Справа №1-134/10 21.12.2010 21.12.2010 21.12.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 11-764/2010 рік Головуючий першої інстанції Далматова Г.А.
Доповідач Кателін В.П.
Категорія: ч.1 ст.286
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого Царюка В.В.

суддів Кателіна В.П., Куценко О.В.

за участю прокурора Якименка О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією потерпілої ОСОБА_1 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29 вересня 2010 року яким,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, не працюює, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, не судимого, -

засуджений за ст. 286 ч.1 КК України до обмеження волі строком на 2 роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки;

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 2 роки;

Згідно ст.76 ч. 1 КК України на ОСОБА_2 покладено обовязки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи, періодично зявлятися для реєстрації в органи;

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №-2» 256 грн. 56 коп.

-на користь Миколаївської лікарні №-3 1318 грн.78 коп.

-на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Миколаївської області 1931 грн. 85 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3048 грн. 45 коп., і в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Згідно вироку суду, ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за те, що 12 березня 2010 року, приблизно о 7 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем таксі «Chery Amulet А-15», державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, і рухаючись в м. Южноукраїнську Миколаївської області по вулиці Дружби народів, в напрямку вулиці Енергобудівників, порушуючи п.п. 1.3, 2.3 «б». 12.3, 18.1 Правила дорожнього руху України, проявив неуважність, не урахував дорожню обстановку, не вжив заходи до зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, не впоравшись з керуванням автомобілем, допустив зіткнення автомобіля з пішоходом ОСОБА_1, яка переходила проїзну частину дороги зліва на право по ходу руху автомобіля.

В результаті скоєної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоровя.

В апеляції потерпіла ОСОБА_1 не оспорюючи кваліфікацію злочину і міру покарання засудженому не погоджується з вироком суду в частині розвязання її цивільного позову. Вказує, що при розгляді справи, судом не враховано те, що за проведення операції вона заплатила 3-ї міської лікарні м. Миколаєва 7000 грн., що судом при стягнення на її користь майнової шкоди не було враховано. Також на її думку, судом необґрунтовано була зменшена сума стягнення моральної шкоди. Оскільки засуджений заходився в трудових відносинах з фірмою «Євро-таксі» яка належить СПД ОСОБА_3, стягнення моральної і матеріальної шкоди повинно проводитися в солідарному порядку. Просить суд апеляційної інстанції скасувати вирок суду першої інстанції в частині розвязання її цивільного позову, задовольнивши його повністю.

В запереченнях на апеляцію потерпілої ОСОБА_4, засуджений ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції залишити вирок суду без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив апеляцію потерпілої задовольнити частково, в частині розвязання цивільного позову вирок суду скасувати, справу направити до того ж суду на новий судовий розгляд, вивчивши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про наявність вини ОСОБА_2 в скоєному злочину за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка і правильна кваліфікація скоєному злочину.

Що стосується доводів апеляції потерпілої про порушення вимог закону при розвязанні судом її цивільного позову, безпідставно зменшивши стягнення з засудженого на її користь суми матеріальної і моральної шкоди, колегія суддів вважає їх непереконливими.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.031992 року із змінами від 24.102003 року, ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до цього ж Пленуму ВСУ України, відповідальність юридичної особи настає у випадку коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах і шкода, заподіяна нею у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Згідно ст. 1166 ЦК України судом обґрунтовано визначений розмір матеріальної шкоди, завданої злочином в сумі 3048 грн. 85 коп. При стягненні з засудженого 5000 грн. на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди, судом на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України вірно враховано наслідки неправомірних дій ОСОБА_2, від яких потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоровя (застарілого перелому поверхневого зовнішнього виростка правої великоберцової кістки зі зміщенням після відкритої репозиції, металоостеосинтеза поверхневого виростка правої великоберцової кістки, розриву внутрішньо-бічної звязки), обставини їх заподіяння, ступінь їх тяжкості, спричинення фізичної болі та моральних страждань останньої.

У звязку з отриманням зазначених тілесних ушкоджень, відповідно до повідомлень за №, № 223,224 3-ї міської лікарні від 4.04. 2010 року, потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології міської лікарні №- 3 з 30.04. 2010 року по 06.05. 2010 року, їй було проведено операцію, яка коштувала 7000 грн. Зазначена довідка була надана потерпілою при подачі її апеляції на вирок суду, з якої не встановлено хто поніс витрати, чи міська лікарня, чи сама потерпіла (а.сп. 201). На запит суду при розгляді справи, адміністрацією міської лікарні № 3 м. Миколаєва надана довідка за № 11736 від 13.09. 2010 року, яка свідчить про те, що кошти в сумі 7000 грн. на розрахунковий рахунок лікарні від громадянки ОСОБА_1 не надходили.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суду першої інстанції не було надано будь яких доказів стосовно витрат потерпілої на проведення операції. Однак ці обставини не перешкоджають потерпілій звернутися до суду в порядку цивільного судочинства про стягнення вище зазначеної суми за умови надання відповідних доказів.

Доводи апеляції про стягнення матеріальної і моральної шкоди в солідарному порядку з засудженого і з фірми «Євро-таксі» СПД ОСОБА_3- юридичної особи, колегія суддів вважає їх також необґрунтованими. Сам факт оренди автомобіля, як це свідчить договір оренди легкового автомобіля № 74 від 7.08. 2009 року (а.сп. 48-52), який був підписаний ОСОБА_2 і орендодавцем-фізичною особою ОСОБА_3, не може свідчити про трудові відносини засудженого і зазначеного орендодавця, а офіційних документів, які б свідчили про це, досудовим і судовим слідством не встановлено.

За такими обставинами, колегія суддів вважає, що судом в частині розвязання цивільного позову не допущено порушень вимог процесуального права, а тому підстав для зміни або скасування вироку не має.

Керуючись ст.ст., 365-366 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л И ЛА:

Апеляцію потерпілої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29 вересня 2010 року відносно засудженого ОСОБА_2 без зміни.

Головуючий:

Судді: