Справа № 731/660/15-к
Провадження № 1-кп/731/4/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2016 року Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Варва кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, зокрема:

вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2010 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

вироком Срібнянського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2011 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 304 КК України до 4 років і 2 місяців позбавлення волі;

вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 8 лютого 2012 року за ч. 1 ст. 383, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років і 2 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 31 липня 2015 року після повного відбуття покарання (у відповідністю зі ст. 89 КК України судимість непогашена у встановленому законом порядку),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 8 лютого 2012 року за ч. 1 ст. 383 КК, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років і 2 місяців позбавлення волі, після повного відбуття покарання та звільнення з місць позбавлення волі, маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин.

Зокрема, у другій половині вересня 2015 року у денний час, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, з метою таємного викрадення чужого майна через вхідну хвіртку, що слугує входом до господарського двору зі сторони присадибної ділянки, проник на територію господарства своєї сусідки ОСОБА_7 , що мешкає в АДРЕСА_1 , яке з усіх сторін огороджене парканом та не має вільного доступу сторонніх осіб, після чого, скориставшись відсутністю власника господарства, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав двигун від автомобіля «ВАЗ-2108» V-1300 см. куб, який знаходився на зберіганні на території господарства поблизу житлового будинку, вартість якого згідно висновку експерта становить 3877 гривень 05 копійок, який належить ОСОБА_4 , після чого викрадений двигун переніс в сарай за місцем свого проживання, частково розукомплектував його, а через декілька днів викрадене майно змушений був видати працівникам міліції.

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням у сховище, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав та пояснив, що будинок, у якому він проживає, розміщений поряд з будинком, де мешкає одинока жінка ОСОБА_7 . У вересні 2015 року в першій половині дня, знаючи наперед, що ОСОБА_7 пішла з дому, з метою викрадення автомобільного двигуна, який зберігався на території її господарства неподалік будинку, зайшов через город в обгороджений з усіх боків парканом двір, звідкіля викрав двигун від легкового автомобіля і переніс у сарай за місцем свого проживання, маючи в подальшому намір змайструвати собі трактор. Кому саме належить даний двигун йому відомо не було, але він знав, що у ОСОБА_7 є дочка ОСОБА_4 , яка мешкає окремо, і що у неї є автомобіль. Через декілька днів до нього додому прийшли працівники міліції, які запитали про двигун. Він пояснив, що двигун знаходиться в сараї, який на той час був частково розібраний ним.

У скоєному щиро кається та просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що в АДРЕСА_1 мешкає її престаріла мати ОСОБА_7 . Разом зі своїм чоловіком вони займалися підприємницькою діяльністю і щотижня бували в її матері та зберігали там легковий автомобіль «ВАЗ -2108». Автомобіль зареєстрований на її ім`я. Років п`ять тому на автомобіль поставили новий двигун, а старий обмотали поліетиленовою плівкою і залишили на зберіганні у дворі приватного будинку її матері, маючи на меті відремонтувати його та використовувати в подальшому за призначенням. Через тяжку хворобу її чоловіка двигун залишався на зберіганні до невизначеного часу. У вересні 2015 року їй зателефонувала її мати ОСОБА_7 та повідомила, що двигун з двору викрадено. За її порадою її мама звернулася до міліції. В ході слідчих дій з`ясувалося, що крадіжку скоїв сусід матері - ОСОБА_6 . Потерпіла також зазначила, що на цей час двигун після втручання ОСОБА_6 знаходиться в розібраному стані і використовувати його за призначенням не можливо. Вважає, що ОСОБА_6 повинен понести суворе покарання.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, його вина підтверджується показаннями допитаної в судовому засіданні ОСОБА_7 , яка пояснила, що ОСОБА_6 бував у її господарстві неодноразово і добре орієнтувався де зберігаються матеріальні цінності. У вересні 2015 року вона помітила, що з двору зник двигун до автомобіля, який залишила в її господарстві її дочка ОСОБА_4 . Підозрюючи у крадіжці ОСОБА_6 , вона звернулася до нього з цим питанням, але у відповідь останній брутально вилаявся на її адресу. Після цього вона звернулася в міліцію і працівники міліції вилучили двигун з сараю, де мешкає ОСОБА_8 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 також підтверджується наданими прокурором та дослідженими у судовому засіданні доказами:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 62, 63);

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 , з якої вбачається, що з її господарства було викрадено двигун (а.с. 64-65);

- протоколом огляду місця події та доданими до них фото таблицями, з яких вбачається, що двір господарства був обгороджений парканом (а.с. 66-76);

- протоколом огляду місця події від 28 вересня 2015 року, з якого вбачається, що викрадений двигун від автомобіля в розібраному стані виявлено в сараї за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 (а.с. 77-84);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання (а.с. 87-89);

- висновком автотоварознавчої експертизи, згідно якої вартість викрадено двигуна від автомобіля марки ВАЗ-2108 V-1300 p з урахуванням відсотку зношення на момент скоєння кримінального правопорушення становить 3877,05 грн. (а.с. 96-97;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 2 листопада 2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 здатен самостійно перенести двигун на певну відстань (а.с. 99-108);

- довідкою про судимість, з якої вбачається, що ОСОБА_6 4 рази був раніше судимий (а.с. 124).

Суд визнає зазначені докази належними та допустимими. Посилання сторони захисту на ту обставину, що слідчим органу досудового розслідування було порушено норми кримінально-процесуального кодексу України, а саме, що слідчий проводив процесуальні дії без участі захисника в день, коли йому стало відомо про перебування ОСОБА_6 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. З матеріалів провадження вбачається, що слідчі дії 2 листопада 2015 року проводилися послідовно в слід одна за одною, починаючи з 9 години ранку. З довідки Варвинської ЦРЛ про захворювання ОСОБА_6 вбачається, що вона видана також 2 листопада 2015 року. Проте така довідка не могла була видана до початку робочого дня. Проте, як пояснила в судовому засіданні слідча ОСОБА_9 , і цього не заперечував обвинувачений ОСОБА_6 , слідчі дій проводилися в різних місцях одна за одною без перерв. Зазначена обставина засвідчує про можливість надходження довідки з Варвинської ЦРЛ лише після проведення слідчих дій 2 листопада 2015 року і на момент їх проведення слідчому не було відомо про захворювання ОСОБА_6 . За таких обставин суд не вбачає в діях слідчого ОСОБА_9 порушень, на які вказує сторона захисту.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням у сховище, за що він і повинен нести кримінальну відповідальність.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_6 , суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, відбував покарання у виді позбавлення волі з 1 червня 2011 року по 31 липня 2015 року, судимість непогашена. Суд також враховує те, що ОСОБА_6 негативно характеризується за місцем проживання і в короткий проміжок часу після відбування покарання за попередні злочини, вчинив новий, аналогічний злочин. Зазначені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 засвідчують про його небажання стати на шлях виправлення, що становить підвищену суспільну небезпеку.

Суд враховує обставини справи та визнає пом`якшуючими покарання обставинами - активне сприяння слідству, а також стан здоров`я обвинуваченого, який перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра, а обтяжуючою покарання - рецидив злочину.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_6 страждає психічними розладами, проте не настільки вираженими, щоб могли позбавити останнього можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому на момент вчинення злочину він усвідомлював свої дії та керував ними.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, проте не на максимальний строк.

Під час досудового розслідування були понесені судові витрати для проведення експертизи в сумі 245 гривень 52 копійки, а тому їх слід покласти на ОСОБА_6 .

Доля речових доказів підлягає вирішенню у відповідністю з вимогами ст. 100 КПК України.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_4 заявлений не був.

Запобіжні заходи застосовані не були.

Керуючись ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_6 на корись держави 245 гривень 52 копійки, понесених витрат за проведення експертизи.

Речові докази, а саме: блок-картер з маховиком від легкового автомобілю та головку блоку циліндрів від автомобіля «ВАЗ-2108» V-1300 см. куб, які зберігається в камері схову Варвинського РВ УМВС України в Чернігівській області, передати власнику ОСОБА_4 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_6 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1