Справа № 11а-642/ 2010 р. Головуючий: Гулид Р.М.
Категорія: ч.1 ст.286 КК України Доповідач: Валько Н.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року жовтня 12 дня Колегія Суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого: Перетятька В.О.

Суддів: Макойди З.М., Валько Н.М.

прокурора Горин І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляції прокурора Перемишлянського району Львівської області ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 29 березня 2010 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Даним вироком:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово не працюючого, військовозобовязаного, раніше не судимого,-

визнано винним та засуджено за ознаками ч.1 ст.286 КК України до штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 4531,13 грн.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишено без змін підписку про невиїзд.

Вироком суду ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за те, що він, 11 вересня 2006 року, близько 17.00 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем марки «КАМАЗ-5320», р/н 33968РВ з автопричепом марки «ГКБ», р.н. 02921РА, на 15 км. автодороги Рогатин-Куровичі, за с. Мерещів Перемишлянського району Львівської області, в зоні з обмеженою оглядовістю, виконуючи маневр обгону автомобіля-тягача НОМЕР_1, НОМЕР_2, який намагався обігнати трактор, що рухався в попутному напрямку по правій смузі руху, здійснив з ним зіткнення, внаслідок якого пасажир автомобіля «КАМАЗ» ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, чим ОСОБА_3 порушив п.п. 1.2, 1.5, 2.3б, 2.9а, 10.1, 12.1, 12.3, 13.1, 14.6г Правил дорожнього руху України.

На вирок суду прокурор подав апеляцію, вважаючи постановлений судом вирок незаконним, просить його скасувати. У змінах до апеляції прокурор просить вирок суду 1-ї інстанції змінити. При цьому покликається на те, що при засудженні ОСОБА_3 судом не враховано, що злочин був вчинений останнім 11.09.2006 року. Згідно ст.12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_3, є злочином невеликої тяжкості. У відповідності до ч.1 п.2 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності, якщо минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі. З уваги на викладене, апелянт просить вирок відносно ОСОБА_3 змінити, звільнивши його від призначеного покарання на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

У поданій апеляції захисник ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_5 вказує на те, що обвинувачення його підзахисного в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України є незаконним, під час досудового слідства була грубо порушена вимога ст.22 КПК України, де зазначено, що слідчий зобовязаний вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і обєктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого. Крім цього, зазначає, що органами досудового слідства вина ОСОБА_3 в скоєнні вказаного злочину була не доведена, а докази, на яких ґрунтувалась винуватість ОСОБА_3, були сфальсифіковані. Стверджує, що на смугу зустрічного руху ОСОБА_3 змушений був виїхати, щоб не зіткнутись з автопоїздом, який рухався попереду нього та різко почав гальмувати, ніякого маневру обгону він не виконував. Також апелянт зазначає, що досудове слідство проводилось з порушенням вимог ст.22 КПК України та повинне бути визнаним неповним, оскільки, на думку апелянта, не зясовані суттєві обставини, що належать до предмета доказування в даній кримінальній справі; із матеріалів даної справи не можна визначити форму провини і мотиви дій конкретних осіб; залишилися незясованими причини істотних суперечностей у доказах, на яких засноване обвинувачення; не досліджені обставини, що дають підставу притягти до відповідальності інших, причетних до злочину осіб; всебічно неперевірені показання ОСОБА_3, що спростовують обвинувачення; не були перевірені доводи обвинуваченого у свій захист. Просить вирок Перемишлянського районного суду від 29 березня 2010 року скасувати як незаконний та закрити кримінальну справу на підставі п.2 ст.6 КПК України відносно ОСОБА_3, в звязку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, який повністю підтримав апеляцію на вирок суду в контексті поданих змін, просить її задоволити, вивчивши матеріали кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України та проаналізувавши доводи поданих учасниками судового розгляду апеляцій, Колегія Суддів вважає, що апеляція захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 до задоволення не підлягає, апеляцію прокурора слід задоволити повністю.

До даного висновку Колегія Суддів приходить, виходячи із наступного.

Суд 1-ї інстанції, проаналізувавши заявлену позицію підсудним ОСОБА_3, на переконання Колегії Суддів, дійшов вірного переконання про те, що його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України доведена повністю і дії ОСОБА_3 за вказаною нормою Кримінального Закону кваліфіковано вірно.

При цьому, Колегія Суддів вважає, що районним судом вірно взято до уваги:

- показання потерпілого ОСОБА_6, дані ним у ході судового слідства, де останній вказав на те, що 11 вересня 2006 року біля 17 год., він разом з водієм ОСОБА_3 рухаючись а/м марки «Камаз 5320» по дорозі Рогатин Куровичі був свідком того, як засуджений ОСОБА_3 став здійснювати обгін «Рено», який у цей час мав намір здійснити обгін трактора, що здійснював рух попереду. Зауваживши, що по зустрічній смузі наближався а/м «Жигулі», водій «Рено» став пригальмовувати, а, відтак, став пригальмовувати і водій «Камаза», що був завантажений цеглою і знаходився на зустрічній смузі руху. Виходячи із того, що водієм ОСОБА_3, було, на думку потерпілого порушено ПДР України, відбулося зіткнення, внаслідок якого потерпілий отримав тілесні ушкодження;

- показання свідка ОСОБА_7 на досудовому слідстві, який вказав на те, що 11 вересня 2006 року біля 17 год., він, рухаючись а/м «Рено-Магнум» ДН ВС 9487 АА з напівпричепом «Fruehauf» ДН ВС 0221 ХХ, проїхавши с.Мерищів Перемишлянського району Львівської області та зїжджаючи з пагорба, побачив, що попереду у попутному напрямку на швидкості 4-5 км/год. рухається трактор з причепом. Маючи намір його обігнати, ОСОБА_7 включив лівий поворот, проте, побачивши, що навпроти по зустрічній смузі рухається легковий а/м, почав пригальмовувати та зменшувати швидкість і в цей час відчув удар в задню ліву сторону свого напівпричепа, від чого автомобіль почало штовхати на трактор, відтак, він був змушений повернути кермо вліво та виїхати на зустрічну смугу руху.

Вказані показання як потерпілого ОСОБА_6, так і свідка ОСОБА_7 судом правильно покладено в основу вироку, оскільки такі є послідовними, логічними та узгоджуються із матеріалами даної кримінальної справи і спростовують позицію ОСОБА_3 про те, що він змушений був виїхати на зустрічну смугу руху, щоб не зіткнутись із автопоїздом, який рухався попереду нього та різко став гальмувати.

Вірно взято до уваги в якості доказу по справі протокол огляду місця події, із схемою та фототаблицею до нього від 11 вересня 2006 року (а.с.3-7); протоколи огляду транспортних засобів від 11 вересня 2006 року (а.с.12-15); висновок судово-медичної експертизи №379 від 26 жовтня 2006 року (а.с.28); висновок судово-автотехнічної експертизи №1121 від 29 травня 2009 року (а.с.90-103); протоколи відтворення обстановки та обставин події, із прикладеними схемами та фототаблицями (а.с.33-39; 215-220; 40-41; 210-214; 115-120).

На переконання Колегії Суддів, суд 1-ї інстанції дав належну оцінку усім зібраним по справі обєктивним доказам, які з достовірністю стверджують вину засудженого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

За наведених обставин, Колегія Суддів вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

На переконання Колегії Суддів, доводи апеляції захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення такої Колегія Суддів не вбачає.

Щодо апеляції, поданої прокурором, Колегія Суддів вважає за необхідне вказати на наступне.

Як вбачається із матеріалів даної кримінальної справи, суспільно-небезпечне діяння вчинене ОСОБА_3 11 вересня 2006 року.

Відповідно до вимог чинного КК України, злочин, вчинений ОСОБА_3 (ч.1 ст.286 КК України), є злочином невеликої тяжкості (ст.12 КК України).

Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності, якщо минуло 3 (три) роки (у разі вчинення злочину невеликої тяжкості), за який передбачено покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі.

Виходячи із санкції ч.1 ст.286 КК України, за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, законодавцем передбачено призначення покарання у вигляді штрафу від 200 до 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або виправні роботи на строк до 2-х років, або арештом до 6 місяців, або обмеження волі на строк до 3-х років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3-х років або без такого.

З уваги на викладене, Колегія Суддів вважає, що на момент постановлення вироку Перемишлянським районним судом Львівської області відносно ОСОБА_3 поширювалися норми п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Однак, передбачених чинним КК України вимог суд 1-ї інстанції не дотримав, не зясувавши позицію підсудного ОСОБА_3 з цього приводу, постановивши відносно нього вирок із призначенням покарання.

Колегія Суддів вважає, що за наведених обставин судом 1-ї інстанції допущено неправильне застосування кримінального закону у формі незастосування кримінального закону, який підлягав застосуванню, відтак, постановлений відносно ОСОБА_3 вирок підлягає зміні, а ОСОБА_3 звільненню від призначеного судом покарання.

Виходячи із наведеного, подана прокурором апеляція підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 362; 366; 367; 371; 377; 379 КПК України, Колегія Суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляцію захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 29 березня 2010 року залишити без задоволення.

Апеляцію прокурора Перемишлянського району Львівської області на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 29 березня 2010 року задоволити. Вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 29 березня 2010 року відносно ОСОБА_3 змінити, звільнивши ОСОБА_3 від призначеного вироком Перемишлянського районного суду Львівської області покарання на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

В решті даний вирок залишити без змін.

Ухвала виготовлена у нарадчій кімнаті у єдиному примірнику.

С у д д і:

В.О.ОСОБА_8ОСОБА_9Макойда