АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Чернівці 15 квітня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
представника потерпілих ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , діючого в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , румун, громадянин України, неодружений, з середньою освітою, непрацюючий, інвалід 2-ї групи, раніше не судимий, -

Провадження №11/794/12/15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія ч.3 ст. 286 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керування транспортним засобом строком на три роки.

Вирішено питання про речові докази у справі, згідно до ст.81 КПК України ( в ред. 1960 року) та судові витрати.

Згідно вироку районного суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що 09 листопада 2010 року приблизно о 07 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «Фольксваген Пасат», номерний знак Республіки Італія НОМЕР_1 , по автодорозі сполученням «Доманове-Чернівці-Тереблече» в с. Опришани Глибоцького району Чернівецької області на 531 км + 100 м, грубо порушуючи п. 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України(далі ПДР), пересік суцільну лінію горизонтальної розмітки 1.1 ПДР, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Дачія 1307», номерний знак Республіки Румунія НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 . Внаслідок цього, водій ОСОБА_9 і пасажири автомобіля ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , отримавши багаточисельні тілесні ушкодження померли, а пасажир ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що потягли довготривалий розлад здоров`я.

На вказаний вирок суду першої інстанції захисник ОСОБА_5 , діючий в інтересах засудженого ОСОБА_7 , подав апеляцію, в якій просить вирок районного суду змінити в частині призначення ОСОБА_7 покарання, застосувавши при цьому вимоги ст.ст. 69,75 КК України.

Свої апеляційні доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції недостатньо дослідив обставини, що впливають на ступінь та характер відповідальності, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та недостатньо виклав позицію потерпілих по справі і призначив ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого. Також посилається на ряд обставин, які на його думку, дають можливість застосувати вимоги ст.ст.69, 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_5 , діючого в інтересах засудженого ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляцію та просив її задовольнити, думку прокурора, яка просила вирок районного суду залишити без змін, міркування представника потерпілих з цього питання, розглянувши матеріали кримінального провадження, в межах поданої апеляційної скарги та перевіривши її доводи, судова колегія вважає, що апеляція захисника ОСОБА_13 не підлягає задоволенню, на підставі наступного.
Колегією суддів при перевірці вироку суду першої інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи, дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 286 КК України і висновок про доведеність вини засудженого у скоєнні інкримінованого йому злочині, відповідає сукупності зібраних у справі і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дано вірну юридичну оцінку, яка ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи.
За таких обставин, висновки суду щодо фактичних обставин справи, винуватості засудженого, правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, відповідно і апеляційним судом не перевіряються.
Що стосується призначення покарання засудженому за ч. 3 ст. 286 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі.
Так, згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання засудженому, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання у відповідності до вимог ст. ст. 66, 67 КК України.

Так, судом першої інстанції, при визначенні виду і міри покарання ОСОБА_7 було вірно враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу засудженого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, обставинами, що пом`якшують покарання, суд вірно визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, який відноситься до тяжких, а також обставини, які характеризують засудженого ОСОБА_7 як особу, а саме, позитивну характеристику по місцю його проживання, повне визнання ним своєї вини, добровільне відшкодування ним шкоди, що потерпілі до нього не мають ніяких претензій і що він є особою раніше не судимою.
Обставиною, що обтяжують покарання засудженого ОСОБА_7 , районний суд вірно визнав те, що останній вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння.
Окрім цього, судом вірно не було залишено поза увагою і те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до ураження опорно-рухового апарату, центральної і периферійної нервової системи із супутньою посттравматичною енцифалопатією 1-2 ступеня та став інвалідом 2-ї групи.
Таким чином, судова колегія вважає, що враховуючи наведені у вироку обставини, суд першої інстанції вірно призначив ОСОБА_7 мінімальне основне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 286 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

Наведені у вироку суду обставини та дані про особу винного, на думку колегії суддів, свідчать про законність і обґрунтованість оскаржуваного вироку суду. Обставини, на які посилаються в апеляції захисник ОСОБА_5 , діючий в інтересах засудженого ОСОБА_7 , були враховані судом і не дають підстав апеляційному суду для призначення більш м`якого покарання, оскільки вчинений ОСОБА_7 злочин відноситься у відповідності до вимог ст. 12 КК України до категорії тяжких і хоча є необережним, однак внаслідок його вчинення загинуло 3 людини.

Крім того, вказаний злочин ОСОБА_7 був вчинений у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів прийшла до переконливого висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог захисника ОСОБА_5 , діючого в інтересах засудженого ОСОБА_7 , оскільки районним судом в повній мірі були враховані усі обставини справи і тому підстав для пом`якшення міри покарання ОСОБА_7 та застосування вимог ст.ст. 69,75 КК України немає.

Таким чином, з огляду на наведене, колегія суддів вважає, що вирок районного суду слід залишити без змін, а апеляцію захисника ОСОБА_5 без задоволення.
Керуючись ст. ст. 365, 366, 377 КПК України (в ред. 1960 року) , колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_13 , діючого в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2013 року щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст. 286 КК України без змін.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Копія вірна: суддя