пр. № 1-кп/759/692/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0005360 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, до затримання працював вантажником в ТОВ «Континент», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:

- 30.09.1994 року Ленінградським районним судом м. Києва за ч.3 ст. 140, ч. 2, 3 ст. 142, ч. 3 ст. 144 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 04.11.2002 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 24.03.2008 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 31.08.2012 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 01.06.2015 року приблизно о 18-00 год., знаходячись по АДРЕСА_2 помітив раніше наочно знайомого йому чоловіка ОСОБА_7 , у якого на шиї знаходився золотий ланцюжок із кулоном, та вирішив повторно відкрито викрасти чуже майно.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_8 , який не здогадувався про його дійсні злочинні наміри та сидів на лавці біля зазначеного будинку, штовхнув останнього з лавки, від чого ОСОБА_8 впав на землю. Подолавши таким чином опір потерпілого, ОСОБА_5 відкрито дістав з його кишені грошові кошти в сумі 200 грн., які сховав до своєї кишені. Після чого ОСОБА_5 обійшов лавку, підійшов до голови ОСОБА_8 , який лежав на землі, прижав його до землі та, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, шляхом ривка зірвав з його шиї золотий ланцюжок з золотим кулоном. Після чого з місця вчинення злочину зник разом з викраденим майном, яким розпорядився за власним розсудом, завдавши потерпілому шкоду в розмірі 25200 грн. та спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, мотиви вчинення злочину, наявність пом`якшуючої покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, раніше неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів, його відношення до скоєного.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні об`єктивні медичні застереження, які унеможливлюють його тримання під вартою, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_5 тільки в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому пов`язаний з такою ізоляцією мінімальний розмір покарання за вчинений ним злочин в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами. Призначаючи обраний вид покарання, суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України

Враховуючи обраний судом вид покарання, достатність підстав вважати, що ОСОБА_5 зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), суд вважає за необхідне залишити до набрання вироком законної сили раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді взяття під варту без зміни.

Долю речових доказів та судових витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 349, 368-371, 373-377 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 01 червня 2015 року з урахуванням строку його фактичного затримання та тримання під вартою у зв`язку з даною справою.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 - тримання під вартою - залишити без зміни і до набрання вироком законної сили утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

-золотий ланцюжок, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 - вважати повернутим за належністю;

-побутовий ніж, який належить на праві власності ОСОБА_9 та зберігається в камері схову Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві, квитанція №1047 повернути за належністю ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення трасологічної експертизи №747 від 15.06.2015 року в сумі 859 (вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 32 коп.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1