Справа № 128/3409/15-к
УХВАЛА
13 листопада 2015 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000874, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вищевказаний обвинувальний акт.

В судовому засіданні під час розгляду даного обвинувального акту представник потерпілої ОСОБА_5 заявив клопотання про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить обвинуваченому ОСОБА_6 на праві особистої власності з метою забезпечення відшкодування потерпілій моральної шкоди, вказаної в позовній заяві.

Потерпіла в судовому засіданні підтримала клопотання свого представника.

Прокурор в судовому засіданні не заперечила проти клопотання представника потерпілої.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник заперечили проти клопотання представника потерпілої, оскільки ще необхідно довести факт завдання моральної шкоди.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпілою ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, на суму 50000 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

За правилами ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Частиною третьою статті 171 КПК України визначено, що у клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (ч.4 ст.171 КПК України).
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;

3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;

4) наслідки арешту майна для інших осіб;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною п`ятою статті 173 КПК України визначено, що у випадку задоволення клопотання про арешт майна суд в ухвалі повинен зазначити, крім іншого, перелік майна, яке підлягає арешту.

В поданому представником потерпілої та підтриманому самою потерпілою клопотанні про арешт всього майна, яке належить обвинуваченому, не зазначено ні розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, ні докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Крім того, в клопотанні конкретно не вказано, на яке саме майно обвинуваченого слід накласти арешт, та не зазначено доказів про підтвердження належності такого майна обвинуваченому.

Враховуючи викладене, в клопотанні представника потерпілої про накладення арешту слід відмовити в зв`язку з його необгрунтованістю.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: ОСОБА_1