АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/698/15-к Номер провадження 11-кп/786/707/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 115 КК України О.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_5 , ОСОБА_6
з участю прокурора ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8
захисника обвинуваченої ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінального провадження №0000135, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 20 липня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Костянтинівка Донецької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою освітою, не заміжню, не працюючу, судиму:

- 16.04.1997р. Дзержинським міським судом Донецької області за ч.2 ст.142 КК України на 4 роки позбавлення волі. Звільнена 08.08.2001р. умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 5 місяців 29днів;

- 21.01.2003р. Дзержинським міським судом Донецької області за ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ч.3 ст.185 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнена 19.09.2007р. умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 6 місяців 23дні;

- 26.06.2014р. Семенівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

визнано винною та засуджено за ч.1 ст. 115 КК України на 8 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 26.06.2014р. у виді 2 місяців, остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у виді 8 років 2 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_8 , у вигляді тримання під вартою, продовжено на 60 днів. Датою закінчення строку тримання під вартою, як вказано у вироку суду, є 17 вересня 2015 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 вказано рахувати з часу її затримання - з 22.04.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 306 грн. 90 коп. витрат на проведення експертизи.

По справі вирішено долю речових доказів.

Вироком суду встановлено, що 22.04.2015 року, приблизно о 15 год. 00 хв. в с. Товсте Семенівського району Полтавської області ОСОБА_8 , перебуваючи у житловому будинку по АДРЕСА_1 , належному ОСОБА_10 , після розпиття спиртних напоїв із своїм співмешканцем ОСОБА_11 , в ході виниклої сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи прямий умисел на вбивство останнього, умисно нанесла 1 (один) удар ножем (довжина леза 18 см.) в область правої частини грудної клітини ОСОБА_11 .

Внаслідок отриманого поранення ОСОБА_11 помер на місці події.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №37 від 29.05.2015р. на трупі ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні ушкодження: синець з осадненням в поперековій області; проникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа в підключичній області з пошкодженням верхньої частки правої легені з крововиливами в м`які тканини грудей та міжреберні м`язи навколо рани, яке окремо від інших тілесних ушкоджень та відносно до живої особи кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення і які безпосередньо викликали його смерть.

На вирок суду обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, остання не погоджується з кваліфікацією її дій за ч.1 ст. 115 КК України, вказуючи, що не мала умислу на вбивство потерпілого, та перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, викликаного внаслідок систематичного знущання зі сторони потерпілого ОСОБА_11 , захищалася від його агресивних дій.

Крім цього зазначила, що суд був упередженим, оскільки допустив суттєве порушення норм КПК України при продовження їй строку запобіжного заходу розглянувши це питання без її участі та її захисника, а тому підлягав відводу.

Інші учасники кримінального провадження вирок районного суду не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану обвинуваченою апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував щодо апеляційної скарги обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги обвинуваченої з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо, зокрема , в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт до суду надійшов 10 червня 2015 року (т.1 а.с.1). У супровідному листі вказано, що запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою закінчується 20 червня 2015 року. Ухвалою колегії суддів від 11 червня 2015 року обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_8 прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання на 24 червня 2015 року (т.1 а.с.15). На цю ж дату було направлено повідомлення учасникам судового провадження.

Із статті 314 КПК України, вбачається, що після отримання обвинувального акта, суд має право тільки призначити підготовче судове засідання і не наділений правом вирішувати, на власний розсуд, питання щодо продовження строку запобіжного заходу.

Незважаючи на це, суд першої інстанції з власної ініціативи, без будь яких клопотань сторін кримінального провадження, 18 червня 2015 року провів засідання з метою продовження строку запобіжного заходу обвинуваченій. При цьому ні обвинувачена ні її захисник у судове засідання не викликалися та розгляд відбувся без обвинуваченої та її захисника.

Хоча в матеріалах кримінального провадження і мається повідомлення учасникам судового провадження про розгляд питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, але воно носить формальний характер, оскільки датоване цим же числом, що і відбулося засідання.

В ухвалі суду зазначено, що обвинувачена та її захисник належним чином повідомлені про день і час слухання справи, але в суд не прибули, хоча суду достеменно відомо, що обвинувачена на той час перебувала під вартою в СІЗО міста Полтави. Крім цього в матеріалах провадження відсутні будь які дані, які б свідчили про належне повідомлення обвинуваченої та її захисника.

Мотивуючи своє рішення суд послався на норми ч.3 ст. 331 КПК України, хоча ця норма не регулює такі відносини, оскільки передбачена для вирішення питань під час судового розгляду, а в цьому випадку ще не відбулося, навіть, підготовче судове засідання.

Відповідно до ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участі прокурора, обвинуваченого та його захисника.

Окрім зазначено, згідно журналу судового засідання від 18 червня 2015 року судове засідання проводив слідчий суддя ОСОБА_1 одноособово з участю секретаря судового засідання та прокурора. В той же час ухвала підписана колегією суддів.

Вказане свідчить про істотне порушення судом першої інстанції вимог КПК України.

Як свідчить запис судового засідання від 1 липня 2015 року, обвинувачена подала заяву про відвід колегії суддів, оскільки вона лише 30 червня 2015 року дізналася про ухвалу цього суду, який продовжив їй запобіжний захід без її виклику та вважає, що такий суд є упередженим.

Проаналізувавши вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що допустивши такі істотні і очевидні порушення норм КПК України суд першої інстанції викликав сумнів в своїй неупередженості, а тому заява обвинуваченої про відвід всьому складу суду є обґрунтованою.

Оскільки обвинуваченій раніше обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та зважаючи на те, що у неї відсутнє будь яке житло, відсутні засоби для існування та проживання, колегія суддів вважає за необхідне продовжити їй запобіжний захід у виді тримання під вартою до підготовчого судового засідання в першій інстанції, але не довше ніж на 60 днів.
Керуючись ст.ст.404, 405, 415 КПК України колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 20 липня 2015 року щодо ОСОБА_8 , скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4