Провадження № 1-кп/742/162/15
Єдиний унікальний № 742/2292/15-к
ВИРОК
Іменем України
15 вересня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
за участю: обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,

педагог ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001020 по обвинуваченню ОСОБА_9 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Ладан Прилуцького району Чернігівської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, раніше не судимого, працюючого приватним підприємцем, мешканця АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2014 року, близько 09 години 40 хвилин, за адресою АДРЕСА_2 між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виникла словесна перепалка, в ході якої ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 декілька ударів ногами в область живота, а також декілька ударів руками та ногами в область шиї, спини та грудної клітки, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синця передньої черевної стінки справа, три садна по попередній поверхні середньої третини правої гомілки, що згідно висновку судово-медичної експертизи №369 від 08.08.2014 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням свою вину не визнав та пояснив, що дійсно між ним та ОСОБА_6 07.08.2014 р. виникла сварка через те, що потерпілий своїм автомобілем частково перегородив проїзд до буд. АДРЕСА_3 , чим створив певні незручності, бо ОСОБА_9 на прохання ОСОБА_10 та разом з ним, терміново було необхідно підвезти будматеріали до цього будинку, і коли він об`їжджав автомобіль потерпілого, останній почав кричати, та вийшовши з автомобіля підбіг до ОСОБА_9 погрожуючи словесно та махаючи перед його обличчям паперами, однак на його погрози ОСОБА_4 не реагував, та розвантаживши будматеріали поїхав у своїх справа але ніяких тілесних ушкоджень потерпілому не заподіював і пояснити їх наявність та походження не може. Зважаючи на заперечення нанесення тілесних ушкоджень та невизнання своєї вини обвинувачений не визнав і цивільного позову потерпілого.

Суд не може прийняти до уваги пояснення ОСОБА_9 про непричетність його до наявних у потерпілого тілесних ушкоджень, та вважає, що невизнання вини з боку обвинуваченого є лише захисною версією з метою уникнути покарання за вчинений злочин, а його винуватість у вчиненому підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив обставини сварки між ним та обвинуваченим, під час якої, обвинувачений наніс йому декілька ударів ногами по тулубу та руками в ділянку шиї. Зважаючи на ті обставини, що наявність тілесних ушкоджень спричинили йому моральних та фізичних страждань, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, почуття образи, приниження гідності, а тому потерпілий підтримав свою позовну заяву про відшкодування на його користь заподіяної моральної шкоди, яку він оцінив у розмірі 15000 грн.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , пояснила, що 07.08.2014 року в АДРЕСА_3 вона була свідком сварки між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , під час якої обвинувачений наніс 2-3 удари потерпілому в область паха.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що фактично була очевидицею того, як ОСОБА_4 нападав на ОСОБА_6 під час їхньої сварки заподіяв удари потерпілому кулаками, у свою чергу потерпілий захищаючись відскакував.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , пояснили суду, що ОСОБА_4 не завдавав тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого від 18 березня 2014 року з фототаблицею до нього (а.п.67-69) вбачається, що підчас проведення слідчого експерименту потерпілий показав у який спосіб та в які місця обвинувачений наносив йому тілесні ушкодження.

Висновком судово-медичної експертизи від 08.08.2014 року №369, встановлено, що ОСОБА_6 було заподіяно синець передньої черевної стінки справа, три садна по попередній поверхні середньої третини правої гомілки, які, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження утворилися в результаті дії тупого предмету (предметів), та виявлені ушкодження могли утворитися 07.08.2014 року (а.п. 16-17).

За висновком експерта № 173 від 26.06.2015 року встановлено, що за наявними судово-медичними даними не можливо виключити того, що тілесні ушкодження у ОСОБА_6 могли утворитись при самостійному падінні потерпілого з положення стоя (а.п.161-162).

Аналізуючи досліджені судом докази у своїй сукупності , суд бере до уваги показання потерпілого і свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які узгоджуються з висновком судово-медичних експертиз і іншим фактичним обставинам справи, не приймаючи до уваги показання обвинуваченого по справі ОСОБА_4 ,свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , як малоймовірні.

Оцінюючи наведене в сукупності суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_9 за ч.1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, кваліфіковано вірно, а його вина у вчиненому доведена зібраними доказами по справі.

Потерпілим по справі ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди на суму 15000 грн. Суд вважає, що потерпілим надано достатньо доказів заподіяння йому моральної шкоди, однак її розмір є значно завищений з врахуванням обставин справи, а тому вважає, що такий підлягає до часткового задоволення.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, раніше не судимий (а.с. 91), на обліку в КВІ Прилуцького району не перебуває (а.п.93), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 86), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.п. 88,90).

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , відповідно до ст.ст.66,67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України та вважає можливим його перевиховання і виправлення без ізоляції від суспільства, та призначити покарання у вигляді штрафу. Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят)грн.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 10000 (десять тисяч) грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, а в іншій частині позову відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів через Прилуцький міськрайонний суд.

Копію вироку негайно вручити засудженому, потерпілому та прокурору.

Суддя: