справа № 1-40/2011
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

при секретарі Пономаренко Д.О.,

за участю прокурора Гризуна С.В., Міненко А. О, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальну справу щодо

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 ]Київської області, вул. Жовтнева-16, громадянина України, |українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, працюючого охоронником у ] ВАТ «Укргідроенерго» філія «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС», і раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

встановив:

5 червня 2009 року приблизно о 8 год. на пасовище в с. Сувид Вишгородського району Київської області, що за городом ОСОБА_3 по вул. Жовтневій-13, вивів свого коня. В цей час зі свого двору за вищевказаною адресою вивела на це пасовище свою козу ОСОБА_3 яка попросила ОСОБА_2, з яким вони протягом десяти останніх років перебувають в неприязних стосунках, перевести свого коня подалі від її кози, на що ОСОБА_4 відмовився, в результаті чого між ними виникла сварка. Під час сварки ОСОБА_3 підійшла до коня ОСОБА_4 і намагалася відвязати його, щоб перепнути далі. В цей час ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_3 і умисно наніс їй удар кулаком в ліву частину тулуба, спричинивши їй тілесне ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 103/Д/83 осв.-2009 від 02.11.2009, вказаними діями ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину за предявленим обвинуваченням не визнав та показав, що 05.06.2009 року приблизно о 7 години ранку він вивів коня десь за 200 метрів від городу ОСОБА_3 ОСОБА_3 це не сподобалось. Вона підійшла до нього та почала витягати шкворінь який був припнутий його кінь. Він сказав їй щоб вона не чіпала шкворня. ОСОБА_3 нахилилась над шкворнем, щоб його витягнути, а там був трос на якому привязаний кінь. Кінь побіг та зачепив ОСОБА_3 тросом. Після чого ОСОБА_3 зачепилась за трос та впала, піднялась, почала кричати та пішла до своєї хати. На той час з ним був ОСОБА_5, який стояв поруч.

Потерпіла ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що останні роки у неї тривають неприязні стосунки з сусідом ОСОБА_2 05.06.2009 року, приблизно о 8 годині ранку вона вивела на город біля свого будинку пастись свою козу. В цей час на це місце привів пастись свого коня ОСОБА_2, якого вона попросила перепнути свого коня трішки далі, на що він відмовився і відійшов до свого товариша ОСОБА_5 Вона вирішила сама перепнути коня ОСОБА_2, тому почала сама витягувати шкворінь, до якого був припнутий кінь ОСОБА_2 В цей час до неї підбіг ОСОБА_2 і вдарив її кулаком правої руки в ліву частину тулуба, ухопивши її лівою рукою за одяг. Від удару вона відчула сильний біль в ребрах зліва, від чого впала на лівий бік. Коли вона падала, ОСОБА_2 намагався вдарити її ще раз рукою в обличчя, але промахнувся. Добравшись до хати зателефонувала своїй дочці ОСОБА_6, якій все розповіла. Того ж дня потерпіла звернулася до Вишгородської ЦРЛ. З даного приводу вона зверталась в міліцію.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що її мати ОСОБА_3 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. З ОСОБА_3 по сусідству проживає ОСОБА_2, з яким у її мати склались неприязні стосунки. 05.06.2009 року

о 8 годині ранку вона знаходилась в м. Києві. їй зателефонувала мати, яка плакала та казала, що її побив ОСОБА_2 Вона приїхала та відвезла мати до лікарні. На рентгенівському знімку було виявлено перелом ребра з ліва. Мама розповіла, що їй погано, бо її побив ОСОБА_2 вдарив її в лице та в бік.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона проживає в м. Києві разом з чоловіком та малолітніми дітьми. У с. Сувид Вишгородського району Київської області проживає бабуся її чоловіка ОСОБА_3 05.06.2009 року вона знаходилась в селі з дитиною у бабусі ОСОБА_3 Дитина спала у колясці. Коли подивилась у вікно то побачила, як ОСОБА_2 схопив ОСОБА_3 за обличчя і ударив в бік правою рукою. ОСОБА_3 упала на коліна і ОСОБА_2 знову ударив її в обличчя. З підсудним разом був чоловік, після чого вони пішли. Вона вибігла з хати на вулицю та побігла до ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що 05.06.2009 року корови виганялись на вигонку. Він пішов в магазин. Коли підійшов до ОСОБА_9, побачив - скандал між ним та ОСОБА_3 Прийшла ОСОБА_3 і сказала, що вона тут козу пасе та почала відвязувати коня ОСОБА_2 ОСОБА_3 взагалі не падала та ніхто її не бив.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що 05.06.2009 року, коли він був вдома у ОСОБА_3 Він бачив, як ОСОБА_3 впала і від неї в цей час відходив чоловік. Самого конфлікту та як наносили удари не бачив.

У судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_11, підтвердив достовірність своїх висновків та виключив можливість виникнення виявлених у потерпілої ушкоджень, внаслідок падіння з висоти власного росту.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді голови Сувидської сільської ради з 2006 року. Йому відомо, що між його односельчанами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 склались неприязні стосунки. В червні 2009 року до нього в сільраду, прийшла ОСОБА_3, яка повідомила, що її побив ОСОБА_2 і вона буде зі своєю донькою знімати побої, що вона погано себе почуває. Після цього він розмовляв з ОСОБА_2 з цього приводу, але той сказав, що не бив ОСОБА_3

Незважаючи на невизнання своєї вини підсудним суд, дослідивши показання останнього, вислухавши показання потерпілого та свідків, дослідивши інші докази у справі вважає, що вина підсудного у вчиненні злочину доведена.

Під час досудового та судового слідства підсудний ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_5 давали суперечливі показання ніби ОСОБА_3 сама впала та ніхто її не бив.

Дані покази спростовуються показами потерпілої та свідка ОСОБА_7, що вина ОСОБА_2 в скоєнні вищевказаного злочину, крім того підтверджується повністю зібраними досудовим слідством доказами, які містяться в матеріалах кримінальної справи, зокрема: висновком судово-медичної експертизи № 103/Д/№83 осв. 2009, від 02.11.2009 року, згідне якого при судово-медичному освідуванні гр. ОСОБА_3 05.06.2009року були виявлені наступні ушкодження: між лівими передньою і середньою підпахвовою лініями в проекції 6-8-го ребер ділянка обмеженої припухлості м'яких тканин невизначеної форми розміром 10,5x6,5 см, болісний при пальпації, на фоні якого вбачається крововилив невизначеної форми синюшного кольору розміром 2,3x1,8 см. Згідно даних наданої медичної документації гр. ОСОБА_3 05.06.2009року зверталась до травмпункту, де їй було встановлено діагноз: «Забій грудної клітки зліва, підшкірна гематома». З 17.06.2009року по 21.06.2009року ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні в КМКЛ № 8, де їй було встановлено діагноз: «Перелом 10 ребра зліва. Забій грудної клітки зліва. Хронічний бронхіт. Пневмосклероз.». Надані рентгенограми від 05.06.2009р. та від 17.06.2009р. були консультовані консультантом-рентгєнологом КОБ СМЕ. Згідно його висновку № 588/2 від 26.10.2009: «Перелом 10-го ребра зліва. По терміну відповідає даті травми». Такого характеру тілесні ушкодження, з урахуванням Висновку консультанта, могли виникнути від дії тупого предмету, можливо в термін і за обставин, вказаних в постанові, на що вказує їх характер і дані наданої медичної документації, та, в своїй сукупності, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки для повного зрощування даного перелому необхідний строк понад 21 день. При проведенні даної експертизи експерт керувався постановою суду про призначення судово-медичної експертизи, згідно якої експерту було відомо, що ОСОБА_2 вдарив ОСОБА_3 рукою в грудну клітку. Крім цього експерт керувався і медичною документацією ОСОБА_3 (а.с. 59-60); висновком додаткової судово-медичної експертизи № 86/Д/№103/Д/№83 осв. від 05.10.2010 року, згідно якого не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень, які виявлено у ОСОБА_3, за обставин, вказаних

ОСОБА_3 та ОСОБА_7 при відтворенні обстановки та обставин події (а.с. 93); протоколом очної ставки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, під час якої вони обидва підтвердили свої показання, які давали на досудовому слідстві і наполягли на своїх показаннях (а.с. 104-105); протокол очної ставки між ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_13, під час якої ОСОБА_13 вказала на ОСОБА_2, як на того, що 05.06.2009 року вдарив ОСОБА_3 Також вони і підтвердили свої показання, які давали раніше і наполягли на них (а.с. 106-107).

За таких підстав показання підсудного не можуть бути прийняті до уваги, як ті, що спростовують заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень за встановлених у справі обставин.

Аналізуючи досліджені докази й показання підсудного, який стверджував, що насильницьких ; дій до потерпілої не застосовував і тілесних ушкоджень їй заподіяти не міг, суд вважає, що дані показання на матеріалах справи не ґрунтуються і ним не відповідають.

У той же час суд зазначає, що показання потерпілої та свідка ОСОБА_13 узгоджуються між собою та з іншими доказами, які доповнюють один одного і в повній мірі підтверджують обставини предявленого обвинувачення.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_2 в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень та кваліфікує його злочинні дії за ч. 1 ст. 122 КК України.

При призначенні підсудному покарання, суд враховує конкретні обставини справи та вчинення ним уперше злочину середньої тяжкості, дані про його особу, який раніше не судимий, має постійне місце роботи, характеризується по місцю проживанню та місцю роботи позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що помякшує покарання, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку. .

З огляду на зазначене суд вважає необхідним призначити підсудному покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі.

Однак, суд приходить до висновку про можливість його перевиховання та виправлення без ізоляції від суспільства, у зв'язку з чим вважає за необхідне застосувати до нього ст. 75 КК України.

Вирішуючи заявлений потерпілою цивільний позов про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди на суму 1 415,90грн. та моральної шкоди на суму 7 000,00 грн., суд вважає, що з огляду на глибину перенесених потерпілою душевних страждань, що повязані з ушкодженням здоровя, його ступінь та наслідки, певні вимушені зміни в життєвих планах і стосунках, а також з огляду на засади розумності і справедливості, враховуючи ступінь вини підсудного, а тому визнає доведеним частково від заявлених сум.

На підставі викладеного та керуючись статтями 323 і 324 КПК України,

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання, якщо він на протязі одного року не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 обовязок: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи; періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди - 1 415,90 та моральної шкоди - 2 000,00 грн.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_2 залишити попереднім - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 15 діб з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Суддя О.Д. Рудюк