АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11сс/796/2006/2015. Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: скарга Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 серпня 2015 року місто Київ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5 ,

за участю прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_7 , представника особи, яка подала скаргу ОСОБА_8 ,

розглянувши матеріали провадження у скарзі за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2015 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_9 на бездіяльність слідчого СУФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві ОСОБА_7 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2015 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_9 на бездіяльність слідчого СУФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві ОСОБА_7 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України.

На обґрунтування слідчий суддя послався на те, що відповідно до проведеної перевірки бази загального документообігу суду встановлено, що 8 липня 2015 року у провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого СУФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві ОСОБА_7 , погоджене зі старшим прокурором прокуратури Шевченківського району міста Києва ОСОБА_6 по матеріалам кримінального провадження № 0000114 про арешт майна, а тому бездіяльності слідчого, яку може бути оскаржено до слідчого судді у цьому випадку не вчинено.

Не погодившись зі вказаним рішенням, ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій ретельно викладає обставини проведення 6 липня 2015 року обшуку та вилучення при цьому майна, в тому числі, і коштів, які належать йому особисто.

Слідчий зобов`язаний був не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна подати клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, інакше це майно має бути негайно повернуто особі, у якої його вилучили. Натомість, наголошує апелянт, слідчий звернувся до слідчого судді з таким клопотанням лише 8 липня 2015 року, тобто з пропуском встановленого строку, а тому слідчий суддя мав розглянути по суті його скаргу, а не відмовляти у відкритті провадження.

Крім того, ОСОБА_9 ґрунтовно мотивує належність вилучених коштів у гривнях та іноземній валюті саме йому і на цих підставах просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого повернути йому згадані грошові кошти.

Заслухавши доповідь судді, виступ представника апелянта на підтримку апеляційних вимог, а прокурора і слідчого проти їх задоволення, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи сторін в сукупності з матеріалами провадження у скарзі та додатково наданими прокурором і слідчим відомостями, судова колегія визнає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як видно з матеріалів провадження у скарзі та додатково наданих прокурором в апеляційне засідання копій постанови про визнання предметів та документів речовими доказами та залучення їх до матеріалів кримінального провадження від 7 липня 2015 року і ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 липня 2015 року, якою, крім всього, було поновлено пропущений з поважних причин строк звернення слідчого з клопотанням, всі вилучені під час обшуку 6 липня 2015 року грошові кошти були визнані слідчим речовими доказами у справі, а тому з 7 липня 2015 року вказані грошові кошти перестали бути тимчасово вилученим майном.

Та обставина, що слідчий за погодженням із прокурором звернувся з клопотанням про арешт згаданих грошових коштів до слідчого судді лише 8 липня 2015 року, всупереч міркуванням апелянта, у цьому конкретному випадку не може бути розцінена як підстава для негайного повернення цих коштів йому на підставах ст. 169 КПК України, бо від 16 липня 2015 року на них накладено арешт ухвалою слідчого судді., а тому апелянту належало керуватися положеннями ст. 174 КПК України, яка передбачає інший порядок розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Тим часом, слідчий суддя, розглядаючи 10 липня 2015 року скаргу ОСОБА_9 та встановивши, що питання відносно арешту майна вирішено, замість вирішення скарги по суті прийняв помилкове рішення про відмову у відкритті провадження за цією скаргою.

Отже, в цій частині апеляційна скарга ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а оскаржену ним ухвалу слідчого судді від 10 липня 2015 року слід скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні його скарги.

При цьому судова колегія має на увазі також те, що ОСОБА_9 не позбавлений на цей час права захищати свої права та законні інтереси в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2015 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_9 на бездіяльність слідчого СУФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві ОСОБА_7 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Вказану ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_9 на бездіяльність слідчого ОСОБА_7 .

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді: