233 № 233/5860/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2015 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

підозрюваної ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому, підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Костянтинівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Костянтинівка Донецької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка працює інспектором з кадрів відокремленого підрозділу Костянтинівського технікуму Луганського національного аграрного університету, громадянки України, розлученої, яка має неповнолітню дитину,

- за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,
ВСТАНОВИВ:
07 жовтня 2015 року до суду надійшло клопотання прокурора Костянтинівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001515 від 24.09.2015р., в якому просить суд кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

В обґрунтування такого клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у тому, що вона своїми умисними діями, які виразились у внесенні до офіційних документів службовою особою завідомо неправдивих відомостей, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України. Під час допиту в якості підозрюваної ОСОБА_4 визнала свою вину в інкримінованому їй злочині та детально розповіла про всі обставини його вчинення. Прокурор також зазначає, що у даному кримінальному провадженні матеріальну шкоду не завдано, а потерпілі відсутні. Тому, так як ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, звернулась із заявою про звільнення її від кримінальної відповідальності, повністю визнала свою вину у вчиненні злочину, розкаялась, активно сприяла розкриттю злочину та встановленню істини, вважає за необхідне на підставі ст. 45 КК України звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за дійовим каяттям.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала зазначене клопотання та просила його задовольнити з підстав, які в ньому викладені.

Підозрювана ОСОБА_4 в судовому засіданні також підтримала зазначене клопотання та суду пояснила, що такі записи вносила не умисно, а з вказівки та під тиском керівника університету ОСОБА_5 . Зазначила, що вона не зобов`язана за своїми трудовими обов`язати перевіряти вихід працівників на роботу. Разом з тим, вона знала, що працівник ОСОБА_6 не виходила на роботу, і вона про це говорила керівнику, однак відомості в табель вносила про її вихід. Свою вину визнає у тому що вносила такі записи при чому знаючи, що такі є неправдивими. Однак вважає, що вина в цьому лежить на керівнику, який змушував її здійснювати такі записи.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_4 підозрюється у тому, що вона своїми умисними діями, які виразились у внесенні до офіційних документів службовою особою завідомо неправдивих відомостей, вчинила злочин передбачений ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" зазначено, що дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

При розгляді даної справи судом встановлено відсутність деяких обов`язкових складових дійового каяття, які виключають можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України.

Так, не зважаючи на той факт, що на досудовому розслідуванні підозрювана повністю визнала свою вину та щиро розкаялась, в судовому засіданні вона, на думку суду, до кінця своє вини не визнає у вчиненні злочину визначеного ч. 1 ст. 366 КК України. Зокрема, ОСОБА_4 зазначила, що вчиняла такі дії не умисно, а по вказівці керівника університету, і взагалі до її компетенції не входило перевірка факту виходу працівників на роботу.

За таких обставин, суд вважає, що факт формального визнання вини, за умов вищеописаного суб`єктивного відношення підозрюваної до вчиненого діяння не може свідчити про повне визнання вини та щире каяття.

Також, судом не встановлено такої обов`язкової обставини для застосування ст. 45 КК України як активне сприяння розкриттю злочину. Суд вважає, що саме визнання вини по свої суті не є активним сприянням розкриттю злочину. З обставин справи видно, що свою вину ОСОБА_4 визнала під час допиту її як підозрюваної, а надання пояснень, зразків підпису та прибуття за викликом до слідчого є недостатнім для висновку про активне сприяння розкриттю злочину.

Так, у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005р. зазначено, що активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Сторонами кримінального провадження не доведено, а судом не здобуто достатніх даних про те, що ОСОБА_4 надала будь-яку допомогу слідству у встановленні невідомих обставин справи.

Крім того, при дослідженні такої обов`язкової умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України як повне відшкодування завданих збитків суд виходив з наступного.

З обставин справи видно, що в результаті внесення ОСОБА_4 відомостей до табелів обліку використання робочого часу про фактичний вихід ОСОБА_6 на роботу нараховувалась та виплачувалась заробітна плата за період з травня 2013р. по січень 2014р. Разом з тим, як стверджують сторони кримінального провадження, ОСОБА_6 на роботу не виходила. Сторони кримінального провадження також не заперечують, що Костянтинівський технікум Луганського національного аграрного університету належить до державної форми власності.

Тому, враховуючи, що документи, в які вносились неправдиві відомості були використані в подальшому для виплати заробітної плати, то суд дійшов до висновку, що такими діями завдано збитків роботодавцю, яким є держава.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази відшкодування завданих збитків державі. Посилання прокурора на факт відсутності такої шкоди суд визнає неспроможним.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання про звільнення ОСОБА_4 є необґрунтованими, оскільки наведені в ньому обставини свідчать про недостатність умов для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України.

За приписами ч. 4 ст. 288 КПК України у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

На підставі викладеного, клопотання прокурора Костянтинівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям слід повернути прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 288, 372 Кримінального процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Костянтинівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001515 від 24.09.2015р., про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям відмовити.

Повернути прокурору Костянтинівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , а також матеріали кримінального провадження №0001515 від 24.09.2015р., для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя