Порядковий № 1-кп/756/232/16
В И Р О К
іменем України

20 січня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, із неповною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
16.07.2014 року, близько 17 години, ОСОБА_4 домовився із ОСОБА_5 , який засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22.04.2015 року, про таємне викрадення майна ДП «Завод «Генератор». Того ж дня реалізуючи спільний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, близько 23 години, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 прийшли до приміщення ДП «Завод «Генератор», що розташований за адресою : м. Київ, вулиця Полярна, 20, залізли на фасад приміщення, звідки почали знімати алюмінієві листи, що були розміщені на фасаді. Знявши 59 алюмінієвих листів (вартість кожного 30 гривень 40 копійок), а всього на загальну суму 1 793 гривні 66 копійок, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки були зупинені співробітниками міліції.

У разі доведення дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до кінця ДП «Завод «Генератор» могла бути завдана шкода на загальну суму 1 793 гривні 66 копійок.

04.08.2014 року, близько 05 години, ОСОБА_4 за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, реалізуючи умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням до сховища, підійшли до території ДП «Завод «Генератор», що розташований за адресою : м. Київ, вулиця Полярна, 20. У подальшому реалізуючи спільний умисел, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перелізла через паркан, а ОСОБА_4 залишився спостерігати за оточуючою обстановкою. Після чого особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, почала перекидати через паркан ОСОБА_4 майно, що належить ДП «Завод «Генератор», а саме : металопрокат (кут, труба, швеллер) загальною вартістю 500 гривень, заслонки водопровідні (ДУ 50) 4 штуки, загальною вартістю 800 гривень, мідний дріт довжиною 60 метрів, загальною вартістю 7 560 гривень. Проте, довести свій злочинний умисел до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки ОСОБА_4 разом із вказаним вище майном був затриманий співробітниками міліції.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю. Дав показання про те, що влітку 2014 року разом із ОСОБА_5 намагалися викрасти з ДП «Завод «Генератор» алюмінієві листи. Однак, на місці були затримані співробітниками міліції. Через декілька днів він разом із знайомим намагалися викрасти майно заводу, при цьому його знайомий переліз через паркан на територію заводу, звідки кидав йому металопрокат та інше майно. Біля паркану разом із майном заводу він був затриманий співробітниками міліції.

У вчиненому кається, пояснює свої вчинки наркотичною та алкогольною залежністю, на яку страждав на той час. Після вчинення злочинів ОСОБА_4 проходив курси реабілітації та лікування, у зв`язку із чим переосмислив свої вчинки. Про вчинене шкодує, просить суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 по епізоду від 16.07.2014 року повинні бути кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

По епізоду від 04.08.2014 року дії ОСОБА_4 повинні бути кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив незакінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням до сховища.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які законодавцем віднесені до тяжких правопорушень, особу винного та обставину, що пом`якшує його покарання, якою у даному випадку, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні обвинуваченому міри покарання судом враховується його відношення до вчиненного, матеріали, що його характеризують, ті обставини, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліках лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, суспільно корисною працею не займається.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, однак, з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання, та вважає за доцільне призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язку, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання :

- за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і призначити у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку - 1 рік, якщо він протягом визначеного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладений на нього обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1