Справа № 534/2408/15-к
Провадження № 1-в/534/236/15
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 засудженого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську заяву засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від покарання
В С Т А Н О В И В :
Вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 23.04.2014 року ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст.185, 69, 71 КК України до двох років обмеження волі.
В Комсомольському ВЦ № 136 ОСОБА_4 відбуває покарання з 09.06.2014 року.

08 жовтня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування по відношенню до нього ст.81 КК України.
Заслухавши пояснення засудженого, думку прокурора та дослідивши матеріали особової справи, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення клопотання з таких мотивів:
Як встановлено судом, ОСОБА_4 відбуває покарання в Комсомольському ВЦ № 136 з 09 червня 2014 року. Протягом часу відбуття покарання в установі отримав 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці / 05.03.2015 року, 04.08.2015 року відповідно/ та 1 стягнення, / 13.08.2015 року/, накладене правами начальника СПС (особова справа а.с. 59). Згідно із представленою характеристикою «є спокійним, але інертним. До працівників установи грубість не проявляє, але схильний до утворення конфліктної ситуації. Серед засуджених не конфліктує, але повагою не користується. Вживає жаргонні слова. Був працевлаштований на контрагентському об`єкті, але в зв`язку із невиходом на роботу, був знятий з робіт, на разі не працевлаштований. Участь у громадському життя СПС приймає, але не завжди, намагається робити правильні висновки /матеріали особової справи а.с. 58/
15 жовтня 2015 року спільним рішенням органу КВЦ №136 та спостережної комісії виконкому Комсомольської міської ради ОСОБА_4 був визнаний таким, що не довів своє виправлення, а отже не набув право на УДО ( особова справа а.с. 56)
Вирішуючи питання щодо обгрунтованості заявленого засудженим клопотання, суд виходить з наступного:
Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму ВСУ Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарння і заміну невідбутої частини покарння більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Незначний /1 рік та 4 місяці/ термін, протягом якого засуджений відбуває покарання у виправному центрі, та отримання ним стягнення, яке не є погашеним на час розгляду клопотання, за умови, що протягом часу відбуття покарання в КВЦ №136 засудженим було отримано два заохочення, за наявності посередньої характеристики на особу засудженого, в сукупності не дають суду підставу дійти висновку, що останній довів своє виправлення, оскільки можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.81 КПК України пов`язана Законом лише з сукупною наявністю двох складових сумлінної поведінки та ставлення до праці, з огляду на що, суд, керуючись ст. 81 КК України, ст. 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 відмовити.
На ухвалу суду протягом 7 діб з дня її оголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом:
Суддя ОСОБА_1