Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 11/0690/337/11
Стаття ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2011 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді: Завязана С.М.,

суддів: Заліщука М.С., Прокопчука С.М.,

за участю: прокурора: Сидоренка О.П.,

захисника ОСОБА_1,

обвинуваченого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями старшого помічника прокурора прокуратури Житомирського району ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_2 на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 22 березня 2011 року,

ВСТАНОВИВ :

Органом досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він, 15 жовтня 2009 року о 17 год. на 141 км 900 м авто дороги Київ-Чоп, поблизу с. Сонячне, Житомирського району, керуючи власним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись зі сторони м. Києва в напрямку м. Новоград-Волинський Житомирської області, своїми діями створив небезпеку та перешкоду для руху, яка загрожувала життю та здоров'ю громадян, завдав матеріальні збитки; виявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін; перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не урахував дорожню обстановку, під час обгону не дотримався безпечного інтервалу, перед початком обгону не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній відстані, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди водій автомобіля СНЕRY ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла, перелому шийки правої стегнової кістки, перелому лівого наколінника, перелому великогомілкової кістки зліва, перелому внутрішньої кісточки лівого гомілково-ступневого суглобу, перелому малогомілкової кістки зліва з вивихом таранної кістки зліва та розриву селезінки, яка відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, а пасажир вищевказаного автомобіля ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла, забійної рани правої щоки, саден середньої третини лівої гомілки та закритих переломо-вивихів 1-5 плюсиєвих кісток, яка відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як така, що не є небезпечною для життя, але призвела до довготривалого розладу здоров'я.

В даних умовах дорожнього руху підсудний ОСОБА_2, порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3(6), 10.1, 12.1, 13.3, 14.2(в) Правил дорожнього руху України, своїми діями створив небезпеку та перешкоду для руху, яка загрожувала життю та здоров'ю громадян, завдав матеріальні збитки; виявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін; перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не урахував дорожню обстановку, під час обгону не дотримався безпечного інтервалу, перед початком обгону не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній відстані.

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 22 березня 2011 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.2 ст.286 КК України направлено прокурору для організації проведення додаткового розслідування. Як підстави повернення справи на додаткове розслідування суд першої інстанції в постанові зазначив: порушення, що були допущені при складанні протоколу огляду місця події та схеми до нього від 15.10.2009 року, протоколу огляду транспортного засобу, протоколу відтворення обстановки та обставин події від 21.07.2010 року; у звязку з невстановленням місця проживання понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відсутня можливість перевірити достовірність протоколу огляду місця події та схеми до нього; неповнота технічної експертизи; необхідність проведення по справі повторних та додаткових експертиз.

В апеляції прокурор просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі. В обґрунтування апеляції зазначає, що при провадженні досудового слідства по справі не було допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, без усунення яких би справа не могла бути розглянута в судовому засіданні. Постанова суду суперечить вимогам ст.ст.22, 281 КПК України, є необгрунтованою, викладені в ній висновки суперечать фактичним обставинам справи.

В апеляції потерпілого ОСОБА_4 ставиться питання про скасування постанови суду та направлення справи на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі. На переконання потерпілого досудове слідство по справі було проведено з достатньою повнотою. В разі виникнення необхідності в додатковому дослідженні окремих обставин справи, то суд повинен був врахувати вимоги ст.315-1 КПК України. Проте суд не дотримався вимог ст.281 КПК України та виніс по справі необгрунтовану постанову про направлення справи на додаткове розслідування.

Підсудний ОСОБА_2 в поданій апеляції просить доповнити постанову суду пунктом в редакції: „зобов'язати слідчого Перегуду та потерпілого ОСОБА_4 повернути автомобіль НОМЕР_2 на арешт майданчик УДАІ УМВС України у Житомирській області, який необхідний для проведення повторної трасологічної експертизи.

В запереченнях підсудний ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні апеляцій прокурора та потерпілого, вказуючи, що постанова суду про направлення справи на додаткове розслідування є законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які просили апеляцію підсудного задовольнити, а апеляцію прокурора та потерпілого залишити без задоволення, думку прокурора, який апеляції державного обвинувача та потерпілого підтримав, вивчивши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляцій, перевіривши постанову суду першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляції держаного обвинувача та потерпілого підлягають задоволенню, а в задоволенні апеляції підсудного слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Це положення закону знайшло своє відображення у вигляді відповідного застереження в розясненні, що міститься в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальної справи на додаткове розслідування від 11.02.2005 року №2, де зазначено, що у випадках, коли суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи, то направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не врахував вимог закону та знехтував наведеним вище застереженням, внаслідок чого постановив у справі рішення, яке не ґрунтується на вимогах закону.

Так, вбачаючи неповноту досудового слідства в непроведенні органом, що розслідував справу ряд експертиз, та виникнення необхідності в додатковому проведенні відтворення обстановки та обставин події, суд не зазначив у постанові причин, які позбавляли його можливості призначити і провести їх або ж доручити в порядку ст.315-1 КПК України зробити це слідчому.

Вирішуючи питання направлення справи на додаткове розслідування, суд першої інстанції в постанові вказав на певні протиріччя, неповноту та неправильність, які на його думку наявні у доказах по справі, а саме: в протоколі огляду місця події та схеми до нього від 15.10.2009 року; в протоколі огляду транспортного засобу; в протоколі відтворення обстановки та обставин події від 21.07.2010 року та висновках технічної експертизи.

Разом з тим, як убачається з протоколу судового засідання, в ході судового слідства, матеріали кримінальної справи, в тому числі і вище зазначені докази, судом не оголошувалися та не були предметом дослідження. Таким чином, суд першої інстанції, всупереч вимог кримінально-процесуального закону, обґрунтував постанову на доказах, які не були розглянуті в судовому засіданні. Викладені в постанові суду висновки про необхідність направлення справи на додаткове розслідування, без проведення з достатньою повнотою судового слідства по справі, є передчасними.

Апеляційний суд також звертає увагу на відсутність в матеріалах справи будь-яких підтверджуючих документів про належний виклик судом понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання. Відсутність їх офіційної реєстрації по вказаним ними адресам проживання, не є підставою вважати, що вони там не проживають.

За обставин, коли в справі судове рішення постановлене з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, яке перешкодило суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, воно підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляції старшого помічника прокурора прокуратури Житомирського району ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_4 задовольнити.

Апеляцію підсудного ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 22 березня 2011 року скасувати, а кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.2 ст.286 КК України направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Судді :