У Х В А Л А
21.09.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , в ході підготовчого судового засідання, призначеного ухвалою судді від 04.09.2015 р., у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ст. 122 ч.1 КК України, у якому відносно обвинуваченого запобіжний захід не обирався,

В С Т А Н О В И В :
01.09.2015 р. до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України. 04.09.2015 р. постановлена ухвала про призначення підготовчого судового засідання 21.09.2015 р.

Прокурор вважає кримінальне провадження слід у підготовчому судовому засіданні закрити у зв`язку із смертю обвинуваченого.

Потерпілий погодився з думкою прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 згідно наданої прокурором копії лікарського свідоцтва про смерть № 440 від 4.09.2015 р. помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом постановлена ухвала про проведення підготовчого судового засідання у відсутності обвинуваченого, який згідно наданої прокурором копії лікарського свідоцтва про смерть № 440 від 4.09.2015 р. помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вислухавши прокурора, потерпілого прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 314 ч.1, 3 п. 3, ст. 315 ч.1 КПК України після отримання обвинувального акта … суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження. У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

У статті 291 ч.2 КПК України вказано, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 5) - виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими,

- правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та

- формулювання обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинувальний акт, затверджений прокурором прокуратури Білоцерківського району Київської області ОСОБА_3 31 серпня 2015 р. відносно ОСОБА_5 за ст. 122 ч.1 КК України, містить: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; формулювання обвинувачення, однак не містить правової кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) КК України, що не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.

Суд вважає, що обвинувальний акт, який не містить обов`язкової відомості, а саме - правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, свідчить про те, що прокурором фактично: не сформульоване обвинувачення, відповідно до п.13 ч.1 ст. 3, п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, і не висунуто обвинувачення відповідно ч.4 ст. 110 КПК України, ОСОБА_5 у вчинені злочину.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Суд зазначає, що злочин, передбачений ст. 122 ч.1 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

В обвинувальному акті вищевказане відсутнє.

Згідно із ст. 337 ч.3 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд зазначає, що коли прокурором у обвинувальному акті не дана правова кваліфікація дій особи, правова кваліфікація дій цією особи судом, є грубим та істотним порушенням вимог КПК України, оскільки відповідно до ст. 22 ч.3,6 КПК України під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа …; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення у вчинені якого підозрюється особа, у т.ч. зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Згідно із ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.

Пунктом 13 ч.1 ст. 3 КПК України передбачено: обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

При цьому суд вважає відсутність такої відомості правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, свідчить про невідповідність обвинувального акта п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.

Вказана обставина є істотною, т.я. вказана відомість по суті і є формулювання обвинувачення, зазначення у вчиненні якого конкретно діяння, передбаченого Кримінальним Кодексом України, особа обвинувачується.

Відповідно до ст.ст. 412,438 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Суд вважає, коли прокурором в обвинувальному акті, через невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 ч. 2 п.5 КПК України, не зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, про вчинення особою злочину, передбаченого Кримінальним Кодексом України, вказане є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке беззаперечно перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, є безумовною підставою для скасування судового рішення судом апеляційної чи касаційної інстанції відповідно до ст. 409,ч.1 ст. 412, ст. 438 КПК України.

Суд вважає, що постановлена судом першої інстанції ухвала про закриття кримінального провадження, за яким прокурор у обвинувальному акті не зазначив правову кваліфікацію дій обвинуваченого, у будь-якому разі підлягає скасуванню судом апеляційної чи касаційної інстанції, оскільки така ухвала не відповідатиме загальним засадам кримінального провадження, а саме вимогам ст.ст. 7,8,9 КПК України.

Постановлена ухвала, у т.ч. про закриття кримінального провадження у зв`язку із смертю обвинуваченого із вищевказаним обвинувальним актом, у будь-якому разі буде скасована судом апеляційної чи касаційної інстанції з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції із стадії підготовчого судового засідання.

Відповідно до ст. 7 ч.1, ст. 9 ч.6 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: 1) верховенство права; 2) законність. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 ч.1 КПК України під час кримінального провадження суд, прокурор, зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу …

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 371 ч.3 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 19 Конституції України, керуючись ст.ст. 2,3,7,9,110,291,314 ч. 3 п. 3 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 прокурору прокуратури Білоцерківського району Київської області ОСОБА_3 через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України.

У задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 за с 122 ч.1 КК України, у зв`язку із смертю обвинуваченого ОСОБА_5 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області