Справа № 1323/5044/2012
Провадження № 1/456/46/2013
ПОСТАНОВА

про призначення повторної комплексної

психолого-психіатричної експертизи

"23" липня 2013 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бучківської В. Л.

суддів Саса С.С., Шрамка Р.Т.

при секретарі Березіній Л.В.

з участю прокурора Михавківа І.В.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.1 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального висновку 20 червня 2012 року близько 21.30 год. між ОСОБА_2, який перебував в стані алкогольного спяніння і знаходився на території власного господарства по вул. Шевченка,52 в с. Довге Стрийського району Львівської області, і займався господарськими роботами та його зятем ОСОБА_3 виник словесний конфлікт через малолітнього онука ОСОБА_4, під час якого ОСОБА_3 наніс ОСОБА_2 один удар кулаком в обличчя, у відповідь, ОСОБА_2, будучи обуреним такими діями зятя, керуючись раптово виниклим умислом на вчинення умисного вбивства, за допомогою ножа, господарсько-побутового призначення, який тримав у правій руці, наніс два удари клинком ножа в ділянку знаходження життєво важливих органів потерпілого живіт. Внаслідок таких злочинних дій ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_3 непроникаючу різану рану лівої бокової частини тулуба, майже на рівні реберної дуги, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, проникаючу колото-різану рану передньої правої частини живота з крововиливом у мякі тканини в місці проекції проникаючої рани, з ушкодженням великої долі печінки в малу долю та діафрагми справа, яка згідно висновку судово-медичної експертизи №91 від 20 липня 2012 року відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, являлась небезпечною для життя в момент заподіяння та перебуває в прямому причинному звязку з настанням смерті, тобто умисно вбив ОСОБА_3

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 заявив клопотання про призначення в справі повторної комплексної психолого-психіатричної експертизи, мотивуючи своє клопотання тим, що на досудовому слідстві органами слідства не встановлено факт фізіологічного афекту у діях підсудного, а тому в нього є обґрунтовані сумніви у висновку амбулаторної експертизи від 02 квітня 2013 року, вважає такий необ'єктивним, упередженим та таким, що не відповідає обставинам справи.

Прокурор підтримав заявлене потерпілим клопотання.

Потерпіла ОСОБА_6 та підсудний ОСОБА_2 заперечили проти заявленого клопотання.

Захисник ОСОБА_1 у вирішенні вказаного клопотання поклався на розсуд суду.

Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання потерпілого про призначення підсудному повторної комплексної судової психіатрично-психологічної експертизи підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 312 КПК України, у випадках передбачених статтею 75 цього кодексу, суд мотивованою ухвалою, а суддя постановою може призначити додаткову або повторну експертизу, яка проводиться з додержанням вимог ст.310 і 311 цього Кодексу.

Статтею 310 КПК України передбачено, що експертиза в суді призначається з додержанням правил, передбачених главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року із змінами Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах повторна експертиза призначається коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов'язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Згідно акту стаціонарної судової нарколого-психіатричної експертизи №183 від 01 серпня 2012 року (Т.2 а.с.75-76) комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_2 психічним захворюванням не страждає, за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_2 також хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Клінічних ознак алкоголізму та наркоманії не виявляє. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до акту амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №202 від 02 квітня 2013 року ОСОБА_2 психічним захворюванням не страждає, за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_2 також хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Клінічних ознак алкоголізму та наркоманії не виявляє. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Експерт психолог дійшов наступного висновку: ОСОБА_2 на момент інкримінованих йому дій перебував у стані фізіологічного афекту, який суттєво вплинув на його поведінку. Стан фізіологічного афекту може бути науково психологічною підставою для юридичного висновку стану сильного душевного хвилювання. Стан фізіологічного афекту у ОСОБА_2 виник не в силу його індивідуальних властивостей, а у відповідь на агресивні дії зі сторони потерпілого.

Згідно наукової медичної літератури (Критерії діагностики та експертної оцінки короткочасних афективних станів у судово-психіатричній практиці ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9) афект фізіологічний короткочасний хворобливий розлад психічної діяльності непсихотичного рівня, що виникає раптово під впливом зовнішніх факторів, виявляється недиференційованою емоцією, звуженням свідомості, руховим збудженням і діями, спрямованими проти подразника. Характерними ознаками фізіологічного афекту є надзвичайність реакції особи, фазність перебігу близька до патологічного афекту, раптовість виникнення (несподіваність для субєкта), типові судинно-вегетативні вияви, звуження свідомості з розладом цілісності сприймання, специфічні зміни комунікативної функції, спрощення та відрив від ситуації, невідповідність характеру і результату дій причині, що їх викликала, звязок дій і афективних переживань з психотравмуючим фактором, раптовість виходу внаслідок психічного виснаження, часткова амнезія вчиненого. В «Юридичній енциклопедії» фізіологічний афект визначається як короткочасний хворобливий розлад психічної діяльності непсихотичного рівня, що виникає раптово під впливом зовнішніх факторів. Проявляється емоціями гніву або страху, звуженням свідомості, руховим збудженням і діями, спрямованими на знищення подразника.

У ст. 116 КК України, яку згідно постанови про зміну обвинувачення від 27.05.2013 р. інкримінує державний обвинувач підсудному ОСОБА_2, вказано на сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого.

Суд вважає, що для правильного вирішення питання про те, чи знаходився суб?єкт у стані фізіологічного афекту, експерт повинен був дослідити також: а) характер афектогенної ситуації; б) індивідуально-психологічні особливості особистості; в) психофізіологічний стан особи напередодні вчинення злочину; г) характер дій особи в момент вчинення злочину; д) особливості поведінки особи відразу ж після вчинення злочину, її реакція на слова оточуючих, ставлення до своїх протиправних дій та до наслідків, що настали.

Важливою проблемою при проведенні експертизи повинно було бути встановлення співвідношення фізіологічного афекту та алкогольного сп'яніння, оскільки такий по-різному впливає на поведінку людини. Одні особи стають активними, рухливими, часом агресивними, інші, навпаки, пасивні, байдужі до оточуючих і ситуації. Отже, алкоголь, з одного боку, полегшує виникнення афективного стану, з іншого - сприяє негативному впливу екстремальних психічних станів на свідомість і нервову діяльність.

Експерт-психолог у мотивувальній частині акту амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №202 від 02 квітня 2013 року вказав на те, що легка ступінь алкогольного спяніння не виключає можливості у діагностиці афективних станів, якщо спостерігається відповідна клінічна картина їх перебігу та зазначив, що в медичній довідці, яка міститься в матеріалах кримінальної справи не зазначена ступінь алкогольного спяніння. Проте експерт не звернув уваги на довідку №549 від 20.06.2012 р. (Т.1 а.с.37), згідно якої вказано, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного спяніння (артеріальний тиск 130/80, пульс-80).

Слід вказати, що в науці розрізняють легкий, середньої тяжкості і тяжкий ступені сп'яніння.

Легкий ступінь проявляється ейфорією, гіперемією обличчя, загальним збудженням, тахікардією та підвищенням артеріального тиску до 130-150/80-95 мм рт. ст. (17,3-20/10,7-12,7 кПа). Порушень мовної артикуляції та координації рухів не відзначається. Концентрація алкоголю в крові становить 1-2 %. При середній тяжкості сп'яніння ейфоричний настрій змінюється на депресивний або дратівливий. Можливі імпульсивні вчинки. Мова стає уривчастою, змазаною. Спостерігається тахікардія. Артеріальний тиск сягає 140-180/90-110 мм рт. ст. (18,7-24/12-14,7 кПа). Порушується координація рухів. Концентрація алкоголю в крові дорівнює 3-4 %о. Тяжкий ступінь простого алкогольного сп'яніння супроводжується виключенням свідомості (від оглушення до сопору і коми). Концентрація алкоголю в крові становить 5-6 %. Смертельним є приймання такої кількості алкоголю, при якій рівень його в крові перевищує 7 %.

В матеріалах справи відсутній акт щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння ОСОБА_2, а тому незрозумілим є припущення експерта про те, що підсудний міг перебувати в легкому ступені алкогольного спяніння.

Окрім цього, слід звернути увагу на пояснення підсудного ОСОБА_2, який в судовому засіданні пояснив, що в цей день в обідній час спожив 50 гр. горілки, а за 2 год. до конфлікту спожив ще 100 гр. горілки та пляшку пива. Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що підсудний, коли напивався, постійно чіплявся до його сина.

А тому суд вважає, що акт амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №202 від 02 квітня 2013 року про перебування ОСОБА_2 в момент інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту викликає сумнів, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обовязків і здійснення наданих їм прав у відповідності до вимог ст. 16-1 КПК України, з метою повного, всебічного і об'єктивного дослідження емоційного стану підсудного на час інкримінованих йому дій, вважає за необхідне призначити повторну комплексну стаціонарну судову психолого-психіатричну експертизу, при проведенні якої обовязково слід дослідити питання співвідношення стану алкогольного спяніння та можливого стану фізіологічного афекту у підсудного.

Проведення експертизи слід доручити судовим експертам-психологам Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні із залученням експертів-психологів інших закладів.

Керуючись ст. 75, главою 18, ст.ст. 312, 310 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Призначити у справі повторну комплексну судову психіатрично-психологічну експертизу, проведення якої доручити судовому відділенню Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні із залученням експертів-психологів інших закладів.

На вирішення експертів поставити питання:

1. Чи страждав підсудний ОСОБА_2 під час інкримінованого йому діяння психічним розладом, внаслідок якого він не міг у той період усвідомлювати свої дії або керувати ними?

2. Чи страждає підсудний ОСОБА_2 у даний час психічною хворобою, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними? Якщо так, то коли почалася ця психічна хвороба?

3. Чи потребує підсудний ОСОБА_2 застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру, якщо так, то яких саме?

4. Чи страждає підсудний ОСОБА_2 на хронічний алкоголізм, та чи потребує відповідного лікування?

5. Чи були викликані суспільне небезпечні дії обвинуваченого ОСОБА_2 станом сильного душевного хвилювання (фізіологічного афекту)? Які психологічні причини обумовили настання цього стану? У якій формі протікав афект? Чи був афективний стан помітним для оточуючих?

6. Чи міг обвинувачений ОСОБА_2 у такому стані передбачати наслідки своїх дій?

7. Чи виник фізіологічний афект обвинуваченого ОСОБА_2 в силу його індивідуальних властивостей через деякий час після протизаконного насильства щодо нього або його тяжкої образи з боку потерпілого?

8. Чи могла поведінка потерпілого, яка, хоча й не полягала у протизаконному насильстві або тяжкій образі, викликати у обвинуваченого ОСОБА_2 стан фізіологічного афекту?

Витребувати у Стрийської центральної районної лікарні акт щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного або іншого спяніння, який слугував підставою для видачі висновку №268 від 20.06.2012 р.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обовязків.

В розпорядження експертів судового відділення Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Кульпарківська, 95 направити матеріали кримінальної справи №1323/5044/2012.

Доручити начальнику Львівського ЛСІ №19 доставити ОСОБА_2 до Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні, для проведення вказаної експертизи.

Головуючий-суддя ОСОБА_10