печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі підозрюваного ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :
02.10.2015 до Печерського районного суду м. Києва звернувся старший слідчий в ОВС другого СВ управління спеціальних розслідувань ГСУ ГПУ ОСОБА_6 з клопотанням, погодженим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтовує тим, що в провадженні слідчого відділу ГСУ ГПУ знаходяться матеріали кримінального провадження за № 0000016 від 21.11.2012, відносно ОСОБА_3 за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Як зазначено у клопотанні, Аграрний фонд України внаслідок вчинення злочину за попередньою змовою ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами, у межах виконання договорів про закупівлю об`єктів державного цінового регулювання із ТОВ «Албента» та ТОВ «Оіл Рівер» не отримав цукру-піску, виготовленого з буряку, у кількості 70050 тонн на загальну суму 521385000 грн., що є збитками Державі в особі Аграрного фонду України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що підозра не обґрунтована, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підзахисного запобіжний захід, що не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника, просив відмовити у застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши обґрунтування учасників процесу, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

ОСОБА_3 є підозрюваним у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 21.11.2012 за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, про що його повідомлено 01.10.2015.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_3 , встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець м. Житомир Житомирської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначено у клопотанні, обґрунтованість підозри підтверджується доказами, які зібрані у ході досудового розслідування.

Вивчивши клопотання, заслухавши присутніх сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовується подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення дія встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється.

При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять докази, надані сторонами кримінального провадження, обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення даних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК України приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка зібраних доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Законним є арешт за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(c) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням досудового розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами з достатньою на даній стадії кримінального провадження повнотою підтверджується наявність в діях ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку зазначеного слідчим ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, слідчий суддя враховує, що кримінальне провадження без вини підозрюваного тривалий час не знаходить свого законного вирішення.

У той же час, враховуючи дані про особу підозрюваного, зацікавленість останнього у мінімізації можливих негативних для нього результатів досудового розслідування, слідчий суддя не виключає ймовірності здійснення ОСОБА_3 незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя вважає за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до раніше не судимої особи може бути застосований лише у разі, якщо вона підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Покарання за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України не передбачає позбавлення волі понад зазначений строк.

Поряд з цим, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність у нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, його майновий стан тощо.

Співставлення існуючих ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з даними про вік та стан його здоров`я, наявність постійного місця проживання приводить слідчого суддю до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення.

З огляду на наведене, слідчий суддя вважає за можливе відмовити у задоволенні клопотання сторони кримінального провадження, та обрати підозрюваному ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, одночасно поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 131, 132, 176-179, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги, строком на два місяці 03.12.2015, у межах строку досудового розслідування.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого та/або прокурора, слідчого судді, суду, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000016 із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися з місця проживання ( АДРЕСА_1 ) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покладається на слідчого, прокурора, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000016.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1