26.11.2015 Єдиний унікальний № 371/1831/15-к
Провадження 1-кп/371/137/15

В И Р О К
Іменем України
26 листопада 2015 року Миронівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, українця, громадянина України, одруженого, освіта середня, працюючого оператором котельні на МПЗ «Легко», мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
18 жовтня 2015 року близько 11 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у магазині «Пролісок», що розташований у м.Миронівка по вул. Леніна, 83, Київської області, а саме: на першому поверсі, побачив на стенді електроінструментів акумуляторний дриль-шуруповерт марки «Макіта» вартістю 3 841,00 грн.та у нього одразу виник умисел на вчинення крадіжки даного інструменту.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, маючи корисливий мотив, направлений на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, та корисливу мету, направлену на збагачення, обвинувачений ОСОБА_5 , пересвідчившись, що за ним ніхто не спостерігає, підійшов до стенду електроінструментів «Макіта» та взяв зі стенду акумуляторний дриль-шуруповерт «Макіта», який сховав під поли вехнього одягу, а саме комуфляжної куртки. У подальшому ОСОБА_5 покинув територію магазину та попрямував додому, довівши свій умисел до кінця.
У подальшому викраденим акумуляторним дриль-шуруповертом «Макіта» ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 3 841,00 грн.
Враховуючи викладене, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.
Також в угоді зазначено, що її сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що він розуміє надані йому законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про примирення; характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом.
Обвинувачений пояснив, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наполягає на затвердженні угоди про примирення, збитки, завдані злочином в 3 841,00 грн, відшкодував.
Потерпілий ОСОБА_4 , що є стороною угоди про примирення зазначив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, що її укладення є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і просить затвердити угоду.
Прокурор ОСОБА_3 вважає, що угода відповідає нормам КПК України та КК України, сторони угоди не заперечують щодо затвердження угоди, тому вважає, що є підстави для затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами угоди покарання у виді виді штрафу у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
З`ясувавши думку учасників судового засідання, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам чинного КПК України та КК України, суд прийшов до наступного.
Згідно із ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається із обвинувального акту та угоди про примирення, дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, яка, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як злочин середньої тяжкості.
Зміст угоди про примирення від 27.10.2015 року, укладеної між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 відповідає вимогам, встановленим в ст. 471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.
Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її сторони; формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини; розмір грошового зобов`язання обвинуваченого; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.
Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Також, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, що і обвинувачений, і потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Таким чином, суд вважає, що укладена угода між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого, що виразилися у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вірно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим - наявні, узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст. 65 КК України, зокрема, ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, особі винного.
При цьому, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено, та вважає, що дане покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення, необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Відтак суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про примирення підлягає затвердженню на підставі п.1 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні і обвинуваченому слід призначити узгоджене сторонами покарання.
Крім того, відповідно до вимог ст. 331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників підготовчого судового засідання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 368, ч. 1 ст. 369, ст.ст. 373-376, 471, 473-475 КПК України, ст.ст. 65-67, ч. 1 ст. 185 КК України, суд,-
Затвердити угоду про примирення від 27 жовтня 2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею КК України у виді виді штрафу у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 не обиралися.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст. 394 КПК України - 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1