Справа № 295/9481/13-к
УХВАЛА

Іменем України

28.06.2013 р. м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира Корицька В.О.,

розглянувши клопотання слідчого СВ Богунського РВ УМВСУ у Житомирській області

ОСОБА_1 про тимчасовий доступ до речей і документів та додані до нього матеріали

в рамках кримінального провадження від 07.06.2013 р. за № 0001865,

погодженого старшим прокурором прокуратури міста Житомира ОСОБА_2,

встановив:

У клопотанні слідчий зазначає, що 07.06.2013 р. працівниками міліції по вулиці Щорса у місті Житомирі було виявлено автомобіль НОМЕР_1, номер кузова: VF1C57JOF15570470, який із встановленими на ньому державними номерними знаками на території України не значиться.

Слідчий просить надати тимчасовий доступ до вищевказаного автомобіля із можливістю його вилучення. Обґрунтовуючи заявлене клопотання слідчий вказав на необхідність проведення комплексу експертиз.

Розгляд даного клопотання проведено за відсутності особи, у володінні якої перебуває згаданий вище автомобіль.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

У відповідності до положень частини першої статей 159, 160 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Згідно вимог пункту сьомого частини другої ст. 160 КПК України у клопотанні, серед іншого, зазначається обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Крім того, відповідно норм, вказаних у ч. 7 ст. 163 цього ж Кодексу слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Отже, за своєю природою тимчасовий доступ до речей і документів є примусовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується лише в тих випадках, коли іншими заходами публічні завдання кримінального провадження досягнути неможливо.

У відповідності до ч.ч. 4 і 5 статті 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобовязаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі та документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно до ч.ч. 1 і 2 статті 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що стороною обвинувачення не доведена можливість без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, зокрема, не вчинено дій у порядку наведеної вище ч. 2 ст. 93 КПК України, направлених на витребування та отримання речей, а саме: автомобіля, про який йдеться у заявленому клопотанні, слідчий суддя вважає, що застосування примусових заходів забезпечення кримінального провадження є передчасним.

За таких обставин, виходячи з того, що слідчим не використані надані КПК України процесуальні можливості отримання відомостей в позасудовому порядку, у задоволенні даного клопотання належить відмовити.

Керуючись статтями 160, 163, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Розяснити, що відмова у задоволенні клопотання не позбавляє сторону кримінального провадження звернутися із аналогічним клопотанням до слідчого судді після вчинення процесуальних дій, передбачених частиною другою статті 93 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя В.О. Корицька