Справа № 182/7851/15-к
Провадження № 1-кп/0182/781/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.12.2015 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження № 0003696 стосовно:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магнітогорськ, Челябінської області, РФ, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта середня-спеціальна, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.10.2014 року Нікопольським міськрайонним судом, Дніпропетровської області, за ст. 185 ч. 2; ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 1, ст. 71 ч. 1 КК України до 3 років 3 місяці позбавлення волі. На підставі ст. 6 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року невідбута частина скорочена на половину, до відбуття 1 рік 5 місяців 22 дні. 29.05.2015 року звільнений умовно-достроково ухвалою П`ятихатського районного суду, Дніпропетровської області на 4 місяці 10 днів,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,-

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_3 , 30.10.2015 року, приблизно о 17.25 год., знаходився біля магазину «АТБ», розташованого по пр. Електрометалургів, 46 в м. Нікополі, Дніпропетровської області, де в нього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з автомобіля «ВАЗ-2107» н/з НОМЕР_1 , який знаходився на автостоянці біля вказаного магазину. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження замка водійських дверей автомобіля, ключами, які заздалегідь приготував та носив з собою, проник до салону автомобіля, де діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів намагався викрасти сумку, в якій на його думку знаходився ноутбук, проте його злочинні дії були виявлені потерпілим ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_3 намагався втекти, однак був затриманий потерпілим. Тобто ОСОБА_3 з причин, які не залежали від його волі не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

До даного висновку суд прийшов аналізуючи наступні докази.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що 30 листопада 2015 року знаходився біля магазину АТБ. Побачив автомобіль ВАЗ-2107. В автомобілі побачив сумки для ноутбука. У нього у кишені були ключі, якими вирішив відкрити автомобіль та викрасти сумки. Відкрив машину і дістав сумку, однак там ноутбуків не було, були лише якісь документи. Закрив автомобіль і в цей час побачив, що до нього біжить власник автомашини. Почав втікати, однак підвернув ногу і був затриманий потерпілим. У скоєному щиро кається. Просив суворо не карати його.

Враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування діянні, передбаченому ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і у суду відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, встановлених по справі всіх пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Стосовно відомостей про особу обвинуваченого, то зокрема, як встановлено у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку,за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

До обставини, що пом`якшують покарання, суд відносить визнання вини і щире каяття, відсутність шкідливих наслідків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_3 має бути обрано в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії у вигляді позбавлення волі, але в зв`язку з визнанням вини та щирим каяттям, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, тобто призначити покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін 3 рік.

На підставі п. 2-3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну свого місця проживання та роботи кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази: ключі, знищити.

Речовий доказ: замок з дверей автомобіля, переданий на зберігання до камери схову, передати потерпілому ОСОБА_5 у випадку небажання отримувати, знищити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Головуючий :