Справа № 603/2/16-к
Провадження № 1-кп/603/9/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" лютого 2016 р. Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000186 від 30 листопада 2015 року, про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бурштин Галицького району Івано-Франківської області, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:
17 вересня 2015 року близько 16 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вступили у злочинну змову між собою, направлену на таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення у приміщення млина, належного ДП «Ямниця» ВАТ «Івано-Франківськцемент», що в с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області.
Тоді ж 17 вересня 2015 року обвинувачений ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 попрямували до вищевказаного приміщення млина, де, розподіливши обов`язки, розпочали діяти наступним чином: ОСОБА_8 під`їхав своїм автомобілем марки Хонда, д.н.з. НОМЕР_1 , до приміщення млина і разом з ОСОБА_7 зупинилися на вулиці та почали спостерігати за тим, щоб при надходженні сторонніх осіб повідомити про це інших співучасників і таким чином запобігти викриттю їхніх злочинних дій, а обвинувачений ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_9 повинні були проникнути у приміщення млина, звідки вчинити крадіжку чужого майна.
Реалізуючи спільний, наперед обумовлений злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, а також, що вони не будуть помічені сторонніми особами, тобто діючи таємно, бажаючи заволодіти неналежним їм майном, переслідуючи корисливі мотиви та мету, підійшли до дверей приміщення млина, які були зачиненими, проте не замкнені на замок, та відчинивши їх, проникли у середину приміщення. Знаходячись у середині приміщення млина, обвинувачений ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 демонтували із млина редуктор і металоконструкції кріплення, які винесли на вулицю та погрузили в автомобіль ОСОБА_8 .
Із викраденим майном обвинувачений ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 втекли з місця вчинення злочину, чим спричинили ДП «Ямниця» ВАТ «Івано-Франківськцемент» матеріальну шкоду на суму 11 626,40 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у висунутому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся та суду пояснив, що 17 вересня 2015 року він разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , домовилися між собою про викрадення чужого майна з приміщення млина, що в с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області. Згідно домовленості він разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_9 проникли в середину приміщення даного млина, звідки вчинили крадіжку редуктора і металоконструкції кріплення, які винесли на вулицю та погрузили в автомобіль ОСОБА_8 Викрадене мали намір здати на металобрухт та виручити кошти для власних потреб. Однак вказане вчинити не встигли, а викрадене майно повернули потерпілому. Просить суд його суворо не карати, врахувати те, що спричинена шкода відвернута, й потерпілий претензій не має.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , визнавши свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.3 ст.185 КК України, повністю погодився зі всіма доказами, що підтверджують обставини вчинення та його винність у вчиненні кримінального правопорушення, в силу ч.3 ст.349 КПК України відмовився від їх дослідження в ході судового розгляду. Просить суд його суворо не карати.
Представник потерпілого ДП «Ямниця» ВАТ «Івано-Франківськцемент» - ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, проте звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд кримінального провадження у їхній відсутності, зазначив, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не мають, матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі, просить суд обвинуваченого суворо не карати.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їхньої позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до переконання, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мало місце, містить склад злочину за ч.3 ст.185 КК України, вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні злочину та кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України, тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного і вважає за необхідне обрати покарання виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.
Із врахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується по місцю проживання, молодий вік, вперше притягується до кримінальної відповідальності, представник потерпілого претензій матеріального та морального характеру не має, шкода відвернута у повному обсязі, думку представника потерпілого відносно міри покарання, який просить його суворо не карати, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України і звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України. При цьому суд враховує, що обставини, які обтяжують покарання, відсутні.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення не застосовувалися.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд ,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_3 покласти такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Речові докази у кримінальному провадженні редуктор до млина, металоконструкції кріплення (4 металеві швелера, 6 металевих кутників, металевий прут) повернути за приналежністю потерпілому - ДП «Ямниця» ВАТ «Івано-Франківськцемент»;
-автомобіль марки Хонда сівік, д.н.з. НОМЕР_1 , після набрання вироком законної силу повернути за приналежністю ОСОБА_8 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.
Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.
Головуючий суддя: підпис
Копія з оригіналом вірна.
Суддя: ОСОБА_1