АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3216/15-к Номер провадження 11-кп/786/82/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07.12. 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні подання адміністрації Божковської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області ( № 16) та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації щодо умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання призначеного вироком Апеляційного суду Полтавської області від 16.05.2008 року.
Постановляючи таке рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 засуджений та відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину відносно малолітньої особи, на даний час матеріальна та моральна шкода засудженим не відшкодована, а тому він не заслуговує на умовно дострокове звільнення.

На ухвалу суду надійшла апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 в якій він просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від призначеного судом покарання.

Обгрунтовуючи свою апеляційну скаргу вказав, що судом не враховано положення ст. 107 КК України, а саме: те, що він за час відбування покарання характеризується позитивно, порушень вимог встановленого порядку відбування покарання не допускав, має 13 заохочень, з першого дня працевлаштований в установі відбування покарань художником, до праці відноситься сумлінно, поставлені завдання виконує вчасно та якісно, отримав професії токаря, швачки та маляра штукатура, залучається до будівельних та ремонтних робіт, приймає участь в культурно масових заходах, у конкурсах творчості та художньої самодіяльності, підтримує соціально корисні зв`язки, одружився та має новонароджену дитину.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; засудженого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу з зазначених в ній підстав; заперечення прокурора проти її задоволення; дослідивши матеріали провадження та особової справи засудженого; перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні подання про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання суд першої інстанції виходив з ступеню тяжкості вчиненого ним злочину щодо малолітньої особи та невідшкодування шкоди заподіяної злочином.

Однак, такі висновки суду є помилковими, оскільки закон не пов`язує наведені судом обставини з підставами які необхідно враховувати при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення від покарання.

Так, згідно ч.1 ст.107 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до ч.2 ст.107 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці і навчання довів своє виправлення.

Статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 вбачається, що 16.05.2008 року він засуджений вироком Апеляційного суду Полтавської області за п. 10,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.1 ст. 70 КК України до на 12 років позбавлення волі

04.11.2015 року, адміністрації Божковської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області ( № 16) та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації звернулися до Полтавського районного суду Полтавської області з поданням щодо застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно дострокового звільнення.
Злочин ним вчинений у неповнолітньому віці і початок строку покарання визначений як 21.09.2007 року. З цього часу він перебував у СІЗО, а для подальшого відбування покарання 30.10.2008 року прибув до Божковської виправної колонії №16. Кінець строку покарання 21.09.2017 року.

Під час утримання в Полтавському СІЗО мав одне стягнення у виді попередження.

За час відбування покарання в Божковській ВК № 16 зарекомендував себе позитивно, порушень вимог встановленого порядку відбування покарання не допускає, стягнень не має, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 13 заохочень.

Привівши в ухвалі кількість отриманих ОСОБА_7 заохочень, відсутність непогашених стягнень та данні які свідчать про його виправлення, сумлінну поведінку та чесне ставлення до праці суд першої інстанції фактично не врахував цих обставин при розгляді клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Натомість, відмовляючи в задоволенні подання суд безпідставно послався на непередбачені законом обставини. Так, вчинення злочину щодо малолітньої особи та невідшкодування заподіяної злочином шкоди не є перешкодою для умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного судом покарання. Оскільки ОСОБА_7 засуджений за злочини, вчинені у віці до вісімнадцяти років та фактично відбув більше двох третин строку покарання у виді позбавлення волі висновки суду про те, що вчинення особливо тяжкого умисного злочину унеможливлює його умовно-дострокове звільнення є хибними та суперечать змісту ч.2 ст.107 КК України.

У поданні щодо можливого застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 погодженому зі спостережною комісією при Полтавській райдержадміністрації, належним чином і детально наведені передбачені законом підстави для застосування такої пільги, як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Фактично, на час розгляду провадження апеляційним судом засуджений уже відбув із загального строку призначеного покарання вісім років три місяці двадцять один день, що складає більше двох третин строку покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги засудженого підлягають до задоволення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали, якою подання виправної колонії слід задовольнити, звільнивши засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.405, 407, 418, 539 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07.12.2015 року стосовно нього скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою спільне подання Божковської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області №16 та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання призначеного вироком Апеляційного суду Полтавської області від 16.05.2008 року умовно-достроково на невідбутий строк три роки вісім місяців дев`ять днів.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10