Справа № 11-76/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 27.01.2010
УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2010 р. колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Ігнатюка О.В.

суддів - Костенко І.В., Каленченко Н.О..

за участю прокурора - Нечипоренка С.П..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2009 року яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

- 29.05.2006р. Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст.187 КК Українина 3 роки 6 місяців позбавлення волі

засуджено за ч.1 ст.263 КК України на 2 роки позбавлення волі за ч.1 ст.129 КК України на 6 місяців арешту.

На підставі ст.70 КК україни призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 2 роки позбавлення волі.

Вироком вирішено питання судових витрат та речових доказів.

Колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_2. визнаний винним та засуджений за те, що він в 1988 році на території Яготинського району Київської області знайшов предмет, який відповідно до висновку судово-балістичної експертизи № 775 ВКД від 13 січня 2010 року є вогнепальною зброєю, обрізом мисливської одноствольної рушниці марки «ИЖ - К» 16-го калібру № Н04 469, 1995 р. випуску, виготовленою комбінованим способом (заводським з подальшою переробкою саморобним способом, шляхом укорочення стволів та перероблення приклада в пістолетне руківя) та придатного до стрільби, привласнив його та перевіз автомобілем «КАМАЗ» до місця свого проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, де і зберігав без передбаченого законом дозволу до дня вилучення працівниками міліції 20 листопада 2009 року.

Також його визнано винним у тому, що він 31 жовтня 2009 року близько 14 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння в буд. № 29 по вул. Заярній в с. Ст. петрівці Вишгородського району, Київської області вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_3, під час якої, маючи намір на залякування позбавлення її життя, почав висловлювати в її адресу слова погрози вбити її, стоячи на порозі прихожої кімнати та кухні, тримаючи в руках обріз мисливської зброї, в підтвердження своїх слів здійснив постріл з нього в стелю. На звук пострілу ОСОБА_3 підбігла до ОСОБА_2, який продовжуючи викрикувати слова погрози позбавити її життя, наставив ствол вищевказаного обрізу на неї, а потім відвів ствол в сторону і в підтвердження своїх погроз здійснив ще один постріл, влучивши в кришку газової плити, яка стояла на кухні. Дану погрозу ОСОБА_3 сприйняла як реальну, враховуючи вищевказану обстановку.

В апеляції:

- засуджений просить вирок суду змінити в сторону помякшення, застосувати до нього ст.75 КК України і звільнити від відбування покарання з випробуванням, оскільки призначене покарання судом першої інстанції є надто суворим.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що судом не були враховані всі дані про його особу та обставини справи, зокрема його характеристики з місця проживання з м. Вишгорода, Київської області та м. Ічня, Чернігівської області, що злочин ним скоєно під впливом сильного душевного хвилювання та збігу тяжких особистих обставин, що він має ряд хронічних захворювань та що стан алкогольного спяніння в момент скоєння злочину не можна визнати обставиною, що обтяжує покарання так як даний факт в установленому порядку нічим не підтверджується.

Заслухавши доповідача, прокурора, який вважає вирок суду законним, а апеляцію засудженого необґрунтованою, потерпілу ОСОБА_3, яка просила залишити апеляцію без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає до задоволення.

Враховуючи, що вирок суду не оскаржується стосовно встановлених судом обставин справи, доведеності вини засудженого, кваліфікації його дій тому колегія суддів не проводить детальний аналіз цих обставин, а перевіряє вирок суду першої інстанції відповідно до ст. 365 КПК України в межах апеляції.

Так, колегія суддів вважає, що призначаючи засудженому міру покарання суд в повній мірі врахував ступінь і характер суспільної небезпечності вчинених злочинів, особу засудженого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується негативно та обставини, що помякшують покарання сприяння розкриттю злочину і обтяжують його це вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

А тому, враховуючи наведене та конкретні обставини вчинення злочину, думку потерпілої, щодо вірного призначення покарання у виді реального позбавлення волі, немає підстав ставити під сумнів рішення суду щодо виду та розміру покарання, яке призначене із дотриманням вимог ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Стосовно доводів апеляції про призначення засудженому покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок його суворості то вони не ґрунтуються на матеріалах справи і підстав для застосування ст.75 КК України колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 13 квітня 2010 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Судді: підписи