того супроводжував. Просить не позбавляти волі, оскільки в нього на втриманні малолітня дитина.

Разом із тим, незважаючи на такі свідчення підсудних, їхня вина доведена свідченнями потерпілого, поясненнями свідків, іншими, перевіреними в суді доказами

Так, потерпілий ОСОБА_6, допитаний у судовому засіданні пояснив, що вживав у клубі спиртне, але вважає, що адміністрація та охорона діяли стосовно нього неправильно, що призвело до конфлікту, коли й було розбите скло. Після того як, до нього застосували газ, він став погано бачити навколо, потім його скрутили, наділи наручники, вивели із приміщення та почали тягти до кімнати охорони. Облич тих, хто його тягнув, він не бачив. Хтось із них ударив ногою по нозі, від чого він упав, і тоді йому було нанесене з десять ударів по всьому тілу. Він чув крики людей про те, щоби його не били. Падав ще раз, і знову до нього був застосований газ, і було нанесене з десяток ударів. Продовжували його бити й у приміщенні охорони, де було нанесено з пять ударів ногами, можливо, ще якимсь предметом. Він падав на підлогу, просив щоби не били, і тоді ще отримав удар ногою в ліве око. Обличчя пошкодили в кімнаті охорони. Наручники спочатку були до чогось уверху причеплені, можливо до труби, їх зняли, коли він уже лежав на підлозі. Коли повернувся зір, побачив у кімнаті обох підсудних і ОСОБА_5. Потім приїхав ОСОБА_8, він сплатив за розбите скло, його відпустили. Не наполягає на суворому покаранні, уважає що вже досяг своєї мети, оскільки підсудний звільнений із міліції, жодних вимог до підсудних щодо відшкодування матеріальної або моральної шкоди не має.

Судом перевірені його ж свідчення, отримані в ході досудового слідства, вони узгоджуються з наведеними в судовому засіданні (т.1 а.с.103- 106; 108-110; 116-117).

При допиті в судовому засіданні свідок ОСОБА_3, пояснив, що відпочивав у клубі в компанії, де був і потерпілий. Усю подію не спостерігав, а побачив, що того виводять два охоронця та міліціонер. На його очах два чи три рази до потерпілого застосовувався газовий балончик. Як потерпілого вели теж не бачив, але бачив, що той лежав на снігу біля магазину Пятницькій. Потім того завели до кімнати охорони й протримали там з 30-40 хвилин. Він туди заглядав і бачив, що в потерпілого руки були підняті догори, нібито пристебнуті до чогось. Коли ж потерпілий вийшов звідти, на обличчі того були синці, які особисто він протирав тому снігом.

Свідчення цього ж свідка, отримані в ході досудового слідства не суперечать даним у суді, (т.1 а.с.223-228).

Судом проведений допит свідка ОСОБА_9, який показав, що й він був в одній компанії з потерпілим, вони разом відпочивали в клубі. Охорона їх чомусь не пропустила на дискотеку, особисто його не чіпали, але почали виводити потерпілого, при цьому той і охоронець упали, і розбили скло. У подальшому потерпілого повели двоє чи троє осіб у формі, били того резиновими палицями та пирскали газом в обличчя. Люди кричали, захищаючи потерпілого, аби того не били. По дорозі до кімнати охорони потерпілий упав, і його знову били. У кімнаті той пробув десь 20-30 хвилин.

Коли двері відчинялись бачив, що потерпілий стояв із піднятими руками. А коли той вийшов із кімнати, був у крові, і було підбите око.

Такі ж свідчення свідок дав під час досудового слідства, що перевірено в судовому засіданні (т.1 а.с.157-160; 161-164; 165-166; 167-168).

При допиті свідка ОСОБА_10, той пояснив суду, що відпочивав у компанії потерпілого в клубі, бачив як того виводили охоронники, той падав, при цьому розбилось скло. Потім на потерпілого наділи наручники, вели його міліціонер та охоронник, при цьому наносили удари руками та палкою, по дорозі той падав. Крізь відкриті двері кімнати охорони бачив, що в потерпілого чомусь руки були підняті догори. Коли потерпілий вийшов із кімнати охорони на ньому були сліди крові, також було підбите око.

Такі ж свідчення містять і його протоколи допиту органом досудового слідства (т.1 а.с. 199-202; 203-206; 207-209).

Свідок ОСОБА_7, допитаний судом пояснив, що у клубі, де він був охоронцем, виник конфлікт потерпілого, який не був тверезим, з адміністратором, перший не реагував на зауваження, тоді він попросив підсудного ОСОБА_2 втрутитись. Вони почали виводити потерпілого, але всі разом упали, розбилось скло. Потерпілого до кімнати охорони вели ОСОБА_2 і ОСОБА_4, по дорозі ті падали. Він із ОСОБА_5 ішли позаду, але він не бачив, чи били потерпілого коли вели, але той виривався, коли йому заламували руки. У того на руках були наручники

Ці ж свідчення свідок дав у ході розслідування кримінальної справи (т.2 а.с. 23-27; 28-30; 31-32).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11, пояснила, що 6 січня 2010 вона контролювала пропуск відвідувачів до дискотеки, який є платним, і там виник конфлікт із потерпілим, той її ображав, погрожував їй звільненням, тому підійшов охоронник, почав того виводити, під час чого було розбите скло. Через деякий час якийсь чоловік у формі приніс 300 грн. на відшкодування збитку.

Такі ж свідчення містять і перевірені судом матеріали кримінальної справи ( т.2 а.с. 1-6; 7-8).

Свідок ОСОБА_12 при допиті в судовому засіданні пояснила, що побачила, як декілька людей у формі тягли чоловіка, тримаючи під руки й били того, чоловік той падав на землю, тому вона з рідними втрутились, просили тих людей представитись, але ти не схотіли. Тому вони викликали міліцію, яка приїхала. Вона із чоловіком стояла десь 40-60 хвилин біля кімнати, куди затягай потерпілого.

З перевірених у судовому засіданні її свідчень, отриманих у ході досудового слідства, слідує, що 06.01.2010 р. вона, разом зі своїм чоловіком ОСОБА_13 та двоюрідною сестрою ОСОБА_14, перебували на зупинці громадського транспорту. У цей час, із протилежної сторони вона помітила четверо осіб у темному одязі, двоє з яких тягли під руки незнайомого їй молодого чоловіка, що був без верхнього одягу. Потім вона бачила, що незнайомий чоловік опинився лежачому положенні на снігу. Двоє осіб, які знаходились поряд з останнім вчиняли дії, схожі на нанесення ударів ногами. її чоловік зробив зауваження, після чого вона разом із чоловіком та сестрою перейшли на протилежну сторону вул. Київської. До них підійшла група молодих хлопців, які звернулися до її чоловіка та попросили його втрутитись в дану ситуацію та розповіли, що співробітники міліції та охоронники боулінг - клубу „Світлофор безпідставно затримали їх знайомого.

Після цього всі пішли слідом та прибули до приміщення, розташованого зі сторони вул. Пятницької, до якого затягнули затриманого. Усередину їх не пустили. ЇЇ чоловік просив співробітників міліції представитися, однак останні не реагували.

У приміщення, де знаходився доставлений чоловік, періодично хтось заходив, а потім виходив. Вона бачила співробітників міліції та осіб, у камуфльованому одязі. Знаходячись біля вхідних дверей приміщення, вона чула, що затриманий просив його не бити. Також у якийсь момент, через незачинені двері побачила, що молодий чоловік лежить на підлозі.

У подальшому до приміщення прибув капітан міліції, який був у форменому одязі Останній через певний час повідомив, що затриманого відпустять, після чого вона із чоловіком та сестра розійшлися по домівках.

(т. 1 а.с.256-259;260-262).

У суді свідок підтримала й ці свідчення, підтвердила їх, як достовірні.

З перевірених судом свідчень ОСОБА_15, яка перебуває за межами м. Чернігова, слідує, що 06.01.2010 р., біля 22.30 год., вона разом з своїми родичами ОСОБА_12 та ОСОБА_13, знаходились на зупинці громадського транспорту на вул. Київській, у м Чернігові.

Чекаючи маршрутку вона звернула увагу, як поблизу магазину «Пятницький», двоє чоловіків у темній формі, тримаючи під руки тягли незнайомого їй молодого чоловіка, який був без верхнього теплого одягу. Один чи двоє чоловіків у темній формі знаходилися позаду них.

Далі вона помітила, що молодий чоловік упав на сніг обличчям до землі. Двоє осіб, які його супроводжували, стали бити молодого чоловіка ногами, при цьому молодий чоловік голосно просив щоб його не били. Указані дії в неї і її родичів викликали обурення. ОСОБА_13 голосно зробив зауваження, після вона разом із сестрою та її чоловіком перейшли дорогу, і підійшли до групи молодих хлопців. У цей час затриманого вже потягли далі. Вона разом зі своїми родичами, та групую молодих хлопців пішли слідом за затриманим, і прибули до приміщення, розташованого зі сторони вул. Пятницької, до якого завели затриманого.

Перебуваючи біля вхідних дверей, у якийсь момент коли з кімнати хтось виходив, вона побачила, що в куті кімнати, біля лавки на підлозі, спиною до входу лежав затриманий молодий чоловік. Коліна ніг були прижаті до тулубу.

У подальшому через певний час до приміщення зайшов працівник міліції в званні капітана, який повідомив, що затриманого відпустять. Після цього вона з родичами розійшлись по домівках ( т.1 а.с.263-266;267-268).

Допитаний судом свідок ОСОБА_16 показав, що побачив, що молоду людину тягли двоє чоловіків у формі. Потім той упав чи його кинули, і він бачив, що саме ОСОБА_2 ударив потерпілого. Потерпілого завели до кімнати охорони й били там, тому що вони чули його крики про те, щоби не били, а також звідти доносились звуки глухих ударів. На дверях стояв працівник міліції, а ОСОБА_2 декілька разів виходив із тієї кімнати покурити. Коли додзвонились й викликали міліцію, крики потерпілого скінчились. Вони просили показати їм потерпілого, але працівники міліції відмовлялись, казали, що той злочинець і його затримано.

Аналогічні й перевірені судом його свідчення отримані в ході досудового слідства (т.1 а.с. 229-232; 233-235; 236-237).

Свідок ОСОБА_17, допитаний судом показав, що того вечора разом із потерпілим перебував у боулінг-клубі, де того затримали охоронники, але як саме не бачив. Коли потерпілого вели до кімнати охорони, то ОСОБА_4 тримав його із правої сторони, а ОСОБА_2 із лівою, і саме ОСОБА_2 ударив потерпілого палкою.

Такі ж обставини містить і протокол допиту свідка, складений органом досудового слідства, що перевірено судом ( т. 1 а.с.173-176; 181-183; 184- 185).

Допитаний у якості свідка ОСОБА_8, співробітник міліції, пояснив, що йому зателефонував знайомий на ім'я ОСОБА_10, попросив приїхати до Світлофора, тому що працівники міліції затримали потерпілого - їх спільного знайомого. Він побачив того в кімнаті охорони, одяг потерпілого був у крові, кров ішла з носа, око було підбите. Там були й обидва підсудних, які сказали, що коли вели потерпілого, то щось сталось. Потерпілий казав, що вони його били. Він забрав потерпілого й відвіз додому.

Аналогічні його свідчення в ході досудового слідства, перевірені судом (т.1. 279-287.)

Допитаний по справі свідок ОСОБА_5 показав, що 06.01.2010 р., він як працівник міліції разом із ОСОБА_2, заступив на службу. Коли вони зайшли до боулінг-клубу «Світлофор», він пішов у туалет, повернувшись, побачив, що ОСОБА_2 разом з охороною виводить потерпілого, який виривався, і розбив скло, після чого ОСОБА_2 одяг на нього наручники, а із запаху зрозумів, що до того ще був, і застосований газ «Кобра». ОСОБА_2 був старшим наряду, а за що затримали потерпілого, він не знав. Потерпілого повели, а він залишився позаду, аби стримувати натовп людей. Потерпілий зробив підсічку ОСОБА_2, вони впали. Підсудні підняли потерпілого, ОСОБА_2 знову застосував газ «Кобра» та наніс тому розслаблюючий удар. У цей час почали оборюватись люди на вулиці, він їм пояснював, що затримали хулігана. Підсудні завели потерпілого до кімнати, посадили на лавку, коли той намагався встати, підсудні били його та притискали колінами. Потерпілий кричав, обидва підсудних здійснювані щодо нього фізичні дії - придавлювали того та били. Він тримав ззовні нвег й на протязі 5-7 хв. чув із кімнати звуки, що нагадували гупання. Він весь час намагався заспокоїти людей, які зібрались біля кімнати охорони. Сам потерпілого не бив.

Аналогічні і його свідчення в ході досудового слідства, теж перевірені судом (т.З а.с.25-31; 32-35; 36-39; 40-42; 43-45).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що бачила, як двоє людей у формі тягли потерпілого, той падав і просився, щоб його відпустили й не били. Вона бачила, що люди у формі його били ногами, нанесли декілька ударів.

Аналогічні і її свідчення, отримані в ході досудового слідства, та перевірені судом ( т. 1 а.с.274-277).

Судом перевірені в судовому засіданні й інші докази. Так, відповідно висновку судово-медичної експертизи № 226 від 16.02.2010 р., ОСОБА_6 були спричинення тілесні ушкодження у вигляді: субконюктивального крововиливу лівого ока, множинних синців та забиття мяких тканин обличчя, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, саден на тулубі, лівій верхній кінцівці, які в сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися 06.01.2010 р. у результаті нанесення не менше 24-26 ударів твердими тупими предметами, у тому числі в результаті нанесення ударів ногами та гумовим кийком.

Тілесні ушкодження - синці смугастої форми, з локалізацією по задньо -боковій та задній поверхнях тулубу, лівої верхньої кінцівки, задньо- зовнішньої поверхні лівої кінцівки, зовнішньої поверхні правого стегна, могли бути заподіяні в результаті нанесенні ударів гумовим кийком, інші ушкодження - від нанесення ударів ногами.

Наявні в ОСОБА_6 тілесні ушкодження з локалізацією по задній та задньобоковій поверхнях тулубу, задньозовнішніх поверхнях кінцівок, утворитися в результаті падіння передньою частиною тулубу з висоти власного росту не могли (т.1 а.с. 152-154).

Аналіз вище приведених свідчень підсудних, потерпілих, свідків, як даних безпосередньо в судовому засіданні, так і перевірених свідчень цих же учасників процесу в ході досудового слідства, результати очних ставок потерпілого та свідків з обома підсудними в сукупності з усіма доказами дозволили повністю встановити обставини події. Причому, покази свідків стосуються всього періоду, із часу затримання потерпілого в приміщенні клубу до часу його звільнення з кімнати охорони, з яких слідує про протиправні дії підсудних із моменту затримання потерпілого й до звільнення того. Із цих доказів не слідує, що потерпілий міг отримати обєктивно зафіксовані в нього тілесні ушкодження за будь-яких інших обставин, окрім заподіяння йому тих саме підсудними, що в цілому стверджує як безпідставне застосування до нього насильства, так і дозволяє оцінити таки дії підсудних, як такі, що ображають особисту гідність потерпілого.

З матеріалів кримінальної справи слідує, що поведінка потерпілого : його дії не мають ознак злочину, а саме опору працівникам правоохоронних

органів із боку ОСОБА_6, це ж спростовуються долученим до матеріалів кримінальної справи рапортом про застосування спецзасобів, складеним за результатами несення служби. Так, у тексті рапорту ОСОБА_2 про підстави застосування спецзасобів зазначено: « Коли ми його взяли під руки й почали виводити із закладу, то він почав розмахувати руками та штовхнув охоронця, і разом із ним упав на двері та розбив скло. Після чого згідно Закону України « ст.ст.12, 13,14. до нього було застосовано заходи фізичного впливу, а саме « загиб руки за спину» та спецзасоби «Кобраї» та БР». Посилання на те, що з боку потерпілого мали б місце непокора чи опір цей рапорт не містить ( т.2 а.с.112, 114-115).

Правовий статус підсудного ОСОБА_2 , як особи, що здійснювала на той період функцій представника влади та несення ним служби по охороні громадського порядку стверджується наступними доказами:

довідкою командира батальйону патрульної служби (підпорядкований УГБ) УМВС України в Чернігівській області від 08.01.2010 № 38/37, відповідно до якої станом на 29.01.2010 року ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ і перебував на посаді інспектора патрульної служби УМВС України в Чернігівській області (т.1 а.с. 76);

оглянутим і долученим до матеріалів справи спецзасобами БР, « Кобра 1» та ПР-73, якими був екіпірований ОСОБА_2 під час несення служби з 06.01.2010 на 07.01.2010 р. (т. 1 а.с. 81-82, 83; т.2 а.с.138);

копією постової відомості БПС УМВС України в Чернігівській області, затвердженої начальником Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області від 06.01.2010 р., відповідно до якої ОСОБА_2 06.01.2010 р. з 21 год. разом із ОСОБА_5 здійснював охорону громадського порядку (т.2 а.с. 122-124);

копією контрольного листа маршруту пішого патруля № 30, відповідно до якого, 06.01.2010 р. ОСОБА_2 під час несення служби перевірявся керівництвом БПС УМВС України в Чернігівській області ( т. 2 а.с.132-133);

копіями витягів із наказів УМВС України в Чернігівській області по особовому складу № 35о/с від 31 січня 2008 р. та № 51о/с від 13 лютого 2008 р., про призначення ОСОБА_2 на посаду інспектора патрульної служби батальйону патрульної служби при УМВС України в Чернігівській області;

(т.З а.с.94, 95);

витягом з наказу УМВС України в Чернігівській області по особовому складу № 19 о/с від 4 лютого 2010 р., яким ОСОБА_2 звільнений з органів ОВС за власним бажанням з 5 лютого 2010 р. (т.З а.с.99);

витягом із Закону України « Про міліцію», у ст.20 якого зазначено, що працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади ( т.2 а.с. 209).

Оцінюючи зібрані та перевірені докази, суд знаходить, що дії підсудного ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ст.ст. 28 ч. 1, 365 ч. 2 КК України, як перевищення влади, тобто умисне вчинення службове:-: особою, а саме працівником правоохоронного органу, дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам потерпілого ОСОБА_6, а також супроводжувались насильством, яке було болісним і таким, що ображає особисту гідність потерпілого, вчинених у групі з підсудним ОСОБА_4, вина в скоєному доведена в повному обсязі.

Також правильною є кваліфікація й дій ОСОБА_4 за ст. ст. 27 ч. 5, 28 ч. 1, 365 ч. 2 КК України, як пособництво в перевищенні влади, тобто в умисному вчиненні службовою особою, а саме працівником правоохоронного органу, дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам потерпілого ОСОБА_6, а також супроводжувались насильством, яке було болісним і таким, що ображає особисту гідність потерпілого, вчинених у групі з підсудним ОСОБА_2, як представником влади, вина в скоєному доведена в повному обсязі.

Судом перевірені пояснення підсудних у частині їхніх посилань на не завдання потерпілому тілесних ушкоджень, або ж завдання в меншій кількості, ніж зазначає обвинувачення, але ці свідчення не знайшли свого підтвердження, навпаки, вищенаведений аналіз свідчень потерпілого, свідків, інших доказів беззаперечно стверджує, що саме такий обсяг ушкоджень, у їхній послідовності та причинному звязку перебуває саме із протиправними діями підсудних, та саме ними був завданий. Такі свідчення судом розглядаються як бездоказове намагання з боку підсудних помякшити свою участь у скоєному.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд ураховує, індивідуально по відношенню до кожного з підсудних, ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних - їхній молодий вік та сімейний стан і стан здоровя, а саме перебування ОСОБА_4 у шлюбі та наявність у нього малолітньої доньки ІНФОРМАЦІЯ_7, наявність у обох постійних місць проживання та роботи, а також позитивні характеристики щодо кожного з них, як за місцями проживання, так і роботи, відсутність у обох попередніх притягнень, як до кримінальної, так і до адміністративної відповідальності, обставини, які помякшують покарання - щире каяття, за відсутністю в підсудних обставин, які обтяжують покарання, також приймає до уваги точку зору потерпілого, яким не ставиться питання про завдання йому діями підсудних матеріальної шкоди, а також про відсутність у нього вимог щодо притягнення тих до суворої відповідальності, що дозволяє дійти до висновку, про можливість виправлення підсудних без відбуття покарання, тобто звільнивши їх від відбуття покарання з випробуванням, що є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Ураховуючи, що ОСОБА_2 мав спеціальне звання молодший сержант міліції, а злочин скоїв саме при виконанні обовязків працівника міліції та зважаючи та індивідуальну особливість вчиненого, суд уважає за необхідне позбавити його такого звання.

Керуючись ст. ст. 323, 324 |СПК України, суд -

Засудив:

ОСОБА_2 визнати винним за ст.ст. 28 ч. 1, 365 ч. 2 КК України й призначити покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням функцій представника влади строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбуття призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 3 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати засудженого повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_2 спеціального звання молодший сержант міліції.

ОСОБА_4 визнати винним за ст. ст. 27 ч. 5, 28 ч. 1, 365 ч. 2 КК України й призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати засудженого повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази: амбулаторну картку № 03290688 на ім'я ОСОБА_6 - повернути потерпілому; гумовий кийок, металеві браслети та спецзасіб «Кобра -1» - повернути УМВС України в Чернігівській області; рапорт ОСОБА_2 про застосування спецзасобів - залишити в матеріалах справи; дві касети з відеозаписом слідчих дій - передати прокуратурі Чернігівської області.

Запобіжним заходом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити підписки про невиїзд.

На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб із моменту його проголошення.

Головуючий Розинко В.М.