Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/2423/15-к
провадження № 1-кп/632/220/15

07 грудня 2015 р.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2015 року м. Первомайський
Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кіптівка Первомайського району Харківської області, українця, громадянина України, з початковою загальною освітою, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, маючого дитину 2006 року народження, засудженого 11 березня 2010 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік; 19 квітня 2012 року цим же судом за ч. 2 ст. 297, ч. 1 ст. 152, ст. 71 КК України до п`яти років позбавлення волі. Звільненого 27 серпня 2015 року згідно ухвали Жовтневого районного суду міста Харкова від 19 серпня 2015 року умовно достроково на п`ять місяців і десять днів; 28 жовтня 2015 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до одного року і шести місяців позбавлення волі, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
26 вересня 2015 року о десятій годині ОСОБА_5 , перебуваючи на території центрального ринку, який знаходиться в 1-2 мікрорайоні міста Первомайський Харківської області, маючи умисел на вчинення крадіжки, діючи із корисливих мотивів, повторно, таємно викрав зі стелажу торгівельного кіоску № 55 два велюрових покривала, загальною вартістю 800 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з викраденим майном зник, обернувши його на свою користь, а в подальшому продав не встановленій особі за 150 гривень.
В цей же день близько десятої години тридцяти хвилин у ОСОБА_5 який продовжував знаходитися на території центрального ринку, розташованого в 1-2 мікрорайоні міста Первомайський Харківської області, знову виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, діючи із корисливих мотивів, обвинувачений прибув до торгівельного кіоску № 55, де став повторно вчиняти крадіжку велюрового покривала, вартістю 400 гривень, яке належало потерпілому ОСОБА_4 , взявши його зі стелажу.
Під час вчинення таємного викрадення чужого майна ОСОБА_5 був помічений ОСОБА_6 , яка зробила йому зауваження і стала вимагати у обвинуваченого, щоб він повернув викрадене майно, внаслідок чого його дії з таємного переросли у відкрите викрадення чужого майна.
ОСОБА_5 , розуміючи, що викритий, продовжив свої протиправні дії щодо відкритого викрадення чужого майна, не реагуючи на вимоги ОСОБА_6 почав тікати з місця вчинення злочину з викраденим покривалом.
ОСОБА_6 побігла за обвинуваченим, наздогнала останнього та утримувала його до приходу ОСОБА_7 , яка забрала у ОСОБА_5 викрадене майно.
Таким чином обвинувачений виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 ..
ОСОБА_5 свою вину у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, та у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна, вчиненому повторно, визнав повністю. Про обставини скоєного дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеному в описовій частині вироку і пояснив, що вранці 26 вересня 2015 року він знаходився на території центрального ринку міста Первомайський. Проходячи повз торгівельні ряди побачив на одному з них покривала. В цей момент у нього виник умисел на таємне викрадення вказаного майна. Реалізуючи задумане, діючи із корисливих мотивів, переконавшись, що його ніхто не бачить, він таємно викрав два велюрових покривала, взявши їх зі стелажу на торгівельному місці. Викрадене майно продав за 150 гривень.
Продовжуючи знаходитись на території центрального ринку, через незначний проміжок часу він знову проходив повз торгівельні ряди, звідки вчинив крадіжку. Оскільки біля зазначеного торгового місця нікого не було, у нього виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна велюрового покривала.
Реалізуючи свій умисел він таємно заволодів вказаним майном, взявши його зі стелажу, однак був помічений сторонньою особою, яка стала вимагати у нього повернути викрадене.
Розуміючи, що його викрили, він продовжив свої протиправні дії щодо відкритого викрадення чужого майна, не реагуючи на вимоги ОСОБА_6 почав тікати з місця вчинення злочину з викраденим покривалом, однак в подальшому був затриманий сторонніми особами і охороною ринку.

Враховуючи те, що обвинувачений та потерпілий не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють їх зміст, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують останнього.
Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 в повному обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує його дії: за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує, що згідно ст. 12 КК України вчинений злочин середньої тяжкості та закінчений замах на тяжкий злочин, сукупність всіх обставин, які характеризують злочинні діяння, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що обвинувачений в цілому характеризується незадовільно.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що справедливим покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження нових злочинів є позбавлення волі, передбачене санкціями ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.
ОСОБА_5 27 серпня 2015 року був умовно достроково звільнений від відбування покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19 квітня 2012 року.
28 жовтня 2015 року ОСОБА_5 був засуджений цим же судом за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року і трьох місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до зазначеного покарання частково приєднане невідбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19 квітня 2012 року і за сукупністю вироків остаточно визначене покарання у виді позбавлення волі строком на один рік і шість місяців.

В даній справі кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, були вчинені обвинуваченим до постановлення попереднього вироку суду.
Тому суд, керуючись ч. 4 ст. 70 КК України, приходить до висновку про визначення обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 368 гривень 28 коп., відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, п. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_5 на користь держави.
Речові докази покривало, відповідно до п. 5 ч. 9. ст. 100 КПК України необхідно повернути потерпілому ОСОБА_4 ; грошові кошти в сумі 131 гривня, відповідно до п. 6 ч. 9. ст. 100 КПК України конфіскувати.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не обирався.
Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 і ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки;
- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком і попереднім вороком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 жовтня 2015 року, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки і один місяць.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 368 гривень 28 коп., відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, п. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.
Речові докази покривало, відповідно до п. 5 ч. 9. ст. 100 КПК України повернути потерпілому ОСОБА_4 ; грошові кошти в сумі 131 гривня, відповідно до п. 6 ч. 9. ст. 100 КПК України конфіскувати.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 жовтня 2015 року.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1