Чортківський районний суд Тернопільської області
УХВАЛА

"30" жовтня 2015 р. Справа № 608/583/15-к

Номер провадження1-кп/608/66/2015

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого суду судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000096 від 5 березня 2015 року, відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується в вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Чортківського районного суду Тернопільської області знаходиться вищезазначене кримінальне провадження, в якому відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 6 листопада 2015 року.

В ході судового розгляду кримінального провадження прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Обвинувачений та його захисник просять змінити запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, на особисте зобов`язання.

Вислухавши сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання, виходячи з наступних мотивів.

Згідно ч. 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини наголошує, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З рішення Європейського суду з прав людини Єчус проти Литви вбачається, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, а у рішеннях цього ж суду Яблонський проти Польщі, I.A. проти Франції, Іловецький проти Польщі зазначено, що п. 3 ст. 5 Конвенції передбачає, що зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані. У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі Вренчев проти Сербії).

Крім того у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Чахла проти Сполученого Королівства, зазначено, що будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки у відповідності із основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі.

Відповідно до ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19 жовтня 1973 року), утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, але звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.

З Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України (далі - інформаційний лист) вбачається, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України).

Незважаючи на те, що судове слідство по кримінальному провадженню ще не завершено, однак, суд, враховує що по кримінальному провадженню допитані обвинувачений, представник потерпілого, а також, приймаючи до уваги положення, що викладені у рішенні Європейського суду з прав людини по справі Ноймайстер проти Австрії, відповідно до якого позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі та правові позиції викладені Європейським судом з прав людини зокрема у своїх рішеннях Харченко проти України, Мустафаєв проти України), Олейнікова проти України, Кравченко проти України, Третьяков проти України, Іззетов проти України, Цигоній проти України, Буров проти України, в яких зазначено, що продовження тримання під вартою повинно містили належне обґрунтування підстав, визначених строків такого тримання та необхідність розгляду національними судами можливість застосування альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів, а тому вважає за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, що не завадить судовому розгляду даного кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 179 Кримінального процесуального кодексу України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язків, передбачених ст. 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Керуючись ст.ст. 176-179,193-194, 196, 205, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Змінити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого - запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання терміном на 60 днів, поклавши на нього наступні обов`язки:

прибувати за кожною вимогою на визначений час до суду;

не відлучатися за межі території Чортківського району Тернопільської області без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

Попередити обвинуваченого ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання обвинуваченого ОСОБА_5 покласти на прокурора прокуратури Чортківського району Тернопільської області ОСОБА_3 ..

Ухвала щодо застосуванню запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали закінчується 30 грудня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1