УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

провівши в приміщені суду в м. Києві відкрите підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008072 від 27 червня 2014 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Восьмої, Томської обл., Російської Федерації, не працюючого, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 18.11.1983р. Жовтоводським міськсудом Дніпропетровської обл., за ч. 2 ст. 140 КК України до 3 років п/волі; 01.12.1986р. Тернівським міськсудом Дніпропетровської обл., за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 142, ч. 1 ст. 215-3, ст. 42 КК України (в редакції 1960 р.) до 4 років 6 міс. п/волі; 13.08.1991р. Тернівським міськсудом Дніпропетровської обл. за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 142, ч. 1 ст. 215-3, ст. 42 КК України (в редакції 1960 р.) до 8 років п/волі, 20.10.1999 р. Петрівським райсудом Кіровоградської обл. за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 5 років п/волі, 30.03.2004 р. переглянуто вирок та призначено покарання 6 років п/волі; 23.10.2003р. Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської обл., за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років п/волі, апеляційним судом Кіровоградської обл. 17.02.2004 р. вирок скасовано, 30.03.2004 р. переглянуто вирок Знамянським міськрайонним судом Кіровоградської обл. та призначено покарання за ч. 3 ст.185, ст. 70 КК України на 6 років п/волі; 11.06.2010 р. Ленінським райсудом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років п/волі, звільнився 12.07.2013 року на підставі постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.07.2013 року умовно достроково, невідбутий строк 8 місяців 22 дні,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в:
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.09.2015 року вирок Дніпровського районного суду м.Києва від 02 грудня 2015 року скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст.187, ч. 1 ст. 357 КК України зі стадії підготовчого засідання.
Вищевказане кримінальне провадження, згідно автоматизованої системи документообігу суду передано головуючому судді 26 жовтня 2015 року.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києвавід 27 жовтня 2015 року у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 04 листопада 2015 року о 12 годині 00 хвилин за участю сторін кримінального провадження.
Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за можливе призначення справи до судового розгляду та заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме останній може ухилятися від суду, чинити тиск на потерпілу та свідків, продовжити займатись злочинною діяльністю.
Потерпілий ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений.
Захисник ОСОБА_4 заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та просив обвинувальний акт повернути прокурору. Запобіжний захід просив змінити на більш мякий, що не пов`язаний з триманням під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав свого захисника та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш мякий.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановлену цим Кодексом.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, оскільки в даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини справи, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, котрий йому інкримінуються.
Таким чином, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону зазначеній особі фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні відповідного злочину, що унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження та можливість забезпечення справедливого судового розгляду відповідно до Європейської Конвенції з прав людини, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, п.3,7 ч.2 ст. 291 КПК України,

При вирішенні клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу суд виходив з наступного.
Згідно ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня застосування до обвинуваченого судом запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вирішуючи вказане питання судом враховується той факт, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, один із яких є тяжким, та передбачає покарання на строк до 10 років позбавлення волі, офіційно не працює, раніше судимий за вчинення, у тому числі, корисливих злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, а тому, приходить до висновку про наявність обставин, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може ухилитись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на осіб, які підлягають виклику в судове засідання для допиту в якості потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому для запобігання вказаних ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора і продовження ОСОБА_5 строку запобіжного заходу ще на 60 днів.
За таких обставин, судом не вбачається підстав для задоволення клопотань захисту в інтересах ОСОБА_5 щодо зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 314-316, 331, 369 КПК України, суд,
у х в а л и в:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008072 від 27 червня 2014 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України та додані до нього документи, повернути старшому прокурору прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_7 для виконання вимог зазначених в мотивувальній частині ухвали.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.
Продовжити застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді триманні під вартою в Київському СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області строком на 60 днів, тобто до 02 січня 2016 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення..
Суддя: