АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/930/15 Справа № 703/2886/13-к Категорія: ст. ст. 172, 173 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

представника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 вересня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про скасування арешту.

Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 листопада 2014 року ОСОБА_9 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Дружина засудженого ОСОБА_8 звернулась до суду з клопотанням, в якому просить повернути їй автомобіль «Міцубісі Ланцер», № НОМЕР_1 , 2008 року випуску посилаючись на те, що автомобіль перебуває під арештом в Смілянському МВ, хоча згідно рішення Смілянського міськрайонного суду від 02.09.2015 року проведено розподіл подружнього майна між нею та засудженим ОСОБА_9 і вказаним рішенням суд визнав за нею право власності на нього.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2015 року в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про скасування арешту накладеного на автомобіль «Міцубісі Ланцер» д.н. НОМЕР_1 та повернення їй вказаного автомобіля відмовлено, з посиланням на те, що на даний час в провадженні Смілянського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа № 2/703/547/15 за позовом потерпілої ОСОБА_10 до страхової компанії «ТАС» та засудженого ОСОБА_9 про відшкодування шкоди, розгляд якої не завершено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 , вказала, що не погоджується з даним рішенням суду, оскільки вказаний вище транспортний засіб з дня його придбання не є спільною сумісною власністю подружжя, а є її особистою приватною власністю і судом першої інстанції помилково зроблено висновок, що даний автомобіль може слугувати запорукою виконання засудженим ОСОБА_9 рішення суду по цивільній справі про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за позовом потерпілої ОСОБА_10 .Просить скасувати ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2015 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання щодо повернення автомобіля «Міцубісі Ланцер» д.н. НОМЕР_1 знявши з нього обмеження у виді арешту.

До початку судового розгляду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 подав заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_8 просив залишити її без задоволення, а ухвалу Смілянського міськрайонного суду від 28.09.2015 року без змін.

Заслухавши доповідь судді, представника заявниці ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_12 , який підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, що в ній наведені, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 , вивчивши матеріали провадження та перевіривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд неналежно дотримався згаданих вимог закону і ухвалив незаконне рішення з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З матеріалів судового провадження вбачається, що в ході досудового слідства у кримінальній справі відносно ОСОБА_9 згаданий автомобіль було визнано речовим доказом і згідно ухвали Смілянського міськрайонного суду від 24.04.2013 року на нього накладено арешт.

Згідно вироку Смілянського міськрайонного суду від 04.11.2014 року відносно ОСОБА_9 суд залишив арешт на автомобіль «Міцубісі Ланцер» д.н. НОМЕР_1 в силі, з посиланням на те, що потерпілою стороною було заявлено цивільний позов, який ОСОБА_9 не визнавав. У той же час цим же вироком суду цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 відповідно в частково було залишено без розгляду, а частково в задоволенні позовних вимог потерпілої було відмовлено, незважаючи на те, що згідно ч.4 ст. 176 КПК України суд скасовує арешт майна зокрема у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2015 року про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ визнано, що автомобіль марки «Міцубісі Ланцер» білого кольору, 2008 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , належить ОСОБА_8 на праві особистої приватної власності, кошти на купівлю якого були отримані скаржницею в дар від її сестри ОСОБА_13 , тобто належали їй особисто.

Відповідно до ст. ст. 537, 539 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, в тому числі про долю речових доказів та зняття арешту з майна за клопотанням зокрема власника майна, на яке накладено арешт..

На зазначені обставини при розгляді клопотання ОСОБА_8 суд не звернув уваги, в супереч яким безпідставно залишив клопотання останнього про скасування арешту на майно без задоволення, та помилково зробив висновок, що даний автомобіль може слугувати запорукою виконання засудженим ОСОБА_9 можливого рішення суду по цивільній справі про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за позовом потерпілої ОСОБА_10 , оскільки тим самим будуть порушені права ОСОБА_8 , зокрема передбачене ст. 41 Конституції України (норма прямої дії) право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (право приватної власності), якого ніхто не може бути протиправно позбавлений

Керуючись ст. ст. 174, 537, 539, 405, 407, 409, 411, 413, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 вересня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про скасування арешту на автомобіль «Міцубісі Ланцер» д.н. НОМЕР_1 скасувати.

Клопотання ОСОБА_8 задовольнити.

Накладений згідно ухвали Смілянського міськрайонного суду від 24.04.2013 року арешт на автомобіль «Міцубісі Ланцер» д.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 , скасувати

Ухвала апеляційної інстанції вступає в законну силу з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення

Головуючий :

Судді :