Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2010 року Знам'янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Шевцової Н.В.

при секретарі Магась Ю.О.

з участю прокурора Максюта А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знам'янка кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, вдови, має неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, з яким проживає, раніше не судима, тимчасово не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5,

за ст.166 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудна ОСОБА_1 скоїла злісне невиконання батьками обовязків по догляду за дитиною внаслідок чого настали тяжкі наслідки у вигляді скоєня неповнолітнім тяжких та середньої тяжкості корисливих злочинів, за наступних обставин.

ОСОБА_1 має неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, якого виховує одна, тобто за відсутності його батька, який 08.02.06 помер.

Згідно наказу директора ПТУ № 39 с.Дмитрівка, Знамянського району від 31.08.07 №2 ОСОБА_2 з 01.09.07 зараховано на навчання до групи № 72 професійно-технічного навчального закладу за професією Робітник фермерського господарства.

Відповідно до ст. 59 Закону України Про освіту, на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Стаття 50 Закону України «Про освіту», визначає батьків як учасників навчально-виховного процесу.

У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про професійно-технічну освіту», професійно-технічна освіта є складовою системи освіти України. Професійно-технічна освіта є комплексом

педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійно-технічна освіта здобувається у професійно-технічних навчальних закладах.

Грубо ігноруючи вищевказані норми чинного законодавства, які в той же час є загальновідомими людськими засадами материнства, достовірно усвідомлюючи що обовязки по вихованню неповнолітнього сина, піклування про його фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання та створення належних умов для розвитку його природних здібностей покладено на неї як матір, ОСОБА_1 злісно ухилилась від виконання своїх батьківських обовязків, безпідставно залишивши сина ОСОБА_2 упродовж тривалого часу без будь-якого нагляду і контролю, внаслідок чого останній, упродовж 2008-2009 учбових років, систематично, через бездоглядність з боку матері, пропускав зайняття в ПТУ № 39 с.Дмитрівка, вживав алкогольні напої. Як наслідок відставання від учбової програми, рівень успішності навчання ОСОБА_2 на протязі 2008-2009 учбових років погіршився. У звязку з тим, що ОСОБА_2 не закінчив курсу навчання та за результатами атестації не здобув відповідної кваліфікації наказом директора професійно - технічного училища № 39 с.Дмитрівка, Знамянського району від 31.08.09 № 10 з 01.09.09 був відрахований з навчання.

Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 48 Конституції України закріплює право людини на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

ОСОБА_1 упродовж 2009 2010 р.р., злісно не виконувала обов'язки по навчанню і вихованню сина, не забезпечувала його матеріальні потреби, права та інтереси, не створила необхідні побутові умови для розвитку дитини.

Як наслідок невиконання ОСОБА_1 обовязків по догляду за дитиною і відсутності з її боку будь-якого контролю за поведінкою сина, не забезпечення його елементарних матеріальних потреб у вигляді придбання продуктів харчування, одягу тощо, ОСОБА_2, відчуваючи відсутність контролю за своєю поведінкою з боку матері, яка в той час не працювала і весь час знаходилась вдома, тим самим мала реальну можливість приділяти вихованню сина більш значний обсяг часу, протягом 2009-2010 р.р. вчинив тяжкі та середньої тяжкості корисливі злочини.

Так, в період часу з 23 год. 21.11.09 до 01 год. 22.11.09 за попередньою змовою зі своїм братом ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_2 скоїв тяжкий злочин передбачений ч.3 ст.185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.

Кримінальна справа № 9-0429 за обвинуваченням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у скоєні злочинів передбачених ч.1 та ч.3 ст.185 КК України 18.02.10 у порядку ст.232 КПК скерована до суду, та 27.05.10 постановою Знамянського міськрайонного суду відповідно до вимог ст. 278 КПК України направлена до Знамянського міжрайонного прокурора для проведення досудового слідства, яка скерована до Знамянського МВ УМВС України в Кіровоградській області для вчинення необхідних дій.

Ігноруючи профілактичні бесіди проведені працівниками КМСД Знам'янського МВ УМВС України в області з ОСОБА_1, направлені на приділення нею більшої уваги вихованню власного сина, остання належних висновків не зробила, самоусунувшись від покладених на неї батьківських обовязків, в тому числі від виховання сина, забезпечення його матеріальних потреб та від надання йому допомоги в освоєнні учбового матеріалу необхідного для здобуття освіти, внаслідок чого останній вчинив новий злочин.

Так, 07.01.10 ОСОБА_2 повторно за попередньою змовою групою осіб вчинив таємне викрадення чужого майна, а саме, злочин передбачений ч.2 ст.185 КК України та 04.02.10 за попередньою змовою групою осіб, скоїв наругу над могилою, тобто скоїв злочин передбачений ч.2 ст.297 КК України.

Кримінальна справа № 9-0514 за обвинуваченням ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у скоєні злочинів передбачених ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.297 КК України, ОСОБА_5 у скоєні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України 09.04.10 у порядку ст. 232 КПК скерована до суду, де на даний час по ній триває судовий розгляд.

Предметом посягання в обох злочинах стали матеріальні цінності, які в подальшому були реалізовані ОСОБА_2 з метою отримання коштів, які він витратив на свій розсуд купівлю їжі, одягу тощо.

За усвідомленої згоди своєї матері неповнолітній вживав спиртні напої, внаслідок чого всі вищевказані злочини були вчинені у стані алкогольного спяніння.

01.06.10 співробітниками КМСД Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області проведено обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітнього ОСОБА_2, відповідно до якого, запас харчів родини, одягу для різних сезонів року та шкільних приналежності, не є достатнім, а санітарний стан в будинку незадовільний. В цілому житлово-побутові умови проживання неповнолітнього визнані незадовільними.

У порушення ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, відповідно до вимог яких батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, свого народу, своєї Батьківщини та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не зробивши належні висновки щодо виховання сина, злісно нехтуючи потребами свого сина у забезпечені належних умов проживання та виховання, про, що неодноразово їй вказувалось її сином злісно самоусунулась від виконання батьківських обов'язків по належному вихованню та утриманню сина та належним чином не забезпечила його людські матеріальні потреби та не створила необхідні побутові умови, не утворила необхідну родинну атмосферу, в якій дитина могла б виховуватись в дусі порядності та моральності.

Таким чином, причиною того, що ОСОБА_2К, скоїв тяжкі та середньої тяжкості злочини проти власності стало відчуття останнім безконтрольності своєї поведінки і невимогливості до нього з боку матері, нехтування нею обовязками з приводу попередження можливостей спілкування її сина з особами, які схильні до антигромадського способу життя, скоєння злочинів, вживання спиртних напоїв за умов, коли вона більшість часу знаходилась вдома і ніде не працювала, тим самим мала реальну можливість приділяти вихованню сина та контролю за його поведінкою більш значний обсяг часу.

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 вину свою в скоєному злочині визнала повністю, пояснила, що дійсно не приділяла належної уваги вихованню свого неповнолітнього сина ОСОБА_2, внаслідок чого її син скоїв злочини, щиро кається в скоєному, просить суд її суворо не карати.

Оскільки судом в порядку ст.299 КПК України докази не досліджувались зі згоди підсудної та прокурора, суд приходить до висновку, що вина підсудної ОСОБА_1, у скоєні злочину, передбаченого ст.166 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно доведеною.

Призначаючи підсудній ОСОБА_1 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного умисного злочину середньої тяжкості. Суд враховує особу підсудної, яка раніше не судима, негативно характеризується.

До обставин, які пом'якшують покарання підсудної ОСОБА_1 суд відносить щире каяття в скоєному.

Обставин, які обтяжують покарання підсудної ОСОБА_1 судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_1 умисного закінченого злочину, особу підсудної, обставини, які пом'якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_1 можливе без ізоляції її від суспільства.

Керуючись ст. З23-324 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ст.166 КК України та призначити їй покарання за ст.166 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

У відповідності зі ст. 75 КК України, ОСОБА_1 звільнити від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_1 обов'язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з'являтись на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжно заходу відносно ОСОБА_1 - підписку про невиїзд- залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржено протягом 15-ти діб до апеляційного суду Кіровоградської області.

Суддя Знам'янського

міськрайонного суду ОСОБА_6