Справа № 396/126/16-к
Провадження № 1-кп/396/57/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.02.2016 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Ганнівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, із початковою загальною освітою (5 класів), офіційно не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює фуражиром у ПАФ «Ганнівське», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 03.12.2002 Новоукраїнським районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік, на основі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; - 14.07.2004 Новоукраїнським районним судом за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки, на основі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; - 03.04.2007 Новоукраїнським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки, на основі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; - 04.06.2009 Компаніївським районним судом за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки 2 місяці, звільнений постановою Петрівського районного суду від 22.11.2011 умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 18 днів, судимість відповідно до ст. 89 КК України в установленому законом порядку не знята та не погашена,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за наступних обставин.
21.09.2015 приблизно о 16-00 год. ОСОБА_3 , маючи незняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, проживаючи з дозволу власниці в домоволодінні розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном та реалізовуючи його, шляхом вільного доступу таємно викрав восьмихвильовий шифер в кількості 13 шт., який слугував покрівлею для господарських приміщень.Згідно висновку експерта № 600 від 07.12.2015 вартість шиферу становить 858 грн. В подальшому продовжуючи свій злочинний умисел о 23.30 год., ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме передав його ОСОБА_8 в якості погашення грошового боргу. Таким чином своїми навмисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальні збитки на суму 858 грн.
Крім того, ОСОБА_3 заподіяв умисні легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 за наступних обставин.
21.09.2015 близько 00.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи біля воріт домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_7 , в ході сварки, спричинив, останній, тілесні ушкодження, а саме: правою рукою стисненою в кулак не менше трьох разів наніс удари в область грудної клітки з лівого боку, та після того як ОСОБА_7 втратила рівновагу та впала на поверхню землі наніс ще не менше трьох ударів ногами в область правого боку.
Згідно висновку експерта № 1442 від 23.09.2015 року, ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців по заднепідпаховій лінії справа (5), по передній поверхні грудної клітини справа, на нігтьовій фаланзі 4 пальця правої кисті. Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Пошкодження утворились від не менш 7-ми травматичних впливів.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, щиро розкаївся у скоєному та суду пояснив, що перебуваючи в стані сильного алкогольного сп"яніння, вчинив кримінальні правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті. Зазначив, що дійсно в вересні 2015 року вирішив вкрасти шифер в домоволодінні, в якому проживав з дозволу власниці ОСОБА_6 , з метою розплатитись з боргами його співмешканки, а також дійсно в цей же день після сварки побив потерпілу ОСОБА_7 . Цивільний позов ОСОБА_7 щодо відшкодування моральної шкоди визнав в повному обсязі, в частині цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 зазначив, що визнає його частково та вважає суму моральної шкоди дуже значною.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що фактично обвинувачений ОСОБА_3 з її дозволу проживав в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 . Приїхавши до домоволодіння 22.09.2015 року вона виявила, що шиферу на господарських будівлях немає. Встановивши, що шифер обвинувачений віддав ОСОБА_8 , вона поїхала до неї та, остання, повідомила, що шифер їй дав ОСОБА_3 . Із 13 викрадених восьмихвильових шиферин їй було повернуто 8 штук, а за 5 - їй повернути гроші. Матеріальна шкода їй відшкодована, однак, правопорушенням їй завдана моральна шкода, яку вона на власний розсуд оцінює в сумі 1500 грн. Цивільний позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Одночасно зазначила, що обвинувачений просив в неї вибачення, однак, вона йому вибачити не може.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання з`явилася та пояснила, що в вересні 2015 року вона разом з цивільним чоловіком була вдома за адресою: АДРЕСА_2 . Обвинувачений прийшов до ней додому та запропонував її чоловіку випити. ЇЇ чоловік та ОСОБА_3 пішли до будинку останнього. В той день вона не пила та пізно ввечері пішла також до будинку обвинуваченого. Повертаючись додому та знаходячись біля свого домоволодіння, в результаті сварки з обвинуваченим, осанній, наніс їй удари руками в груди та в подальшому пару раз вдарив ногами. Наступного дня вона засвідчила наявність на тілі побоїв та звернулась до поліції. Вона вибачила обвинуваченого та просила стягнути на її користь завдану правопорушенням моральну шкоду в сумі 500 грн.
В судовому засіданні були досліджені і інші докази, які надані стороною обвинувачення, а саме:
- протокол огляду місця події від 22.09.2015 року та фототаблиці, відповідно до яких було оглянуто територію домоволодіння за адресою: Кіровоградська область, Новоукраїнський район, с. Шутеньке та виявлено, що на одному господарському приміщенні відсутній шифер;
- протокол огляду місця події від 22.09.2015 року та фототаблиці, відповідно до яких було оглянуто територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та виявлено на землі восьмиволновий шифер в загальній кількості 8 шт. Власник домоволодіння ОСОБА_8 пояснила, що придбала цей шифер у ОСОБА_3 ;
- висновок експерта № 600 від 07.12.2015 року, згідно якого ринкова вартість одного листа 8-ми хвильового шщиферу бувшого у використанні з 2000 року в стані придатному до використання складає 66 грн з урахуванням зносу станом на момент неправомірних дій фізичних осіб у вересні 2015 року;
-висновок судово-медичної експертизи № 1442 від 23.09.2015 року, відповідно до якого у гр. ОСОБА_7 наявні тілесні ушкодження, які утворились від травматичного контакту з тупим об"єктом (об"єктами) та можуть відповідати строку вказаному в постанові та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, пошкодження утворились він нем енше семи травматичних впливів;
-протокол проведення слідчого експерименту від 19.11.2015 року з фотознімками, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 вказувала, як та скільки ударів їй наносив ОСОБА_3 ;
-висновок судово-медичної експертизи № 1968/1442 від 30.12.2015 року, згідно якого не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень і при обставинах, на які вказує потерпіла ОСОБА_7 в протоколі проведення слідчого експерименту від 19.11.2015 року;
-висновок судово-психіатричної експертизи № 607 від 18.12.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_3 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає легкою розумовою відсталістю, проте ступінь розумового недорозвинення у ОСОБА_3 така, що не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. Підпадає під дію ст. 19 ч. 1 КК України. У відношенні інкримінованого йому діяння ОСОБА_3 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, оскільки судимість за попереднім вироком суду від 04.06.2009 року не знята та не погашена, а також за ч. 1 ст. 125 КК України, як вчинення умисних легких тілесних ушкоджень.
При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Обвинуваченим ОСОБА_3 вчинено злочин середньої тяжкості, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України та злочин невеликої тяжкості, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не одружений, перебуває в громадянському шлюбі, дітей та інших утриманців не має, офіційно працює фуражиром у ПАФ «Ганнівське», раніше неодноразово судимий: 03.04.2007 Новоукраїнським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки, на основі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; 04.06.2009 Компаніївським районним судом за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки 2 місяці, звільнений постановою Петрівського районного суду від 22.11.2011 умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 18 днів, судимість, відповідно до ст. 89 КК України, в установленому законом порядку не знята та не погашена, перебуває на Д обліку у лікаря-психіатра з діагнозом легка розумова відсталість, на обліку у лікаря-нарколога, не перебуває, про що свідчать відповідні довідки Новоукраїнської ЦРЛ № 356 та № 304.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, слід вважати вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів, та щодо епізоду таємного викрадення чужого майна у ОСОБА_6 , вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Таким чином, зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 125 КК України слід призначити у межах санкції відповідної статті, і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Разом з тим, незважаючи на позицію прокурора, який просив суд призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, суд, із врахуванням обставин справи, кількості та вартості викраденого, а також позиції обох потерпілих в судовому засіданні, зважаючи на відношення обвинуваченого до вчиненого, який щиро розкаївся у скоєному, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, працює, суд вважає можливим, відповідно до вимог ст. ст. 75, 76 КК України, звільнити його від відбуття покарання, якщо він протягом, призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в сумі 500 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі, а цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування їй моральної шкоди в сумі 1500 грн., підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями), при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Зважаючи на викладене, виходячи із засад справедливості, розумності, позиції потерпілої ОСОБА_7 , відношення обвинуваченого, який позов потерпілої ОСОБА_7 визнав в повному обсязі, суд вважає, що позов потерпілої ОСОБА_7 необхідно задовольнити в повному обсязі.
Разом з тим, враховуючи позицію потерпілої ОСОБА_6 , яка визначила суму в розмірі 1500 грн. на власний розсуд, в ході розгляду справи суду не було надано належних та допустимих доказів втрат потерпілою немайнового характеру, які б підтверджували зазначену нею суму, виходячи із засад справедливості, розумності, співмірності заподіяної шкоди, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_6 задовольнити частково на суму 500 грн.
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання :
-за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
-за ч. 1 ст. 125 КК України - у виді виправних робіт на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
В силу ст. ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, не виїжджати на постійне проживання за межі країни без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Цивільний позов ОСОБА_7 , - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 500 (п"ятисот) грн.
Цивільний позов ОСОБА_6 , - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 500 (п"ятисот) грн.
Речові докази - вісім листів восьмихвильового шиферу, які передані під відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - залишити останній.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1