Справа №11а-316/2010 Головуючий у І інстанції Березюк Г.М.
Категорія ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.2 КК України Доповідач Михайлишин Г.Я.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2010 року травня 18 дня колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Гаврилова В.М.

суддів: Михайлишин Г.Я., Ревера В.В.

з участю прокурора: Шахрайчук Н.І.

захисників: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляціями захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_1, законного представника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5, захисників засудженого ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_7, ОСОБА_2, законного представника засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_8, потерпілого ОСОБА_9, прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом І інстанції, на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 10 вересня 2009року.

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно ст. 89 КК України не судимого,

за ст. 186 ч.2 КК України на п'ять років шість місяців позбавлення волі, за ст. 187 ч.2 КК України на вісім років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначене покарання - вісім років шість місяців позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_6 утримується під вартою з 09.04.2009р.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, раніше не судимого,

за ст. 186 ч.2 КК України на чотири роки позбавлення волі, за ст. 187 ч.2 КК України на сім років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно обране покарання - сім років позбавлення волі.

Запобіжний захід підписку про невиїзд засудженому ОСОБА_4 змінено на взяття під варту.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 постановлено рахувати з 10.09.2009р.

Вироком суду постановлено стягнути із законних представників засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь НДЕКЦ при ГУМВСУ у Львівській області по 150 грн. 24 коп. з кожного у відшкодування витрат за проведення експертизи.

Вирішене питання відносно речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_4 визнані винними у тому, що вони за попередньою змовою в групі осіб 13 січня 2009р. на вул. Винниченка у м. Новий Розділ Львівської області, поблизу бару "Вікторія", з застосуванням насильства, що не було небезпечним для життя чи здоровя потерпілого ОСОБА_10 заподіявши йому кілька ударів в обличчя, відкрито викрали майно потерпілого ОСОБА_10 на загальну суму 260 грн., а саме мобільний телефон "Нокіа 1600" з чохлом і гроші в сумі 35 грн.

Крім того, засуджені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 повторно, за попередньою змовою групою осіб, на початку лютого 2009р. в м. Новий Розділ на вул. Винниченка поблизу будинку № 9, з застосуванням насильства, що не було небезпечним для життя чи здоровя потерпілого ОСОБА_9 завдавши йому удари по тілу, збивши з ніг та забризгавши очі газовим балончиком, відкрито викрали шкіряну куртку потерпілого ОСОБА_9 вартістю 715 грн.

Крім того, засуджені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 10 лютого 2009р. близько 23 год. в під'їзді будинку № 2 по пр. Шевченка в м. Новий Розділ Львівської області, за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння чужим майном, повторно вчинили напад на потерпілого ОСОБА_8, наносячи удари руками і ногами по тілу потерпілого, спричинивши йому середньої тяжкості тілесні ушкодження, повторно викрали у потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон "Нокіа 1200" вартістю 225 грн. з сім-карткою Київстар 25 грн., золотий ланцюжок вартістю 1000 грн., всього майна на загальну суму 1250 грн.

Крім того, засуджені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 повторно, в період 11-13 лютого 2009р. близько 20 год. на пішохідній доріжці по проспекту Шевченка, 17 в м. Новий Розділ Львівської області, за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння чужим майном, завдавши удар по тілу потерпілого ОСОБА_11, повторно відкрито викрали в потерпілого ОСОБА_11 мобільний телефон "Нокіа 6070" вартістю 605 грн. з сім-карткою Київстар 25 грн. із чохлом на загальну суму 650 грн.

В апеляції адвокат ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_4 просить вирок відносно ОСОБА_4 скасувати, скерувати справу на новий судовий розгляд та, скасувавши обраний судом відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді взяття під варту, застосувати такий у вигляді підписки про невиїзд.

В обґрунтування покликається на однобічність та неповноту досудового і судового слідства, не дослідження судом всіх обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Зокрема зазначає, що по епізоду відносно потерпілого ОСОБА_10 не було допитано працівників кафе Вікторія, залишилось не виконаним доручення слідчого /а.с. 117/, не перевірено обставин зняття коштів з банківської картки потерпілого. Щодо дій, кваліфікованих судом як розбій /ст. 187 ч.2 КК України/ не було перевірено покази потерпілого ОСОБА_8 щодо отримання ним середньої тяжкості тілесних ушкоджень при падінні на роботі, не допитано з метою перевірки його показань судово-медичного експерта. Зазначає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, містять істотні суперечності. За наявності суперечливих доказів, суд не обгрунтував чому він взяв за основу одні докази та відкинув інші. Вважає, що суд першої інстанції розглянув справу з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону та в основу обвинувачення поклав докази, отримані з порушенням вимог процесуального законодавства. Зазначає, що судом було застосовано кримінальний закон, який не підлягає застосуванню.

Покликається на те, що призначене засудженому ОСОБА_4 покарання є надто суворим, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого.

Аналогічні за змістом апеляційні вимоги містяться в апеляції законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5, яка покликається на допущену неповноту та однобічність досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

В апеляції адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 просить змінити вирок суду, виключити з обвинувачення засудженого ОСОБА_6 епізоди пограбування потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10, а дії ОСОБА_6, кваліфіковані судом як розбій відносно потерпілого ОСОБА_8, перекваліфікувати із ст. 187 ч.2 КК України на ст. 186 ч.2 КК України.

Адвокат ОСОБА_12 подала зміни до апеляції адвоката ОСОБА_7, підтримані в суді апеляційної інстанції засудженим ОСОБА_6, в яких просить вирок суду скасувати, а справу повернути на додаткове розслідування, змінити запобіжний захід ОСОБА_6 з взяття під варту на підписку про невиїзд.

В обгрунтування покликається на допущену однобічність, неповноту досудового і судового слідства. Вказує, що по справі не встановлені особи, яким було збуто викрадені у ОСОБА_11 та ОСОБА_10 речі; не допитано ОСОБА_13 на предмет перевірки алібі засудженого ОСОБА_6, не перевірено покази потерпілого ОСОБА_8 щодо отримання ним середньої тяжкості тілесних ушкоджень при падінні з рихтування, по епізоду ОСОБА_10 не перевірено обставин зняття коштів з банківської картки потерпілого, не виконано вимоги ст. 114 КПК України, а саме доручення слідчого /а.с. 117/, не зясовані інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Стверджує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Покликається на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону порушення права неповнолітнього ОСОБА_6 на захист.

Зі змісту апеляції законного представника засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_3 вбачається, що вона ставить питання про зміну вироку суду. Просить пом'якшити призначене засудженому ОСОБА_6 покарання, врахувавши його щире каяття.

Крім того, покликається на грубе порушення вимог кримінально-процесуального закону. Заперечує причетність ОСОБА_6 до пограбувань потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10.

Зі змісту апеляції потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що він ставить питання про зміну вироку суду, пом'якшення призначених засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_4 покарань.

Потерпілий ОСОБА_9 ставить питання про зміну вироку суду, пом'якшення призначених засудженим покарань.

В апеляції прокурор просить вирок суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та скерувати справу на новий судовий розгляд в іншому складі суду. В обгрунтування покликається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що призначене ОСОБА_6 покарання за ст. 187 ч. 2 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі суперечить вимогам ч.3 ст. 102 КК України, згідно якої покарання неповнолітньому за тяжкий злочин не може перевищувати 7 років позбавлення волі. Зазначає, що призначене засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_4 покарання не відповідає вимогам закону внаслідок його мякості.

Заслухавши доповідача; засудженого ОСОБА_4, його законного представника ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_1, які підтримали подані в інтересах ОСОБА_4 апеляції, підтримали частково - апеляції потерпілих, в частині апеляційних вимог - підтримали апеляцію прокурора; Засудженого ОСОБА_6, його захисника та законного представника ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_2, які підтримали подані в інтересах ОСОБА_6 апеляції, підтримали частково - апеляції потерпілих і прокурора; міркування прокурора про скасування вироку суду і скерування справи на новий судовий розгляд, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що подані по справі апеляції підлягають до часткового задоволення. Вирок суду підлягає скасуванню із скеруванням справи на додаткове розслідування з наступних підстав.

Органом досудового слідства допущені порушення вимог кримінально-процесуального закону права засудженого ОСОБА_6 на захист.

ОСОБА_6 вчинив злочини в неповнолітньому віці. Відповідно до ст. 45 КПК України участь захисника у справах осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину у віці до 18 років є обовязковою з моменту визнання особи підозрюваною, чи предявлення їй обвинувачення. Хоча статус підозрюваного був наданий ОСОБА_6 відповідно до ст. 43-1 КПК України 04.03.2009р. /а.с.26-32/, захисник ОСОБА_6 був допущений до участі у справі лише 30.03.2009р. /а.с.111-112/. При цьому, ОСОБА_6 допитувався в якості підозрюваного, за його участю проводились відтворення обстановки і обставин події, очна ставка без участі захисника /а.с.28-32, а.с.33-38, 135/.

А на здобуті з порушенням вимог КПК України дані, в тому числі - при відтворенні обстановки і обставин події, очній ставці, суд покликався у вироку як на докази в обгрунтування доведеності вини засуджених.

Колегія суддів вважає, що по справі допущена істотна неповнота досудового і судового слідства.

По епізодах грабежів потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 засуджений ОСОБА_6, заперечуючи свою вину у вчиненні злочинів, покликався на наявність алібі /а.с.158, 216-217/, які ні органом досудового слідства ні судом не перевірені.

Залишилось не виконаним доручення слідчого по епізоду пограбування ОСОБА_10 /а.с.117/.

Не усунуті суперечності, що містяться у зявленні із зізнанням ОСОБА_6, ОСОБА_4 про те, що вони зняли гроші з викраденої банківської картки потерпілого ОСОБА_10 в сумі 230 грн. /а.с. 69, 71/ та твердженням потерпілого ОСОБА_10, що гроші з його картки зняті не були /а.с.98/.

В засіданні суду І інстанції потерпілий ОСОБА_8, змінивши показання, заявив, що наявне у нього середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді перелому ребра він отримав не внаслідок дій засуджених, а при падінні з рихтування під час роботи. Дане твердження потерпілого судом належним чином не перевірене, а довідки з місця праці потерпілого, що місяться в матеріалах справи /а.с. 437-441/ видані після проголошення вироку по справі і в судовому засіданні не досліджувались.

Зазначені обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, не зясовані.

Крім того, при постановленні вироку судом порушені вимоги закону, що стосуються призначення покарання неповнолітній особі. Відповідно до ст. 102 КК України покарання у вигляді позбавлення волі особам, які не досягли до вчинення злочину 18 річного віку за тяжкий злочин не може перевищувати семи років. А тому, призначене ОСОБА_6 за ст. 187 ч.2 КК України покарання у вигляді 8 років позбавлення волі, суперечить вимогам закону.

Крім того, у фабулі обвинувачення, визнаного судом доведеним, щодо розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_8 суд покликався на повторність таких дій засуджених, хоча інші епізоди розбою засудженим не інкримінувались.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що в звязку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, неповнотою досудового та судового слідства, вирок суду підлягає скасуванню, а справа скеруванню на додаткове розслідування.

В ході додаткового розслідування необхідно виконати вимоги кримінально-процесуального закону, забезпечити всебічне, повне та обєктивне дослідження обставин справи.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 367 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляції адвоката ОСОБА_1, законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5, адвокатів ОСОБА_7, ОСОБА_2, законного представника засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_8, потерпілого ОСОБА_9, прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом І інстанції задовольнити частково.

Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 10 вересня 2009року відносно засуджених ОСОБА_6, ОСОБА_4 скасувати, а справу направити Миколаївському міжрайонному прокурору Львівської області через Миколаївський районний суд Львівської області для проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_6, ОСОБА_4 залишити у вигляді взяття під варту.

Головуючий:

Судді: