Провадження № 1-кс/750/3586/15

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 грудня 2015 року м. Чернігів
Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові клопотання прокурора Чернігівської місцевої прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000293 від 02.12.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в :
29.12.2015 р. прокурор місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «Volkswagen Transporter» номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , який відповідно до представлених документів належить ОСОБА_4 , шляхом обмеження права розпоряджатися вказаним транспортним засобом до вирішення справи по суті, мотивуючи тим, що 02.12.2015 р. надійшла заява ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_6 в 2015 р. незаконно заволодів його автомобілем «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_3 , а відповідно у клопотанні вказано, що накладення такого арешту необхідне у зв`язку з тим, що на даний час існує реальний ризик знищення або відчуження майна, оскільки транспортний засіб є предметом злочину.
В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити, з наведених у ньому підстав.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України ОСОБА_4 в судове засідання не викликалась.

Заслухавши доводи прокурора, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, якими обґрунтоване клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання належить відмовити.

Чернігівським відділом поліції ГУ Національної поліції в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000293 від 02.12.2015 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, за фактом незаконного заволодіння ОСОБА_6 в 2015 р. автомобілем «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_7 .

У ч. 1 ст. 170 КПК України визначається коло осіб щодо яких може бути застосований такий захід забезпечення кримінального провадження. А саме арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження, користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Але, жоден із них автором клопотання не зазначений.

Положення ст. 170 КПК України мають обмеження по колу учасників кримінального процесу стосовно котрих може бути застосовано положення цієї статті, тому точка зору автора клопотання щодо визначення ОСОБА_4 , як «добросовісного набувача» з посиланням на норми цивільного права, дійсно може бути застосована в цивільно-правових відносинах, але є помилковою при обґрунтуванні застосування цього заходу забезпечення у даному клопотанні, оскільки довільне розширення кола учасників процесу є фактичним порушенням конституційних прав і свобод громадян.

Більш того, з доданих до клопотання матеріалів, а саме, протоколу допиту ОСОБА_7 , слідує, що автомобіль «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_3 він передав ОСОБА_6 відповідно до домовленості між ними і зазначену дію слідство не розглядає як кримінальне правопорушення, підозра цим особам не пред`являлась.

Тобто, з тексту даного клопотання жодним чином не слідує, що у цьому кримінальному провадженні є така сторона кримінального провадження, виключний перелік котрих передбачений зазначеними вище ч.1 та ч.3 ст. 170 КПК України, стосовно яких є допустимим застосування існуючого виду заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, у зв`язку з чим накладення арешту на вказане майно на даний час є неможливим, відповідно до приведених вище норм КПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пп. 2,3 ч.2 ст. 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Тобто, у вказаній нормі йдеться не лише про необхідність врахування доказів вчинення кримінального правопорушення взагалі, а про достатність доказів вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, тоді як на даний час у кримінальному провадженні такі докази відсутні та суду не надані.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 170-173 КПК України.
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Чернігівської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1