В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2010 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Шияна В.М.,

при секретарі - Терновій Н.В.,

за участю прокурора - Махно А.В.,

захисника - адвоката ОСОБА_1,

та представника потерпілого адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу по обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, працюючого по договорах, раніше не судимого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.289, ст.290, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2008 року ОСОБА_3 перебуваючи на залізничному вокзалі м.Дніпропетровська біля баку для сміття знайшов гаманець, в якому були паспорт громадянина України, ідентифікаційний номер, посвідчення водія з талоном до нього на імя ОСОБА_4, які привласнив.

12.03.2009 року ОСОБА_3 з корисливою метою особистого збагачення, умисно розробив план вчинення злочину незаконного заволодіння транспортним засобом і цього ж дня за місцем свого проживання, а саме в буд.№14 по вул. Бутлерова в м. Дніпропетровську, шляхом вклеювання свого фото до паспорту та водійського посвідчення гр. ОСОБА_4, підробив паспорт та посвідчення водія з метою їх подальшого використання.

13.03.2009 року близько 11 години ОСОБА_3 перебуваючи за адресою : м.Полтава, вул. Жовтнева,53, умисно, діючи відповідно до раніше розробленого ним плану, шляхом предявлення підробленого паспорту та посвідчення водія уклав з гр. ОСОБА_5 договір прокату транспортного засобу №03/09 від 13.03.2009 року строком на 3 доби, предметом якого був автомобіль «ОСОБА_6 А5» д/н НОМЕР_1 вартістю 146326 грн., який перегнав до м. Дніпропетровську.

Цього ж дня, 13.03.2009 року близько 22 години ОСОБА_3, перебуваючи на мосту через річку Дніпро за адресою: м. Дніпропетровськ, пр.Правди,12, викинув у річку паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, посвідчення водія та талон до нього на імя ОСОБА_4, а також зняв та викинув у річку державний ідентифікаційний номер «ВІ 0100 ВР», транспортного засобу автомобіля «ОСОБА_6 А5», що належить гр. ОСОБА_5, таким чином умисно його знищивши.

29.04.2009 року ОСОБА_3Ю добровільно заявив про скоєння злочину, пригнав автомобіль «ОСОБА_6 А5» чорного кольору до міста Полтави з метою повернення його власнику ОСОБА_5

В ході судового слідства прокурор вніс зміни до обвинувачення, предявленого ОСОБА_3, перекваліфікувавши його дії з ч.3 ст.289 КК України на ч.1 ст.289 КК України.

Потерпілий підтримав обвинувачення у раніше предявленому обсязі.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчинені злочинів визнав повністю в обсязі обвинувачення зміненого в суді прокурором, та показав що в грудні 2008 року на залізничному вокзалі м. Дніпропетровська біля урни для сміття знайшов гаманець, в якому були паспорт, ідентифікаційний код, посвідчення водія та талон до нього на імя ОСОБА_4 Зазначені документи він вирішив залишити собі з метою подальшого їх використання. Так як у нього виникла матеріальна скрута, то з метою їх подальшого використання він вдома підробив дані документи шляхом вклеювання фотографій в паспорт та в посвідчення водія і вирішив взяти по підроблених документах на прокат автомобіль, розібрати та продати його на запчастини. Перед тим, як виїхати в м. Полтаву він зателефонував по вказаному в оголошенні в газеті номеру про здачу авто на прокат та домовився про зустріч. 13.03.2009 року він зустрівся з власником автомобіля «ОСОБА_6 А5» біля готелю «Київ» в м. Полтаві. В салоні автомобіля вони уклали договір прокату автомобіля на три доби по підроблених документах на імя ОСОБА_4 Після чого, заплатив орендну плату та завдаток за автомобіль. Потім він одразу повернувся на автомобілі до м. Дніпропетровська, де зняв з автомобіля та викинув з мосту в річку номерні знаки, а також підроблені документи на імя ОСОБА_4 Автомобіль він поставив на стоянці в м. Дніпропетровську та хотів продати його по запчастинам. Після всього що накоїв він сильно злякався за своє майбутнє та вирішив повернути автомобіль власнику. Тоді він приїхав на автомобілі в м. Полтаву та звернувся в райвідділ міліції, де написав зявлення із зізнанням та повернув автомобіль. У скоєному щиро розкаюється, просить суд суворо не карати та не позбавляти його волі, оскільки у нього на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 13.03.2009 року біля готелю «Київ» в м. Полтаві він зустрівся з чоловіком, який представився ОСОБА_4 Про зустріч з ним він домовився по телефону з приводу прокату автомобіля. Під час зустрічі чоловік предявив паспорт та водійське посвідчення на імя ОСОБА_4 Після чого, вони уклали договір прокату автомобіля на 3 дні, оформили інші необхідні документи. Чоловік розрахувався з ним, а також передав завдаток 3000 грн. ОСОБА_5 передав йому документи від автомобіля і він поїхав. Через три дні автомобіль йому не було повернуто, на телефоні звязку не було і він звернувся із заявою до міліції. В кінці квітня 2009 року йому повернули його автомобіль. В той же час він не згоден із зміною обвинувачення, оскільки вважає, що йому завдано значної матеріальної шкоди, так як автомобіль йому було повернуто з пошкодженнями, крім того на протязі двох місяців він не експлуатував автомобіль і не здавав його на прокат. Тобто вважає що підсудний повинен йому відшкодувати упущену вигоду, з розрахунку 360 грн. за один день. Наполягає на суворому покаранні підсудного.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_7 надав свідчення аналогічні свідченням потерпілого ОСОБА_5

Крім визнання своєї вини підсудним, показань потерпілого та свідка, вина ОСОБА_3 також підтверджується дослідженими та оголошеними в суді:

копіями документів наданих ОСОБА_5 із зображенням фото ОСОБА_3 на поспорті, посвідченні водія на імя ОСОБА_4 (а.с.16-17);

даними договору прокату від 13.03.2009 року (а.с.13-15);

даними протоколу огляду від 29.04.2009 року, згідно яких ОСОБА_3 добровільно видав автомобіль «ОСОБА_8 А5» (а.с.32-35);

даними протоколу відтворення обстановки та обставин події злочину від 29.04.2009 року, згідно яких за участі ОСОБА_3 було перевірено його показання на місті події по вул..Жовтневій, 53 в м. Полтаві (а.с.45-46);

даними протоколу відтворення обстановки та обставин події злочину від 30.04.2009 року, згідно яких ОСОБА_3 показав місто, де він у м. Дніпропетровську залишив автомобіль після вчиненя злочину, а також міст з якого він викинув у річку номерні знаки із автомобіля та документи на імя ОСОБА_4 (а.с.48-51);

висновком авто-товарознавчої експертизи № 39 від 30.04.2009 року, згідно якої вартість наданого на дослідження автомобіля «ОСОБА_8 А5» становить 146326 грн. 95 коп. (а.с.78-81);

іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Суд дії ОСОБА_3 кваліфікує:

за ч.3 ст.357 КК України як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншими важливими особистими документами;

за ч.1 ст.358 КК України як підробка документів з метою їх використання;

за ч.3 ст.358 КК України, як використання завідомо підроблених документів;

за ч.1 ст.357 КК України, як умисне знищення документів;

за ст..290 КК України, як знищення ідентифікаційного номеру транспортного засобу.

Також суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Так, відповідно до даних протоколу огляду автомобіля від 29.04.2009 року, під час огляду автомобіля не було виявлено будь-яких пошкоджень (а.с.32-34).

Відповідно до п.3 примітки до ст.289 КК України матеріальна шкода визнається значною у разі заподіяння реальних збитків на суму від ста до двохсот пятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того, хоча потерпілий в суді і заявив, що спочатку не помітив пошкоджень на автомобілі, а лише через кілька днів під час поновлення документів на автомобіль виявив пошкодження крила, бампера, відсутність захисту двигуна, однак з відповідною заявою під час всього досудового слідства щодо виявлених пошкоджень не звертався.

Крім того згідно висновку експерта № 39 від 30.04.2009 року вартість автомобіля «ОСОБА_6 А5» днз ВФІ 0100 ВР станом на 13.03.2009 року становить 146326 грн., тобто в висновку відсутні будь-які посилання на наявність пошкоджень у автомобіля, які зявилися після 13.03.2009 рооку ( а.с.79-81).

Також допитаний в суді підсудний пояснив, що автомобіль ним було повернуто в тому ж стані, в якому і було йому передано потерпілим. Ні яких пошкоджень автомобіль станом на 29.04.2009 року не мав, окрім відсутності номерних знаків.

Допитаний в суді в якості свідка слідчий Левун О.Ф. пояснив, що в кінці квітня 2009 року до Київського райвідділу самостійно зявився ОСОБА_3 і добровільно розповів про вчинені злочини та повідомив, що автомобіль «Шкода Октавія» яким він незаконно заволодів знаходиться на стоянці біля райвідділу. В подальшому був викликаний потерпілий, якому був переданий даний автомобіль. При цьому будь-яких претензій від потерпілого ОСОБА_5 з приводу технічного стану автомобіля не надходило.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, який характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, наявність обставин, що помякшують та обтяжують покарання.

В силу ст. 66 КК України обставини, що помякшують покарання підсудного є: щире каяття, зявлення із зізнанням.

В силу ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання підсудного: відсутні.

Згідно медичного висновку підсудний працездатний, не потребує примусового лікування від залежності до психотропних речовин.

Враховуючи наявність кількох обставин, що помякшують покарання підсудного, те що він характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, до кримінальної відповідальності притягається вперше, суд приходить до висновку, про можливість його виправлення без відбування покарання. При цьому остаточне покарання ОСОБА_3 необхідно призначити за правилами ч.1 ст.70, 72 КК України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.289, ст.290, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.289 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

- за ст.290 КК України у виді двох років шести місяців обмеження волі;

- за ч.1 ст.357 КК України у виді одного року шести місяців обмеження волі;

- за ч.3 ст.357 КК України у виді одного року обмеження волі;

- за ч.1 ст.358 КК України у виді трьох років обмеження волі;

- за ч.3 ст.358 КК України у виді двох років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70, 72 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину та виконає покладені вироком суду зобовязання.

Зобовязати ОСОБА_3 протягом іспитового строку періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи і повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді підписки про невиїзд.

Речові докази по справі повернути потерпілому ОСОБА_5

Стягнути з ОСОБА_3Ю на користь держави за проведення експертизи 294 грн. 09 коп.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий Шиян В.М.