Справа № 1-11/11
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2011 року Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Біцкжа A.B.,

секретаря Шадорської С.О., Фалій В.В.,

з участю:

потерпілого ОСОБА_1

представника потерпілого ОСОБА_2 підсудного ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3, громадянина України, який народився 20 березня 1939 року в смт.Казанка, Казанківського району Миколаївської області, проживає в цьому ж селищі по вул.Б.Хмельницького, 21, пенсіонера, одруженого, який має середню освіту, раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується ОСОБА_4 у тому, що 11 вересня 2009 року приблизно о 7 год. 30 хв. він, знаходячись на вулиці Богдана Хмельницького №2 смт. Казанка Казанківського району Миколаївської області, умисно наніс ОСОБА_1 удари молотком по голові, плечу, спині, ногах, чим заподіяв йому легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоровя.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 винним себе не визнав та пояснив, що 11 вересня 2009 року на земельній ділянці, яка передана йому в оренду, побачив корову ОСОБА_4, яку перевів в інше місце де п прибив кіл з цепком. В цей час прибігла ОСОБА_5 та почала кричати. Потім вибіг ОСОБА_1 з вилами в руках та кинувся на нього. Завязалась боротьба. Він (ОСОБА_3С.) захищався, але ОСОБА_1 вилами все ж таки проколов йому шию подряпав руку. В якийсь момент він (підсудний) викрутився з під вил та рукою в який був молоток, вдарив ОСОБА_1 один раз по голові. Молоток був в руці, оскільки він ним в цей час забивав в землю кіл з цепком. Молоток він тримав не за ручку , а за металеву частину. Після цього удару напад ОСОБА_1 закінчився і він його більше не бив. Додав, що у нього в наслідок бійки з ОСОБА_4 була пошкоджена шия, рука.

Потерпілий в своїх поясненнях суду показав, що 11.09.2009 року зранку він у балці побачив як ОСОБА_3 тягає його дружину. Він побіг до ОСОБА_3, але зробити нічого не встиг, оскільки той одразу ж вдарив його молотком по голові. Від удару він впав на землю та втратив свідомість. Зазначив, що в нього були вила, але він ОСОБА_3 ними не бив і не міг вилами проколоти йому шию.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що 11.09.2009 року вранці вивела корову пастись. Потім почула, як корова реве, а, прибігши на місце, побачила, що ОСОБА_3 перевів корову у інше місце. З цього приводу між ними виникла сварка. Потім прийшов ОСОБА_1, та ОСОБА_3 одразу його вдарив молотком по голові. Від удару ОСОБА_1 втратив свідомість. Побачивши це, вона хотіла вдарити ОСОБА_3 вилами, але не вдарила.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що 11.09.2009 року зранку зі своїм чоловіком (ОСОБА_3С.) виводили кіз. На пасовищі, що передано їм в оренду побачили корову, яку ОСОБА_3 перевів в інше місце, де прибив до землі цепок. В цей час між ним та ОСОБА_5 виникла сварка з приводу місця випасання худоби. Під час сварки до ОСОБА_3 підбіг ОСОБА_1 з вилами звалив його на землю та впав на нього. Вони почали боротись, при цьому у ОСОБА_1 в руці були вила. Потім ОСОБА_3 піднявся з землі, а ОСОБА_1 залишився на землі. Що саме трапилось під час боротьби вона не пам'ятає.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду пояснили, що 11.09.2009 року вранці чули крики, бачили як ОСОБА_4 йшли додому з балки та висловлювались нецензурною лайкою. Бачили тілесні ушкодження у ОСОБА_3 царапину (проколоту) шию, руку.

При огляді довідки від 11.09.2009 року (а.с.8), виданій ОСОБА_3, видно, що він знаходився на амбулаторному прийомі у хірурга 11.09.2009 р. і в нього мались колоті рани правої кісті, шиї, ушибу лівої кісті.

Як зясувала судово-медична експертиза (а.с.65-66) у ОСОБА_1 малось пошкодження у виді рани теменної області. Це ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоровя. Утворення тілесних ушкоджень у гр.ОСОБА_1 в результаті одного удару молотком по голові не виключається. Обєктивних даних, які б свідчили про неодноразову дію не мається.

Та ж сама експертиза зясувала, що тілесні ушкодження, що мались у ОСОБА_3 у виді ран на шиї, правій кісті, ушибу лівої кісті могли утворитись в результаті дії вил при обставинах зазначених підсудним. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоровя.

Сукупність досліджених судом доказів вказує на те, що між потерпілим та підсудним була обоюдна сварка, яка переросла у бійку, в ході якої у потерпілого в руці були вила, якими він наніс підсудному тілесні ушкодження у виді ран на шиї, правій кісті, ушибу лівої кісті, а у підсудного в руці був молоток, яким він наніс потерпілому один удар, завдавши пошкодження у виді рани теменної області голови, після чого бійка припинилась.

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_1, що потерпілий не направляв вила в сторону підсудного та не наносив йому ушкоджень, оскільки ці свідчення спростовуються наявністю у підсудного тілесних ушкоджень, а також показаннями свідка ОСОБА_6 та самого підсудного. Крім того, покази свідка ОСОБА_9 не пояснюють виникнення у підсудного тілесних ушкоджень, оскільки вона пояснювала, що вилами не била підсудного. Крім того, відповідно до вимог ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази того, що підсудний, як зазначено в скарзі потерпілого, наносив останньому молотком удари й в інші частини тіла не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.

Сукупність співмірних тілесних ушкоджень, що мались як у потерпілого та і у підсудного, покази потерпілого та висновок експерта про однократність удару підсудним потерпілого в область голови молотком (який той тримав біля металевої частини), у взаємозвязку з показами підсудного, що це сталось під час його боротьби з потерпілим, в руках якого були вила, вказує на те, що ОСОБА_3 під час нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_1 знаходився в стані необхідної оборони. Відповідно до ст. 36 ч. 1 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Таким чином, оскільки підсудний ОСОБА_3 перебував в стані необхідної оборони, то він не може нести кримінальну відповідальність за ст. 125 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки шкода, яка йому заподіяна, завдана способом самозахисту, відповідно до положень ч.1, 2 ст.36 КК України, а тому не відшкодовується відповідно до положень ст.1169 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6 п.2, 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_10 по предявленому йому обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, виправдати.

Цивільний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом 15-ти діб з моменту його проголошення.

Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області