Драбівський районний суд Черкаської області
ВИРОК

І М « Я М УКРАЇНИ

21 квітня 2010 року Драбівський районний суд

Черкаської області в складі:

головуючого - Задорожнього В.П.

при секретарі - Савенко О.В.

з участю прокурора - Чертова СЛ.

захисника ОСОБА_1,

представника потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Драбів справу про обвинувачення

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_4, пенсіонера, раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

встановив:

Підсудний ОСОБА_3 А,М. 11 вересня 2009 року близько 8 години в смт.Драбів Черкаської області, на вигоні навпроти домоволодіння № 59 по вул.Першотравнева, захищаючись від ударів палицею, які наносила ОСОБА_4 та ударів руками, які наносив ОСОБА_5, умисно, перевищуючи межі необхідної оборони, під час захисту наніс удар металічним шворнем в область плеча та в обличчя ОСОБА_4, спричинивши при цьому тілесні ушкодження у вигляді рваної рани правої щоки з пошкодженням мімічного м»язу, що ускладнились травматичною нейропатією правого лицьового нерва, черепно-мозкову травму, струсу головного мозку, синця лівого плеча, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 206/54 від 16 грудня 2009 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, в зв»язку з тривалим розладом здоров»я та рубця правої щоки обличчя, який згідно висновку судово-медичної експертизи № 206/2 від 28 грудня 2009 року є невиправним, тобто для його усунення необхідно провести оперативне втручання (косметичну операцію) і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину в пред»явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст. 121 КК України визнав частково і показав, що з ОСОБА_5 та його рідними в нього давно склались неприязні стосунки із-за того, що ОСОБА_5 вважає вигін неподалік свого домоволодіння власним і не дає нікому ним користуватись - грати в футбол, випасати худобу. 11 вересня 2009 року зранку він прив»язав на вигоні коня, поговорив з ОСОБА_6, який також вів припинати коня, після чого в нього виник конфлікт з ОСОБА_5, який вживаючи нецензурні слова кинув в нього камінь. У відповідь він також кинув камінь. ОСОБА_5 ї камінням в руках пішов до нього, з двору вийшли і його дочка ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_7., яких в руках були дерев»яні палиці, схожі на держаки від лопати з ломаним кінцем. Спочатку його руками по тулубу вдарив ОСОБА_5, потім його почала бити ОСОБА_4 дерев»яною палицею в область голови, він підставляй руки, захищаючись від ударів, а потім вирвав палицю, але ОСОБА_4 продовжувала наступати, намагалась його подряпати руками. Він відмахувався палицею, але ОСОБА_7І ударом палиці по руках вибив палицю з його рук, після чого він втік у свій двір. Умисне нанесення тілесних ушкоджень, як і удар металічним шворнем заперечив, проте допускає, що вириваючи палицю або відмахуючись, міг необережно зачепити потерпілу. Після події він викликав міліцію, а потім в цей же день звернувся до судово-медичного експерта. (а.с.89).

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 дала покази про те, що 11 вересня 2009 року вона знаходилась в дворі і почула крик біля воріт. Побачила, як в її батька ОСОБА_5 ОСОБА_3М, кинув камінь, який пролетів біля голови. В його руках були молот та металічний шворінь. Вона підійшла до батька, взяла в нього дерев»яну палицю і рукою з палицею вдарила в груди ОСОБА_3. У відповідь він вдарів шворнем по руці. Потім вона вдарила палицею по плечі, а у відповідь ОСОБА_3 вдарив їй шворнем по щоці. Вона викинула палицю і пішла додому. (а.с.27,65).

Допитаний як свідок ОСОБА_5 дав покази про те, що 11 вересня 2009 року він вийшов на вулицю. Біля вигону стояв ОСОБА_3М, з молотком в руках і з металевим шворнем, який почав кидати каміння і був в стані сп»яніння. Вийшла дочка ОСОБА_4, і взявши в нього палицю, штовхнула ОСОБА_3 в руку, палиця зламалась, а у відповідь ОСОБА_3 металічним шворнем ударив двічі їй в плече та щоці гострим кінцем. Дочка кинула палицю і пішла в двір, (а.с.24).

Допитаний як свідок ОСОБА_7 дав покази про те, що 11 вересня 2009 року ранком він почув, що його кличе дружина. Вийшов, побачив, як ОСОБА_3 кинув камінь в ОСОБА_5, в руках у нього були шворінь металевий і молот. Дружина забрала в батька палицю і побігла до нього, а він ( ОСОБА_7І.) залишився виламувати палицю і не бачив самої бійки. Коли повернувся, побачив, що права щока дружини розірвана.(а.с.25).

Допитаний як свідок ОСОБА_6 дав покази про те, що 11.09.2010 року ранком він вів прив»язувати коня. На вигоні навпроти домоволодіння ОСОБА_5 ОСОБА_3 прив»язав свого коня і ішов додому. Він вів далі свого коня. Потім почув ззаду шум. Чув як ОСОБА_5І кричав на ОСОБА_3, щоб той забрав коня. Потім побачив, як ОСОБА_4 швидкими кроками наближалась до ОСОБА_3, а її чоловік ОСОБА_7 кричав «Бий його». Він бачив як ОСОБА_5 кидав каміння. Потім, коли підійшли ближче, ОСОБА_5 махав руками, очевидно наносив удари, але чи досягали вони цілі, він не знає, ОСОБА_4 намагалась ударити ОСОБА_3 дерев»яною палицею в область голови, а ОСОБА_3 піднявши руки, пробував захищатись. ОСОБА_7 знаходився позаду і чи наносив він удари, сказати не може. Він вирішив допомогти ОСОБА_3, так як його збентежило, що троє напали на одного. Він припнув коня, а коли повернувся, побачив, шо ОСОБА_4 бігла додому, потім ішов її чоловік, а ОСОБА_5 залишився біля воріт. (а.с.55).

Допитаний як свідок ОСОБА_8 дав покази про те, що 11.09.2009 року він з ОСОБА_9 ішли через вигон і бачили, як ОСОБА_5 із камінням біг до ОСОБА_3, а за ними бігли подружжя Балюр із палицями. ОСОБА_5 бив ОСОБА_3 по ногах та по тулубу, а ОСОБА_4 палицею по голові, ОСОБА_3 відмахувався, в руках в нього нічого не було. Потім ОСОБА_3 вирвав палицю і побіг в своє подвір»я.(а.с.36).

Допитаний як свідок ОСОБА_9 дав покази про те, що 11.09.2009 року він з ОСОБА_8 ішли через вигон і бачили як ОСОБА_5 бив ОСОБА_3 камінням, ОСОБА_4 била його палицею по голові, але ОСОБА_3 потім її вирвав. ОСОБА_7 вдарив палицею його по руках і вибив палицю, після чого ОСОБА_3 втік.(а.с.44).

Допитана як свідок ОСОБА_10 дала покази про те, що вона 11.09.2009 року не бачила бійки, так як була дома. Проте чула крики на вигоні. Коли прийшов додому чоловік, то сказав, що його побили ОСОБА_7, тому що він не там прив»язав коня. На підборідді вона побачила кров, на ліктях були синяки. Чоловік зібрався і поїхав до експерта.(а.с.57-58).

При проведенні огляду місця події 12 вересня 2009 року в смт.ДрабІв Драбівського району Черкаської області по вул. Першотравневій неподалік домоволодіння № 59 було встановлено місце події на вигоні, а на подвір»ї ОСОБА_3 біля приміщенні літньої кухні виявлено та вилучено металевий прут (шворінь) довжиною 71,5 мм, який ОСОБА_3 використовував для припинання худоби на вигоні, на який вказав ОСОБА_5 як на знаряддя, яким нанесено ушкодження його дочці, що підтверджується протоколом огляду місця події. (а.с.4),

Вказаний предмет, вилучений в ході огляду місця події, був оглянутий в ході розслідування 25 листопада 2009 року як речовий доказ по справі та приєднаний до матеріалів справи, що підтверджується відповідним протоколом та постановою слідчого (а.с.37-38).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №206/54 від 16.12.2009 року, ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді рваної рани правої щоки з пошкодженням мімічного м»язу, що ускладнились травматичною нейропатією правого лицьового нерва, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня в зв»язку з тривалим розладом здоров»я, черепно-мозкову травму, струс головного мозку, синець лівого плеча, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня, що спричинили короткочасний розлад здоров»я. Виявлені ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів не виключено у час, вказаний в постанові. Виникнення ушкодження у виді рваної рани правої щоки від одного удару зверху вниз в область правої щоки кінцем металевого шворня не виключається.(а.с.42).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 206/2 від 24 грудня 2009 року, на тілі ОСОБА_4 виявлено рубець правої щоки, який є невиправним, тобто для його усунення необхідно провести оперативне втручання (косметичну операцію) і може бути оцінене як тяжке у випадку, коли визвало знівечення обличчя.(а.с.61).

Відповідно висновку судово-медичної експертизи № 206/12 від 20.01.2010 року, виникнення тілесного ушкодження у виді рваної рани правої шоки з пошкодженням мімічного м»язу, що ускладнилось травматичною нейропатією правого лицьового нерву, що мається у ОСОБА_4 від одного удару зверху в область правої щоки кінцем дерев»яної штахетини від паркану не виключається. (а.с.71).

При проведенні відтворення обстановки і обставин події із свідком ОСОБА_5, останній показав яким способом ОСОБА_3 завдав удари металічним шворнем в плече та в праву щоку ОСОБА_4 (а.с.45-47).

При проведенні відтворення обстановки і обставин події із потерпілою ОСОБА_4, остання показала яким способом ОСОБА_3 завдав їй удари металічним шворнем в плече та в праву щоку (а.с.48).

При пред»явленні обвинувачення на досудовому слідстві та направленні кримінальної справи до суду орган досудового слідства кваліфікував дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.І21 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя. Вказане обвинувачення та кваліфікацію дій підсудного ОСОБА_3 в ході судового слідства підтримали потерпіла ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2

Проте, оцінюючи зібрані і перевірені по справі докази в їх сукупності та у взаємозв'язку, в результаті повного. об»єктивного та всебічного їх розгляду в судовому засіданні, суд вважає, що пред»явлене обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України підсудному ОСОБА_3 не знайшло підтвердження під час розгляду справи. На думку суду як орган досудового слідства, так і потерпіла та її представник дали невірну юридичну оцінку діям ОСОБА_3 та безпідставно їх кваліфікували за ч.1 ст. 121 з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, саме ОСОБА_5 руками та його дочка ОСОБА_4 дерев»яною палицею почали наносити удари ОСОБА_3, тобто вчиняли протиправні дії, які могли мати суспільне небезпечні наслідки, тому за характером посягання було суспільне небезпечним. Вказана обставина підтверджується показами свідка ОСОБА_6, які суд вважає достовірними, оскільки вони є послідовними протягом слідства та судового розгляду справи, протиріч не мають, крім того свідок є незаінтересованою особою у вирішенні справи. З його показів саме ОСОБА_5 розпочав руками наносити удари ОСОБА_3, а потім мого дочка ОСОБА_4 дерев»яною палицею також наносила удари ОСОБА_3 В цій частині покази свідка ОСОБА_6, підтверджують покази підсудного про напад на нього. Не спростовують цього факту і покази свідка ОСОБА_5, який є батьком потерпілої, проте вказав, що ОСОБА_4 взяла в нього палицю і нею «штовхала» підсудного ОСОБА_3

Критично оцінюючи покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які протягом слідства змінювали свої покази. суд вважає, що в судовому засіданні в частині підтвердження нападу на ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вони відповідають дійсності, оскільки підтверджені об»єктивно іншими перевіреними судом доказами. Відповідно висновку судово-медичної експертизи № 203/31 від 30.03.2010 року, у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження у виді садна обличчя, забою м»яких тканин лівого ліктьового суглобу та лівого передпліччя, синця лівого передпліччя. Вказані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, виникли від дії тупих твердих предметів, не виключено в результаті закриття голови руками при захисті від ударів палицею. При цьому суд враховує, що судово-медичне обстеження ОСОБА_3 було проведено в день, коли відбулась подія злочину.(а.с.31).

Тому зважаючи на наявність нападу, причому двох осіб, одна із яких мала в руках палицю, якою наносила удари в область голови, як життєво важливого органу та зважаючи, що на місці події знаходився і третій учасник, який закликав наносити удари та мав в руках палицю, суд вважає що ОСОБА_3 мав право оборонятись від нападу і захищати своє життя і здоров'я від протиправного посягання.

Відповідно ч.2 ст.36 КК України, кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно-небезпечного посягання або звернутись за допомогою до інших осіб чи органів влади. Згідно ч.1 ст.36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається... шляхом заподіяння тому хто посягає шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Проте, під час цього посягання (нападу), відбиваючись від ОСОБА_5 та ОСОБА_7, ОСОБА_3 наніс ушкодження потерпілій, що суд оцінює як перевищення меж необхідної оборони, враховуючи, що в руках ОСОБА_3 був металічний шворінь, яким він міг захиститись від ударів дерев»яною палицею і необхідності нанесення удару в обличчя не було. При цьому суд враховує, що реально напад здійснювали жінка, яка є за зростом нижчою від підсудного та її батько, який є особою похилого віку.

Суд вважає, що покази підсудного ОСОБА_3 в тій частині, що він наносив удари відібраною палицею є недостовірними і спростовуються показами потерпілої ОСОБА_4, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7. які були послідовними в цій частині протягом всього слідства та судового розгляду і підтверджуються даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10, яка на слідстві показала, що чоловік прийшов додому з молотом в руках, (а.с.57-58). Потерпіла ОСОБА_4 і свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вказували на те, що в руках ОСОБА_3 на початку бійки були молот та металічний шворінь. Свідок ОСОБА_7 описав в деталях суду зовнішній вигляд шворня.

При цьому суд бере до уваги, що удари першими почали наносити потерпіла ОСОБА_4 та її батько ОСОБА_5, що підтверджує той факт, що наміру умисно спричинити комусь тілесні ушкодження на той момент у підсудного не було.

За таких обставин, дії підсудного ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст.124 КК України як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, особу підсудного, який по місцю проживання характеризується позитивно.

Обставин, які пом»якшують та обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3 суд не вбачає.

Враховуючи наведені обставини по справі, суд вважає за необхідне призначити покарання підсудному ОСОБА_3М у вигляді арешту.

При визначенні строку призначеного покарання, достатнього для виправлення, суд вважає за необхідне врахувати те, що підсудний ОСОБА_3 раніше на засуджувався і до кримінальної відповідальності не притягувався, є пенсіонером, а також ту обставину, що потерпіла ОСОБА_4 на час злочину своєю поведінкою спровокувала підсудного на вчинення злочину проти неї.

Суд вважає, що заявлений цивільний позов потерпілою ОСОБА_4 про стягнення з підсудного ОСОБА_3 27000 гривень за заподіяну моральну шкоду підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Спричинені тілесні ушкодження та їх наслідок - рубець на правій щоці, який є невиправним, безумовно заподіяли моральні страждання потерпілій, оскільки вона пережила біль, та зумовили часткову втрату звичних життєвих зв»язків, оскільки будучи жінкою отримала ушкодження на обличчі, що певний час перешкоджало звичному спілкуванню з оточуючими. Проте, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, а

тому враховує і поведінку потерпілої ОСОБА_4 до вчинення злочину стосовно неї як таку, що спровокувала дії підсудного і мала характер дій, які є суспільно-небезпечними. Крім того, на стаціонарному лікуванні вона не перебувала. Тому суд оцінює розмір заподіяної моральної шкоди в сумі 3000 гривень.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, с у д. -

засудив:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України та призначити йому покарання - 1 (один) місяць арешту.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку у виконання після набрання ним законної сили.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_4 3000 (три тисячі) гривень за заподіяну злочином моральну шкоду.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписку про невиїзд.

Речові докази по справі: металевий шворінь, який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Драбівського РВ ГУ МВС, який цінності не представляє і був знаряддям вчинення злочину, - знищити.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області протягом 15 діб з часу його проголошення.

Головуючий: