В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2013 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Леміш О.М

при секретарі Химинець О.Я

з участю прокурора Цар І.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, гр. України, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_4, тимчасово не працюючого , раніше судимого -

30.01.2013 року Вироком Ужгородського міськрайонного суду засуджений до з років 6 місяців позбавлення волі.

- за ст. 389 ч. 2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2010 року на виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду засудженого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, наказом № 8К, від 23 червня 2010 року було прийнято на роботу в Ужгородське виробниче підприємство «Синевір» ( юридична адреса м. Ужгород вул. Огарьова, 3) на посаду підсобного робітника, і встановлено дні явки його для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію міста Ужгорода, та відібрано підписку про ознайомлення з порядком відбування покарання у вигляді виправних робіт.

Однак, ОСОБА_1, будучи заздалегідь ознайомлений із порядком відбування покарання у вигляді виправних робіт, діючи умисно, грубо порушуючи встановлений щодо нього порядок відбування кримінального покарання у вигляді виправних робіт, та не виконуючи рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21.06.2010 року щодо засудження його до 2 років виправних робіт, злісно ухилився від відбування даного покарання, що виразилось в тому, що ОСОБА_1, порушив трудову дисципліну у вище зазначеному підприємстві, а саме з 12 жовтня 2011 року по теперішній час взагалі не виходить на виправні роботи без поважних причин, та грубо порушуючи встановлені кримінально-виконавчою інспекцією м. Ужгорода щодо нього дні явки на реєстрацію в період з 19 жовтня 2011 року по теперішній час, жодного разу не з'явився.

Своїми умисними діями ОСОБА_1, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.389 КК України, а саме - ухилення від відбування виправних робіт, особою засудженою до цього покарання.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1А свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному висновку обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненому злочині, ОСОБА_1А просив суд не допитувати свідків, не оголошувати матеріали справи, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази ОСОБА_1А під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин злочину, добровільності та істинності її позиції.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченою не оспорюються, при цьому допитати обвинуваченого і вивчити матеріали кримінального провадження в частині які характеризують особу обвинуваченого , зміст даної статті ОСОБА_1А роз'яснено..

Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченої у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом.

Оцінюючи зібрані докази, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_1А у скоєнні інкримінованого злочину доведена повністю, її дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.389 КК України, а саме - ухилення від відбування виправних робіт, особою засудженою до цього покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом'якшує покарання ОСОБА_1А є його щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання підсудного судом не встановлено.

Суд враховує, що ОСОБА_1А характеризується посередньо, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, фтизіатра не перебуває, та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у виді обмеження волі волі.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати по справі та речові докази - відсутні .

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 /один/ рік обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України до зазначеного вироку частково приєднати невідбуту частину покарання за Вироком Ужгородського міськрайонного суду від 30.01.2013 року за № 1-1111/11у вигляді 3/ трьох/ років/ і 6 /шість/ місяців позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 72 КК України правил складання покарання та зарахування строку попереднього ув"язнення , що становить 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_1 , для відбування міру покарання у вигляді 3/ три / роки та 7 / сім/ місців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання - 22.01.2013 року.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати по справі та речові докази - відсутні .

Апаляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_2М