печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

провівши підготовче судове засідання по розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 26.11.2012 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
11.11.2015р. в провадження Печерського районного суду м. Києва з Апеляційного суду м.Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ч.4 ст. 190 КК України.

Прокурор просив призначити до судового розгляду дане кримінальне провадження, вважаючи, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені КПК України. Одночасно, прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжний заходу у виді тримання під вартою, пославшись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які свідчать про те, що обвинувачений може ухилятись від суду, пославшись на те, що ОСОБА_7 не з`являвся на судові засіданні під час головування судді ОСОБА_8 , у зв`язку з чим 27.10.2011 ухвалою був оголошений в розшук та ОСОБА_7 був змінений запобіжний захід на тримання під вартою. Крім того, слідством було встановлено, що під час перебування ОСОБА_7 в розшуку останній отримав паспорт на ім`я ОСОБА_9 , в якому містились інші анкетні дані, що на думку прокурора свідчить про можливість ОСОБА_7 ухилитись від суду, використовуючи підроблені паспорти.

Захисник ОСОБА_6 не заперечував проти призначення даного обвинувального акту до судового розгляду. Щодо продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, захисник просив відмовити і змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю. При цьому захист послався на безпідставність заявлених прокурором ризиків та позитивні дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ч.4 ст. 190 КК України не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, оскільки в даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини справи, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні цього злочину, який йому інкримінується.

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що підозрюваному ОСОБА_7 за відповідною статтею кримінального закону фактично не пред`явлено обвинувачення, суд дійшов висновку про те, що зазначене унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора щодо продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, двомісячний строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, продовжений ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 23.10.2015 спливає 21.11.2015.

При цьому, судом враховується той факт, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні ряду злочинних епізодів, які відносяться до категорії особливо тяжких, за що передбачене покарання на строк до 12 років позбавлення волі, злочином спричинені потерпілим значні матеріальні збитки, які в повному обсязі не відшкодовані, а відтак, з огляду на покарання, яке ОСОБА_7 має понести у випадку встановлення судом його винності, а також на наведені обгрунтування ризиків прокурором, колегія суддів дійшла висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема те що він, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду, а відтак, про необхідність задовольнити клопотання прокурора та продовжити ОСОБА_7 строк тримання під вартою ще на 60 днів.

За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити захиснику ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу на домашній арешт цілодобово із застосуванням електронного засобу контролю, оскільки ОСОБА_7 проживав в орендованій квартирі, і на думку суду, з огляду на вищенаведене, хоча і враховуючи позитивні характеристики, наведені захистом, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, ч.3 ст. 331, ст. 369 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 26.11.2012 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 190 КК України, - повернути прокурору прокуратури Печерського району м. Києва ОСОБА_5 у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному за ч. 4 ст. 190 КК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 20 січня 2016 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом семи днів з моменту її проголошення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3