АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/931/15 Справа № 703/4892/15-к Категорія: ч. 1, 2 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, українця, громадянина України, не одруженого, не працює, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим йому визначено остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2-річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено особисте зобов`язання,

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 30 жовтня 2014 року близько 15 години, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , де проживає його дід ОСОБА_9 , маючи вільний доступ до наявного в будинку майна, з дерев`яної коробки, яка лежала в шафі, таємно викрав гроші в сумі 6 650 грн., належні останньому, спричинивши йому матеріальну шкоду на вказану суму.

Він же, повторно, в період з кінця червня по 15 липня 2015 року, маючи єдиний намір на викрадення чужого майна, в денний час шляхом вільного доступу із земельної ділянки, засадженої сільськогосподарськими культурами, розташованої біля будинковолодіння АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_10 , неодноразово (три рази), таємно викрав молоду картоплю сорту «Біла Роса» в кількості 50 кг по ціні 5 грн. 50 коп. за 1 кг на загальну суму 275 грн., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду.

Він же, повторно, 14 серпня 2015 року близько 16 години, перебуваючи на території будинковолодіння АДРЕСА_1 , маючи вільний доступ до майна в сараї, яке належало його діду ОСОБА_9 , зі скляної банки ємкістю 1 літр таємно викрав гроші в сумі 7 800 грн., належні ОСОБА_9 , спричинивши йому матеріальну шкоду на вказану суму.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03.09.2015 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим через істотні порушення вимог КПК України.

Зазначає, що після ухвалення оскаржуваного вироку від 03.09.2015 року обвинуваченому ОСОБА_7 17.09.2015 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у викраденні чужого майна, скоєного 04.09.2015 близько 14 години 00 хвилин з будівлі сараю домоволодіння АДРЕСА_1 у рідного діда ОСОБА_9 , 1935 р.н.

Апелянт вказує, що ОСОБА_9 на досудовому слідстві по цьому кримінальному провадженню заявляв про крадіжку саме тих речей і предметів, які буцімто викрадені у нього 04.09.2015 року. Тобто крадіжка дриля, водяного насосу, оприскувача, двигуна та драбини були скоєні обвинуваченим ОСОБА_7 до проголошення вироку 03.09.2015.

Крім того, зауважує захисник, обвинувачений ОСОБА_7 страждає на емоційно нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип (Шифр по МКХ-10, F 60, 30), у зв`язку з чим неодноразово стаціонарно лікувався і на даний час лікується в Черкаській обласній психіатричній лікарні.

На підставі цього у потерпілого з обвинуваченим встановилися неприязні відносини. Тому апелянт вважає, що саме на ґрунті неприязних стосунків з метою створення умов для ув`язнення судом обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_9 навмисно спотворив час подій, вказавши представникам ОВС, що його майно, а саме дриль, водяний насос, оприскувач, двигун та драбина, яке зникло згідно з показаннями, які останній надавав 03.09.2015 в судовому засіданні, ще в літку 2015 року, було викрадено після ухвалення вироку 03.09.2015 року.

Тому апелянт вважає, що все зазначене в апеляційній скарзі дає підстави для скасування вищевказаного вироку з метою притягнення обвинуваченого до відповідальності в міру своєї вини на час розгляду справи в суді, щоб була застосована належна правова процедура відповідно до ст. 2 КПК України.

Також вважає, що ОСОБА_7 повинен понести остаточне покарання за кримінальні правопорушення, скоєні до ухвалення вироку від 03.09.2015 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали подану останнім апеляційну скаргу з мотивів, які в них наведені, та просили їх задовольнити.

Обвинувачений пояснив, що він не має претензій до оскаржуваного вироку, він дійсно вчинив указані там злочини, у чому щиро розкаявся. Однак указує, що крадіжку речей, яку йому інкримінують як новий злочин після постановлення оскаржуваного вироку, він вчинив ще до постановлення вироку, тому підтримує позицію свого захисника.

Потерпілий просив суворо поставитися до обвинуваченого, оскільки він систематично краде у нього майно і гроші. Щодо дати викрадення у нього речей, про які говорить захисник, повідомив, що він знав про це викрадення на час, коли обвинувачений був засуджений згідно з оскаржуваним вироком. А трапитися ця крадіжка могла приблизно за період протягом близько двох тижнів до цього.

Прокурор просив відхилити апеляційну скаргу, вбачаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілого, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дослідивши зміст апеляційних вимог захисника, колегія суддів констатує, що захисник фактично не оскаржує вирок суду першої інстанції. Зокрема, не ставиться під сумнів правильність встановлення судом обставин інкримінованих обвинуваченому злочинів, його винуватість у їх вчиненні, правильність кваліфікації його діянь, законність та адекватність призначених покарань тощо.

Суть апеляційної скарги захисника зводиться до його бажання скасувати оскаржуваний вирок, оскільки, на думку захисника, працівники міліції вже після ухвалення оскаржуваного вироку створюють штучні підстави для ув`язнення обвинуваченого, розпочавши нове кримінальне провадження відносно крадіжки, яку обвинувачений начебто вчинив після постановлення першого вироку. Хоча насправді вона була вчинена ще до постановлення вказаного вироку і мала б бути врахована у сукупному покаранні за правилами ст. 70 КК України. Захисник вказує, що працівники міліції з цією метою свідомо змінюють дату крадіжки речей у потерпілого, яка насправді мала місце влітку 2015 року, а не 04 вересня 2015 року.

Захисник хоче домогтися того, щоб суд апеляційної інстанції, скасувавши вирок, повернув обвинуваченого у стан, коли всі його діяння, незалежно від часу їх вчинення, могли б бути визначені як сукупність злочинів, що виключає можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 71 КК України, яка має бути застосована за умови, що він вчинив новий злочин після постановлення іншого вироку.

Колегія суддів не може визнати такі апеляційні вимоги обґрунтованими, оскільки вони фактично не стосуються законності оскаржуваного вироку як такого. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог КК і КПК України, обґрунтовано встановивши обставини вчинених обвинуваченим діянь, надавши їм правильну кваліфікацію; обґрунтовано встановивши винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та призначивши йому необхідне і достатнє для виправлення покарання, що ніким не оспорюється. На думку колегії суддів, при призначенні покарання суд першої інстанції належно врахував характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Також у матеріалах провадження є висновок комплексної комісійної стаціонарної судової психолого психіатричної експертизи від 11 серпня 2015 року, яка була проведена фахівцями Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, де вказано, що на час інкримінованих дій і на даний час обвинувачений може усвідомлювати значення свої дій, керувати ними і не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (Т-2, а.с. 78-80). Це також вказує на належність обвинуваченого як суб`єкта злочину за критерієм осудності.

Колегія суддів вбачає, що у разі, якщо захисник вважає, що органи досудового розслідування фальсифікують дату вчинення його підзахисним іншої крадіжки, йому необхідно зосередити свої зусилля на спростуванні цього і встановленні істинної дати вчинення такого діяння з метою подальшого застосування до покарання за новим злочином та покарання за оскаржуваним вироком положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. Для особи, яка перебуває під вартою, строк на оскарження обчислюється з часу отримання копії ухвали суду.

Головуючий :

Судді :