УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаОСОБА_9,
суддів:ОСОБА_10 і ОСОБА_11,

перевіривши у судовому засіданні 17 лютого 2016 року в м. Києві заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2015 року вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 березня 2015 року щодо ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишено без зміни, а їхні касаційні скарги - без задоволення.

Засуджений ОСОБА_4 подав до Верховного Суду України заяву про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 400-12 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року, у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закону щодо подібних суспільно небезпечних діянь, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень. Просить скасувати зазначену ухвалу касаційного суду та постановити нове судове рішення.

Наводячи доводи на підтвердження цієї підстави, засуджений стверджує, що суди апеляційної та касаційної інстанцій залишили поза увагою допущені судом першої інстанції порушення при вирішенні цивільного позову, а саме: при постановленні вироку суд не зазначив мотивів прийнятого ним рішення про часткове задоволення цивільного позову та не вказав матеріальний закон, на підставі якого було вирішено позов. Також вказує на те, що суд, частково задовольняючи цивільні позови ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» на суму 75 110,20 грн та ДП «Придніпровська залізниця» на суму 214 517,52 грн, не врахував наявного в матеріалах справи повідомлення експертної установи про неможливість встановлення розміру матеріальної шкоди, завданої крадіжкою, а послався на показання засуджених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про вартість викраденого і надані підприємствами довідки та інші документи з розрахунками вартості мастила і його кількості.

На обґрунтування заяви засуджений ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2013 року та ухвалу Верховного Суду України від 28 жовтня 2008 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви і долучені до неї матеріали, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що передбачених законом підстав для відкриття провадження немає.

28 березня 2015 року набрав законної сили Закон України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», яким внесені зміни у Кримінальний процесуальний кодекс України (далі - КПК), згідно з якими порядок розгляду заяв про перегляд судових рішень Верховним Судом України регламентується главою 33 КПК.

Відповідно до норм цієї глави перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, визначений статтею 445 КПК, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Пунктом 1 частини першої статті 445 КПК передбачено, що підставою для перегляду Верховним Судом України судових рішень, що набрали законної сили, є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Тобто в рішеннях касаційного суду повинні міститись різні висновки щодо застосування однієї і тієї самої норми кримінального закону.

Отже, перегляд рішення суду касаційної інстанції можливий, коли є неоднаковість правозастосування у подібних правовідносинах, що спонукає Верховний Суд України висловити свою правову позицію щодо правильного застосування однієї і тієї самої норми закону про кримінальну відповідальність у не менш ніж у двох кримінальних провадженнях, і хоча б в одному з яких сторона кримінального провадження ставила під сумнів (оспорювала) у будь-який спосіб правильність застосування такої норми.

Вихід за межі визначених законом предмета та умов перегляду Верховним Судом України судових рішень призведе до повторного касаційного перегляду, що не відповідатиме положенням статті 445 КПК і буде суперечити принципу правової визначеності.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 448 КПК у заяві про перегляд судового рішення зазначається обґрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених статтею 445 цього Кодексу.

Однак у заяві засуджений ОСОБА_4 не зазначив обґрунтування названої підстави для перегляду оскарженого судового рішення (що передбачена пунктом 1 частини першої статті 445 КПК), яке має містити посилання на конкретну норму матеріального права (Кримінальний кодекс) та порівняння оспорюваних висновків касаційного суду з правильними, на думку заявника, висновками касаційного суду в іншій справі, де ухвалено відмінне за змістом судове рішення. Натомість у своїй заяві зазначав про прийняття судом касаційної інстанції у порівнюваних рішеннях при вирішенні цивільного позову рішення, протилежного прийнятому в оскаржуваній ухвалі, фактично порушуючи питання про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм закону про цивільну відповідальність та порушення вимог КПК.

Крім того, як убачається з ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2015 року та наявної у Верховному Суді України інформації, засуджені, у тому числі й засуджений ОСОБА_4, у своїх касаційних скаргах не порушували питання про відсутність у вироку суду належного мотивування підстав для часткового задоволення цивільного позову, а отже, й порушення судом вимог процесуального закону при вирішенні цивільного позову. Відповідно, в оспореному судовому рішенні касаційного суду немає висновку щодо правильності або неправильності застосування норми процесуального права.

За обставин, якщо кримінальна процесуальна норма права не знайшла реального відображення в судовому рішенні, то порушувати питання про неоднаковість її застосування у порівнянні з іншими рішеннями (ухвали касаційного суду від 28 жовтня 2008 року та від 30 січня 2014 року), в яких міститься висновок про її правозастосування, є безпідставним.

Статтею 449 КПК передбачено, що до заяви додаються, серед іншого, копії судових рішень, про перегляд яких подано заяву, та копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального чи процесуального права.

Усупереч положенням статті 449 КПК засуджений ОСОБА_4 додав до заяви лише копію ухвали касаційного суду, хоча у своїй заяві зазначає і про порушення, допущені судами першої та апеляційної інстанцій, фактично оскаржуючи й ці судові рішення. Так само не можуть бути визнані різними за змістом (порівнюваними) додані до заяви копії ухвал Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, оскільки вони не містять остаточного висновку суду касаційної інстанції про застосування норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність. У цих ухвалах (прикладах) суд касаційної інстанції судові рішення скасував, а справу направив на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства. Інших копій рішень суду касаційної інстанції, які б давали підстави для перегляду Верховним Судом України судових рішень відповідно до пункту 1 частини першої статті 445 КПК, заявником не надано.

У разі обґрунтування підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень та надання заявником на підтвердження цього копій різних за змістом рішень суду касаційної інстанції його не позбавлено права повторного звернення із заявою до Верховного Суду України у строк, встановлений частиною першою статті 447 КПК.

З огляду на викладене у допуску справи до провадження за заявою засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2015 року Верховним Судом України необхідно відмовити за відсутністю підстав для відкриття провадження.

Керуючись статтями 450, 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11