Справа № 128/2879/13-к
Провадження №11-кп/772/17/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2016 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув «17» лютого 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000069 10.01.2013 року , щодо
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Кам`янець Подільський
Хмельницької області
українця, громадянина України
раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 197-1 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7 ,
захисника адвоката: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_6
потерпілої : ОСОБА_9
представника потерпілої: ОСОБА_10
за апеляційною потерпілої ОСОБА_9 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від «25» вересня 2015 року, -
В с т а н о в и в :
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25 вересня 2015 року звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності , передбаченої ч.1 ст. 197-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000069 від 10.01.2013 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України закрито.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області та цивільний позов ОСОБА_9 залишено без розгляду.
Згідно ухвали суду, в кінці серпня 2011 року ОСОБА_6 , за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування ( оренду) та за відсутності вчиненого правочину, здійснив самовільне зайняття земельної ділянки площею у 0, 1201 га на території земель запасу Бохоницької сільської ради, в межах населеного пункту, яка розташована за адресою: с. Бохоники, 2- й провулок Гніванського шосе, Вінницького району Вінницької області, навпроти домогосподарства АДРЕСА_1 , в тому числі 0,0673 га за рахунок земель сільської ради та 0,0528 га за рахунок земель, що знаходяться в оренді ОСОБА_9 , де побудував паркан по периметру захопленої земельної ділянки, чим приєднав захоплену земельну до земельної ділянки, яка належить його дружині ОСОБА_11 , чим позбавив можливості користуватися та розпоряджатися вищевказаною земельною ділянкою Бохоницьку сільську раду та орендаря ОСОБА_9 , спричинивши шкоду на суму 318 973, 59 грн.
В своїй апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 ставить питання про скасування ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 25.09.2015 року відносно ОСОБА_6 , а кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 197-1 КК України направити до суду першої інстанції для нового судового розгляду.
Вимоги мотивовані тим, що суд першої інстанції при винесенні рішення неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що судом першої інстанції допущені порушення вимог щодо застосування ст. 49 КК України , так як не враховано те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 197 1 КК України вважається закінченим з моменту самовільного захоплення земельної ділянки і настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді значної шкоди. Отже, на її думку, вказане кримінальне правопорушення є триваючим, а тому триваючий злочин будучи вчиненим один раз, надалі триває весь час. Отже висновок суду про закінчення строків давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності є передчасним. Крім того, в матеріалах справи є докази того, що до ОСОБА_6 неодноразово застосовувався привід, а отже строки давності неодноразово переривались, що судом першої інстанції залишено без уваги.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 та вважають ухвалу суду першої інстації законною та обґрунтованою; потерпілу ОСОБА_9 та в її інтересах представника ОСОБА_10 , які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі в повному обсязі; міркування прокурора, який вважає ухвалою законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у самовільному зайнятті земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику - є обґрунтованими.
Згідно із ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до частини 2 п. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа, яка вчинила злочин невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі , звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження , в судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_8 до завершення судового розгляду кримінального провадження заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно його підзахисного ОСОБА_6 за ч.1 ст. 197 -1 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності.
Судом першої інстанції відповідно до вимог ч.3 ст. 285 КПК України ОСОБА_6 було роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, на що останнім було надано згоду.
Кримінальне правопорушення, за яке притягнуто ОСОБА_6 за ч.1 ст. 197-1 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, за яке передбачено покарання менш суворе, ніж обмеженні волі.
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 197-1 КК України, об`єктивна сторона якого полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки.
Самовільне зайняття земельної ділянки є злочином із матеріальним складом, який вважається закінченим з того моменту, коли особа фактично заволоділа земельною ділянкою або розпочала її протиправну експлуатацію (освоєння), завдавши цим власнику земельної ділянки або її законному володільцю значної шкоди.
Апеляційним судом встановлено, що самовільне зайняття земельної ділянки ОСОБА_6 відбулося в кінці серпні 2011 року, що підтвердила в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 .
За таких обставин, суд першої інстанції вірно зазначив, що самовільне зайняття земельної ділянки є злочином із матеріальним складом, який вважається закінченим з того моменту, коли особа фактично заволоділа земельною ділянкою або розпочала її протиправну експлуатацію, завдавши цим власнику земельної ділянки або законному володільцю значної шкоди.
В судовому засіданні безспірно встановлено, що ОСОБА_6 самовільно зайняв земельну ділянку, якою завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.
Разом з тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин невеликої тяжкості, та те, що з дня вчинення ним злочину минуло більше двох років, і з моменту відмови потерпілої ОСОБА_9 від земельної ділянки та передання її обвинуваченому ОСОБА_6 також пройшло вже більше двох років, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України підлягає закриттю.
Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_9 , що судом першої інстанції невірно застосовано ч.1 ст. 49 КК України, оскільки ч.2 ст. 49 КК України передбачає, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилявся від досудового слідства або суду та у цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, у цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло 15 років є безпідставними.
В ч. 2 ст. 49 КК України йдеться не про переривання, а про зупинення строку давності, з дня з`явлення особи, яка ухилялась від слідства або суду, із звільненням або її затримання, перебіг строку давності не відновлюється спочатку а триває. У цьому разі час, який минув від моменту вчинення злочину до моменту, коли особа почала ухилятися від правоохоронних органів, не анулюється, а підлягає зарахуванню у строк давності, зазначений у законі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд , -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 25 вересня 2015 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.
На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: