Справа № 1-158/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2010 року Олександрівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді КОМЛАЧ О.Ф.,

при секретарі КРИВОШЕЇ О.Ю.,

з участю прокурора АГЕЄВА В.М.,

з участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Олександрівка кримінальну справу по обвинуваченні неповнолітніх: - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українець, громадянин України, не одруженого, непрацюючого, ІНФОРМАЦІЯ_4, виховується з неповній сім'ї, навчається у 8 класі Івангородської ЗОШ, раніше не судимий, в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України;

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, українець, громадянин України, не одруженого, непрацюючого, ІНФОРМАЦІЯ_4, навчається в 8 класі Івангородської ЗОШ, виховується в неповній сімї, раніше не судимий, в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України

встановив:

Неповнолітні підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3, групою осіб попередньо змовившись, 15 травня 2010 року близько 17 години 00 хвилин, проникнувши через розбите вікно в будинок домоволодіння потерпілого ОСОБА_4, яке знаходиться в с. Івангород провул. Комплексний,4 Олександрівського району Кіровоградської області, таємно викрали майно, чим спричинили потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 569 грн.00 коп..

Тим самим підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3, скоїли злочин при наступних обставинах.

Так, 15 травня 2010 року близько 17 години 00 хвилин підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за ініциативою останнього, групою осіб попередньо змовившись, розбивши вікно в будинку домоволодіння потерпілого ОСОБА_4, яке знаходиться в с. Івангород провул. Комплексний,4 Олександрівського району Кіровоградської області, проникли всередину будинку та таємно викрали 6 металевих вуголків на суму 180 грн., піддувало до плити вартістю 50 грн., 2 чавунні колісники до плити на суму 104 грн., чавунну плиту на 2 канфорки вартістю 235 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 569 грн.00 коп.. Викраденим вони розпорядилися на власний розсуд.

Підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3, допитані в судовому засіданні, вину в предявленому звинуваченні по ч.3 ст.185 КК України визнали повністю, давши суду аналогічні покази, пояснили, що дійсно в 15 травня 2010 року, за ініціативою ОСОБА_3, вони, розбивши вікно в будинку, проникли всередину та викрали металеві речі, які вони здали на металобрухт. На отриманні кошти купили морозиво та цигарки. В скоєному вони розкаюються.

Дослідивши кримінальну справу в порядку ч.3 ст.299 КПК України, не входячи в оцінку доказів, що маються в справі, суд вважає, що вина підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в скоєнні злочину, знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Також суд вважає , що дії підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3, правильно кваліфіковано по ч.3 ст.185 КК України, так як вони, за попередньою змовою групою осіб, таємно, розбивши вікно в будинку, проникникли в житловий будинок в домоволодінні потерпілого ОСОБА_4 та викрали майно останнього на суму 569 грн. 00 коп..

Обираючи вид та міру покарання підсудним ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд враховує ступінь та характер соціальної небезпечності скоєного, те що ними, згідно ст.12 КК України, скоєно тяжкий злочин.

Те, що підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3, розкаюються в скоєному, суд вважає за обставину, що помякшує їх покарання.

Обставин, які обтяжують покарання підсудним ОСОБА_2 та ОСОБА_3, судом не встановлено.

Враховуючи те, що підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є неповнолітніми особами (а.с.81,96), по місцю проживання характеризуються посередньо (а.с.84, 98), по місцю навчання підсудний ОСОБА_2 характеризується негативно (а.с.82, 143), а підсудний ОСОБА_3 посередньо (а.с.97, 142), мають постійне місце проживання (а.с.83,99), навчаються в школі, виховуються в неповних сімях (а.с.83,99), їм створено задовільні умови для їх проживання та виховання в сімях (а.с.139,140), матері підсудних характеризуються позитивно (а.с. 78, 94), вони раніше не судимі (а.с.87-88, 102-103), тому суд, з урахуванням вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №5, вважає, що їх виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Керуючись ст. 323, ст.324 КПК України суд-,

засудив:

Визнати винними і засудити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по ч.3 ст.185 КК України і обрати кожному з них покарання у вигляді позбавлення волі строком натри роки.

Згідно ст.104, ст.75 КК України звільнити засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки. Відповідно до ст.76 КК України зобов'язати засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи навчання, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку.

Міру запобіжного заходу засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписка про невиїзд.

Вирок суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрівський районний суд в Кіровоградський апеляційний суд на протязі 15 діб засудженими з моменту вручення їм копії вироку, а рештою учасників процесу - в той же строк з моменту його проголошення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом вірно:

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_5