Справа № 158/161/15-к Провадження №11-кп/773/452/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000655 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Ківерцівського районного суду від 02 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка м. Луцьк Волинської області, жителька АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працююча, раніше не судима,

засуджена за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави в особі Ківерцівської районної ради Волинської області 1523,77 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 488,70 грн. матеріальної шкоди та 300 грн. моральної шкоди.

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Цим вироком ОСОБА_8 визнана винною і засуджена за те, що вона 02 жовтня 2014 року близько 19 години 30 хвилин, перебуваючи на території подвір`я загального користування на АДРЕСА_1 , умисно нанесла декілька ударів кулаками обох рук по голові та тілу ОСОБА_7 , чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Захисник ОСОБА_9 у поданій в інтересах ОСОБА_8 апеляційній скарзі вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що суд взяв до уваги показання свідків на стороні обвинувачення і не врахував показань обвинуваченої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які ствердили, що обвинувачена кулаками потерпілого не била, а лише махала рушником, тому такими діями вона не могла заподіяти останньому легких тілесних ушкоджень.

Також вказує, що висновок експерта №130 є недопустимим доказом обвинувачення оскільки цей висновок проведений лише на основі медичної документації складеної одним лікарем, без участі потерпілого ОСОБА_7 і ґрунтується лише на його письмових показах, а не на основі всього кримінального провадження. У пункті 2 цього висновку експерт лише припускає, що травми могли утворитись від ударів кулаками, а не стверджує це.

Просить вирок Ківерцівського районного суду від 31 серпня 2015 року скасувати, а провадження щодо ОСОБА_8 закрити за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст вироку та доводи апеляційної скарги, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9 , які подану апеляційну скаргу підтримали, потерпілого та прокурора, які вважають, що вирок суду є законним і обґрунтованим, а тому просить апеляцію залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну юридичну оцінку. Дії ОСОБА_8 кваліфікував за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за встановлених судом обставин, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку, а саме:

-показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який ствердив, що 2 жовтня 2014 року після 19 години, забравши доньку від сусідки і проходячи через подвір`я загального користування, яке знаходиться між будинком ОСОБА_12 та будинком АДРЕСА_2 зустрів ОСОБА_8 , яка підійшовши ближче почала його бити руками по голові та плечах. Він намагався ухилятись від ударів, відходив. Коли підійшла його дружина разом пішли додому. Того ж вечора через погане самопочуття звертався у лікарню, наступного дня був госпіталізований у КЗ «Ківерцівське РТМО», де лікувався протягом семи днів. Причиною неприязних стосунків, які є між його сім`єю та Ярецької є те, що вони взяли на виховання трьох прийомних дітей;

-показаннями свідка ОСОБА_13 , яка була очевидцем подій і, яка через вікно сусідки ОСОБА_12 бачила як ОСОБА_8 побігла за її чоловіком ОСОБА_7 і наблизившись до нього почала бити кулаками по голові та тілу. Чоловік закривався руками та пригинався до землі. Вона з сусідкою ОСОБА_14 пробувала їх розборонити ОСОБА_15 в свою чергу погрожувала розправою. Потім вона разом з сусідкою завела чоловіка додому, який скаржився на головний біль та нудоту, тому вони звернулися в лікарню, де черговий лікар повідомив, що є підозра на струс мозку.

Описані події підтвердила і свідок ОСОБА_12 , яка в суді першої інстанції показала, що після того як почула крики на вулиці і вибігла туди, то побачила як ОСОБА_8 руками б`є ОСОБА_7 по голові.

Медичною карткою стаціонарного хворого ОСОБА_7 (а.с.66-72) та висновком експерта №130 від 20.10.2014 року (а.с.62) підтверджується, що 03.10.2014 року ОСОБА_7 поступив в лікарню зі скаргами на виражений тиснучий дифузний головний біль, запаморочення, хитання при ході, нудоту. Попередній та остаточний діагноз закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів з обмеженою ударяючою поверхнею, можливо від ударів кулаками при обставинах і в термін вказані потерпілим, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Судово-медичний експерт ОСОБА_16 , який був допитаний у судовому засіданні, підтримав свій висновок від 21 жовтня 2014 року та ствердив, що з наданих для проведення експертизи медичних документів, а саме історії хвороби № 4293 неврологічного відділення Ківерцівської ЦРЛ підтверджується обґрунтованість перебування ОСОБА_7 в медичному закладі більше шести днів, що відповідно до правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Також однозначно ствердив, що такі тілесні ушкодження, які були зафіксовані у ОСОБА_7 не можна було отримати від ударів рушником.

В медичній документації щодо стану здоров`я ОСОБА_7 були консультації різних лікарів, але в даному випадку найважливішою була консультація невропатолога, яка і була основою для формування висновку експерта.

Також підтвердив, що судово-медичний висновок сформував на основі медичних документів, а саме історії хвороби ОСОБА_7 та постанови про проведення експертизи, в дослідженні інших матеріалів кримінального провадження необхідності не було.

Наведене вище спростовує посилання захисника ОСОБА_9 в апеляційній скарзі на недопустимість такого доказу як висновок експерта №130 через те, що він проводився лише на основі медичної документації та без участі ОСОБА_7 .

Допитана в суді першої інстанції як свідок лікар невропатолог Комунального закладу «Ківерцівське РТМО» ОСОБА_17 , яка лікувала хворого ОСОБА_7 , ствердила, що саме вона проводила первинний огляд потерпілого, який скаржився на головні болі, запаморочення, нудоту, також й нього був підвищений тиск, були зміни на очному дні, що свідчать про травму черепа. Також при огляді потерпілий повідомив, що його по голові побила сусідка.

Показання потерпілого і свідків є послідовними, логічними, узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються висновком експерта, а тому суд першої інстанції правильно визнав їх достовірними і обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 .

Обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала. В суді першої інстанції показала, що коли ввечері 02 жовтня 2014 на подвір`ї побачила потерпілого ОСОБА_7 , то вирішила вияснити причину написання ним заяви у міліцію. У відповідь ОСОБА_7 почав її ображати, нецензурно висловлюватись, вона в свою чергу розсердившись, нанесла йому декілька ударів кухонним рушником, який схопила виходячи з дому. Стверджує, що кулаками потерпілого не била, тілесних ушкоджень не завдавала.

Такі показання обвинуваченої не підтверджуються матеріалами кримінального провадження та не узгоджуються з іншими доказами у справі.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в суді першої інстанції показали, що лише чули крики ОСОБА_8 , а ОСОБА_10 бачила як ОСОБА_8 махала рушником, ОСОБА_11 нічого не бачила, бо знаходилась далеко. Псилання захисника ОСОБА_9 , що зазначені свідки підтвердили, що обвинувачена ОСОБА_8 кулаками потерпілого не била, а тому не могла заподіяти останньому легких тілесних ушкоджень, свого підтвердження в суді першої інстанції не знайшли.

Посилання захисника ОСОБА_9 в апеляційній скарзі на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними і спростовуються сукупністю наведених вище доказів.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, дані про її особу, яка за місцем проживання характеризується посередньо (конфліктує з сусідами), до кримінальної відповідальності притягується вперше, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, одне з яких має статус інваліда.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено.

Врахувавши усі наведені вище обставини у їх сукупності суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання у виді штрафу.

Призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам закону, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи наведене підстав для скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ківерцівського районного суду від 02 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4