печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2013 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Ільєва Т.Г., за участю секретаря Солоної А.А., особи, яка подала скаргу ОСОБА_1, прокурора - Нешківського В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції, провадження за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

В С Т А Н О В И В :

18 липня 2013 року в провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_1 зазначає, що до Генеральної прокуратури України ним була подана заява від 05.06.2013 року щодо вчинення на його думку кримінальних правопорушень суддями Зарічного районного суду м. Суми, Апеляційного суду Сумської області та працівниками прокуратури Сумської області, однак відомості за зазначеною заявою не були внесені до ЄРДР.

Посилаючись на вищезазначені обставини та положення ст.ст. 214, 303, 307 КПК України, ОСОБА_1 просить зобов'язати уповноважену особу Генеральної прокуратури України зареєструвати подану заяву про службові злочини суддів та працівників прокурори Сумської області та внести відповідні відомості до ЄРДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав скаргу, просив її задовольнити.

В судовому засіданні прокурор заперечив проти доводів скарги, просив відмовити в її задоволенні, надавши письмові заперечення суду.

Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, прокурора приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Разом із тим, за змістом ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов'язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Тобто, з огляду на вказані положення, розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР та поняття реєстрації заяв, які є різними за своєю суттю.

В судовому засіданні встановлено, що заяву ОСОБА_1 від 05.06.2013р, листом від 21.06.2013 №06/1-19273-07 за підписом начальника відділу Головного слідчого управління А.Івах було направлено до прокуратури Сумської області для розгляду у відповідності до вимог чинного законодавства, про що також було повідомлено заявника.

Такі дії прокуратури відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на діючому законодавстві.

Відповідно до п. 3.6 «Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчиненні правопорушення», заяви, повідомлення про вчиненні кримінальні правопорушення, що віднесені до підслідності органів прокуратури та надійшли на розгляд прокуратур Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур на правах обласних, Генеральної прокуратури України, керівниками підрозділів апаратів направляються для організації досудового розслідування з дотриманням територіального принципу до прокуратури відповідного рівня.

Таким чином, направлення Генеральною прокуратурою України заяви ОСОБА_1 до прокуратури Сумської області за територіальним принципом відповідають вищезазначеним положенням кримінального процесуального закону та наказу Генерального прокурора України №125 від 03.12.2012р., тому в даному випадку відсутня будь - яка бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань його заяви про кримінальне правопорушення від 05.06.2013 року.

Також, по суті заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить внести відомості щодо вчинення, на його думку, суддями кримінальних правопорушень, в результаті незгоди його з постановленими суддями рішеннями.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному та касаційному порядку визначеному процесуальним законом.

Незгода з рішенням судів сама по собі не може вказувати на наявність в діях суддів ознак злочину.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суд з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає,що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь - яким рішенням суду.

У зв'язку з чим, вважаю відсутніми підстави згідно ч.5 ст.214 КПК України для внесення відомостей по даній заяві до ЄРДР.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає необхідним у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволені скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Т.Г.Ільєва