АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/641/15 Справа № 706/926/14-к Категорія: ч. 1 ст. 358 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Христинівського районного суду від 01 липня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с. Угловата Христинівського району Черкаської області, житель АДРЕСА_1 з середньою освітою, приватний підприємець, раніше не судимий,

виправданий та визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку з відсутністю у його діянні складу кримінального правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він будучи фізичною особою-підприємцем, та здійснюючи підприємницьку діяльність, з нерегулярних перевезень, уклавши договір оренди автотранспорту з ТОВ «Круїз Авто», а саме надав у використання вказаному товариству власні транспортні засоби - автобуси, не маючи укладених трудових відносин з ТОВ «Круїз Авто», не являючись водієм даного товариства, оскільки на підставі наказу № 44 від 08.07.2012 року був звільнений з даної посади, не маючи укладених інших трудових договорів, діючи умисно, з корисливих мотивів, підробляв шляхом внесення рукописного тексту із зазначенням свого прізвища до дорожнього листа та на протязі січня - березня 2014 року здійснював та фактично виконував обов`язки водія автобуса за приміськими маршрутами № 131 сполученням м.Христинівка - смт. Верхнячка та №127 м.Христинівка - с. Вікторівка, з метою отримання коштів від пасажирів за проїзд та подальше їх привласнення

Як вбачається з оскарженого вироку суду, підставою визнання ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, є те, що дорожні листи не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України, оскільки за висновком суду не надають прав і не звільняють від обов`язків, у зв`язку з чим суд визнав, що в діях обвинуваченого ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати, через неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду,

викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, і постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, мотивуючи свої вимоги тим, що в основу свого рішення суд поклав виключно показання ОСОБА_10 , не дослідивши належним чином інші докази, зокрема письмові матеріали кримінального провадження і, що висновок суду про те, що дорожній лист не являється офіційним документом є необгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора у кримінальному провадженні, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів наведених в ній, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника, які заперечують доводи апеляційної скарги, вивчивши та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального провадження в цілому відповідає встановленим фактичним обставинам справи і дослідженим у судовому засіданні доказам.

Зокрема в межах пред`явленого обвинувачення об`єктивно встановлено, що дійсно ОСОБА_7 на протязі січня-березня 2014 року не маючи укладених трудових відносин з ТОВ Круїз Авто, якому як ФОП надав у використання власні транспортні засоби - автобуси, не являючись водієм даного товариства, оскільки на підставі наказу № 44 від 08.07.2012 року був звільнений з даної посади, фактично виконував обов`язки водія автобуса за приміськими маршрутами № 131 сполученням м.Христинівка - смт. Верхнячка та №127 м.Христинівка - с. Вікторівка, які обслуговує згадане товариство, водієм якого є син обвинуваченого - ОСОБА_11 .

Про такі обставини зокрема і показав обвинувачений ОСОБА_7 , а саме, що він з 2012 року перебував у трудових відносинах з TOB «Круїз-Авто» і був звільнений з посади водія на підставі відповідного наказу. З даним товариством він має спільні відносини лише з приводу надання в оренду товариству «Круїз-Авто» трьох автобусів, які належать йому на праві приватної власності. На посаді водія TOB «Круїз-Авто» працює його син ОСОБА_11 . TOB «Круїз-Авто» має ряд пасажирських маршрутів по перевезенню пасажирів, зокрема два приміські маршрути Христинівському району Черкаської області, сполученням м.Христинівка смт.Верхнячка та м.Христинівка - с.Вікторівка, по яких його син ОСОБА_11 в зміну з іншими водіями здійснює перевезення пасажирів. В той час, коли його син ОСОБА_11 здійснював перевезення на іншому маршруті (сполученням м.Умань-м. Одеса), він (обвинувачений) дійсно особисто здійснював виїзд по маршруту сполученням м.Христинівка- смт. Верхнячка або м.Христинівка - с.Вікторівка на початку 2014 року, для того, щоб була можливість ремонтувати та обслуговувати свій автопарк. Він (обвинувачений), як власник автобусів, вважав, хоча автобуси і перебувають в оренді в TOB «Круїз-Авто», в період часу, коли автобуси не задіяні по маршрутах, можливим користуватися даними транспортними засобами, використовувати їх для здійснення перевезень, маючи відповідний дозвіл на нерегулярні перевезення.

Про згадані обставини зазначено і у формулюванні обвинувачення та не оспорюються сторонами у даному провадженні.

За таких обставин колегія суддів знаходить очевидним протиріччя у висновках органу досудового слідства та їх невідповідність за обвинуваченням ОСОБА_7 в підроблянні шляхом внесення рукописного тексту із зазначенням свого прізвища до дорожнього листа, фактичним обставинам, оскільки встановлено, що обвинувачений дійсно виконував обов`язки водія, які, як стверджує обвинувачений, видавалися диспетчером товариства на ім`я його сина і знаходилися в автобусі під час здійснення ним перевезень в якості водія вмісто свого сина. При цьому обвинувачений стверджує, що будь яких записів в згадані листи він особисто не вносив.

Дані твердження обвинуваченого стороною обвинувачення не спростовано. Суду надані лише копії відповідних дорожніх листів (а.с. 46-51) і не надано доказів, що виконані в них рукописні тексти здійснено саме обвинуваченим.

Крім того, пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за своїм змістом є неконкретним, в ньому не зазначено конкретно про який саме дорожній лист йде мова, де, коли і ким він був виданий та правові наслідки його використання.

Посилання у апеляційній скарзі прокурора на неповноту дослідження доказів та обставин справи є безпідставним.

Як зазначено у вироку в судовому засіданні були досліджені: відповіді ТОВ «Круїз-Авто» про звільнення з проботи ОСОБА_7 , прийняття на роботу ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; інформацію з диспетчерського корпусу АС Христинівська по виконанню приміських маршрутів ТОВ «Круїз-Авто» за період з 01.11.2013 року по 30.04.2014 року; копії дорожніх листів за 05.01.2014 рік, 14.02.2014 рік, 30.04.2014 рік; копія журналу огляду технічного стану КТЗ (1); копії відомостей за рейсом № 761 з 05.01.2014 року, № 761 з 14.02.2014 року, № 761 з 21.03.2014 року; копія журналу щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів ОСОБА_13 . ОСОБА_7 з 01.03.2013-05.02.2014 року; копія журналу щозмінного передрейсового та після рейсового медичних оглядів ОСОБА_13 . ОСОБА_7 з 05.02.2014 року; договір № 04/2013/4.1 на перевезення пасажирів на автобусному маршруті; договір № 04/2013/4.1; дозвіл № 001168 на перевезення пасажирів на автобусному маршруті; ліцензія №077311; договори оренди на транспортні засоби; копія свідоцтва фізичної особи; копія свідоцтва платника податку; копія ліцензії № 503715; постанова про зміну кваліфікації кримінального правопорушення; диспетчерський журнал.

Колегія суддів погоджується з доводами у апеляційній скарзі прокурора про необгрунтованість висновків суду щодо предмету злочину, передбаченого ст. 358 КК України, оскільки судом лише зазначено тлумачення ознак офіційного документа (предмету правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України) визначеного приміткою до згаданої норми кримінального закону, і такий висновок у вироку належно не вмотивований щодо обставин даного провадження. Проте, це не спростовує викладених вище обставин, які вказують на недоведеність, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушення за вказаних в обвинуваченні обставин і в його межах, не має вирішального значення, а тому не є безумовною підставою для скасування виправдувального вироку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 62 Конституції України кожна людина має право на справедливий розгляд справи. Не може піддаватися кримінальному покаранню доки не буде визнана винною в законному порядку, обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах або припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчинені кримінального правопорушення, всі сумніви щодо доведеності вини трактуються на користь обвинуваченого.

При ухваленні виправдувального вироку суд не дотримався положень ч. 1 ст. 373 КК України щодо підстав виправдання обвинуваченого і неточно у резолютивній частині зазначив такі підстави - за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення, а тому в цій частині вирок суду підлягає зміні. Колегія суддів вважає не доведеним, що в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України, відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України вирок Христинівського районного суду від 01 липня 2015 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Вважати за вироком суду ОСОБА_7 виправданим через недоведеність, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

В решті вирок Христинівського районного суду від 01 липня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Дана ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :