Ухвала іменем україни 17 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_21
суддів:ОСОБА_22., ОСОБА_23,
з участю прокурора ОСОБА_24,
засудженого ОСОБА_5,
захисника ОСОБА_6,
розглянувши в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Житомирської області від 26 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Апеляційного суду Житомирськорї області від 26 травня 2015 року

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Вироком вирішено питання стосовно речових доказів та щодо судових витрат.

За вироком апеляційного суду, ОСОБА_5 28 липня 2010 року близько 21.20 год. на невстановленому слідством автомобілі приїхав до будинку АДРЕСА_2 для зустрічі із ОСОБА_7, з якою спільно проживав протягом останнього часу, за адресою: АДРЕСА_1. В той же час до цього будинку на власному автомобілі «Acura» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) під'їхав ОСОБА_8, який перебував у шлюбі з ОСОБА_7 Між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт на ґрунті особистих неприязних стосунків та з ревнощів, в ході якого останній витяг із салону свого автомобіля вогнепальну зброю - пістолет невстановленої моделі, калібру 7,62 мм. (типу «ТТ» або конструктивно аналогічну нарізну зброю), і направив в бік ОСОБА_5

ОСОБА_5, маючи на меті запобігти можливим діям ОСОБА_9, вихопив з рук останнього пістолет, тим самим позбавив останнього можливості скористатися зброєю. Заволодівши таким чином пістолетом, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 Реалізуючи свій злочинний умисел, тримаючи у правій руці пістолет і перебуваючи у безпосередній близькості від ОСОБА_8, цілеспрямовано здійснив з даного пістолета чотири постріли в область життєво-важливих органів останнього (тулуб та по верхніх та нижніх кінцівках), від чого потерпілий впав на ґрунтову дорогу. Таким чином своїми діями ОСОБА_5 умисно наніс потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я і в причинному зв'язку зі смертю не знаходяться (на долонній поверхні лівої кисті та лівій гомілці) та тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого, яка настала внаслідок масивної крововтрати (через вогнепальне поранення лівої сідниці, проникаючого в черевну порожнину з пошкодженням лівої загальної здухвинної артерії).

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить скасувати вирок Апеляційного суду Житомирськорї області від 26 травня 2015 року через істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність признаного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, залишити в силі вирок Черняхівського районного суду Житомирської області, який засудив його за вчинення даного злочину за ст. 119 ч.1 КК України.

В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що його дії необґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України. Вирок апеляційного суду ґрунтується на припущеннях, також судом апеляційної інстанції не було враховано принцип презумпції невинуватості.

Стверджує, що наміру вбивати потерпілого він не мав, а постріли здійснював виключно з метою самозахисту. До того ж, він цілився не по життєво важливих органах (кінцівках), зверху вниз.

Зазначає, що він здійснив два, а не чотири постріли, незважаючи на те, що на місці події було вилучено чотири гільзи. На його думку, вони могли і раніше там знаходитися.

Вказує, що його зникнення з місця події та ненадання потерпілому першої медичної допомоги не може братися до уваги при кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого та його захисника, які підтримали касаційну скаргу ОСОБА_5 та просили скасувати вирок апеляційного суду, думку прокурора, який погодився з доводами касаційної скарги в частині того, що суд апеляційної інстанції лише перерахував докази і дав їм своє трактування, водночас, на думку прокурора, необхідно було провести повне судове слідство, та просила скасувати вирок апеляційного суду і направити справу на новий апеляційний розгляд, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до ст. 398 КПК України 1960 року в суді касаційної інстанції підставами для скасування або зміни вироку, ухвали, постанови є істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Вирішення питань, зазначених у касаційній скарзі засудженого щодо невідповідності висновків, які викладені у постановлених по справі судових рішеннях, фактичним обставинам справи, а також здійснення оцінки доказів у кримінальній справі до повноважень касаційного суду не віднесено.

Згідно з положеннями ст. 367 КПК України 1960 року перегляд справ з підстав однобічності або неповноти дізнання, досудового чи судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи віднесено до компетенції апеляційного суду.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з твердженнями засудженого про надання неналежної оцінки фактичним обставинам справи.

Так, згідно з вимогами ч. 1 ст. 323 КПК України 1960 року вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 КПК України 1960 року мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази.

Згідно з ч. 3 ст. 378 КПК України 1960 року вирок апеляційного суду повинен відповідати вимогам, зазначеним у статтях 332-335 цього Кодексу. Крім того, у вироку апеляційного суду зазначається зміст вироку суду першої інстанції, суть апеляції, мотиви прийнятого рішення.

Судом апеляційної інстанції не допущено порушень вказаних вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційний суд ретельно дослідив всі докази, зібрані у передбачений законом спосіб, дав їм належну оцінку, визначивши юридичну кваліфікацію дій засудженого.

Так, обґрунтовуючи доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд взяв до уваги наступні докази:

- покази свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19, які підтвердили факт події, під час якої ОСОБА_8 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження;

- висновок судово-медичної експертизи № 3086/97, з якого убачається, що у загиблого ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: рана неправильної округлої форми з дефектом шкіри в центрі, що має дрібнофістончасті краї, наявністю по краях рани осадження шкіри та темно-коричневого кільцеподібного пояска обтирання в верхньому зовнішньому квадраті лівої сідниці, раневий канал якої довжиною до 28 см, проходить зверху вниз, зліва направо, із ззаду до переду через шкіру, підшкірно-жирову клітковину, м'язи сідниці, сідничну кістку, порожнину малого тазу з пошкодженням лівої загальної здухвинної артерії, брижжі товстого кишківника та сліпо закінчується в правій сідничній кістці поблизу правої вертлюхової западини з наявністю в його кінці металевої кулі; масивні темно-червоні крововиливи по ходу раньового каналу; пошкодження лівої загальної здухвинної артерії, пошкодження брижжі товстого кишківника з масивними темно червоними крововиливами в ній; гемоперітониум, наявність в черевній порожнині 1 700 мм темно-червоної рідини крові та згортків. Дані тілесні ушкодження утворились при житті потерпілого від одноразової пробивної дії кулі, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинному зв'язку з смертю потерпілого.

Крім цього у потерпілого наявна рана округлої форми з дефектом шкіри, що має дрібнофістончасті краї, наявність навколо рани осадження шкіри та темно-коричневого кільцевого пояска обтирання в проекції лівого променевого суглобу на задній поверхні, раневий канал якого довжиною 5,6 см проходить зверху вниз із зовні всередину та закінчується вихідним отвором на долонній поверхні лівої кисті; рана круглої форми з дефектом шкіри в центрі, що має дрібно фестончасті краї з наявністю навколо рани осадження шкіри темно коричневого кільцеподібного пояска обтирання в верхній третині лівої гомілки по зовнішній поверхні; раневий канал, довжиною 11 см, проходить зверху вниз, із зовні всередину та закінчується вихідним отвором на внутрішній поверхні лівої гомілки, дном виповненим підлеглими м'якими тканинами і дрібними уламками кісток гомілки. Дані тілесні ушкодження утворилися прижиттєво не менше ніж від пробивних дій двох снарядів, випущених з вогнепальної зброї, мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров'я. Смерть ОСОБА_8 настала від масивної крововтрати в результаті вогнепального поранення лівої сідниці проникаючого в черевну порожнину з пошкодженням лівої загальної здухвинної артерії.

Тілесні ушкодження, спричинені вогнепальною зброєю потерпілому, утворились прижиттєво, в короткий проміжок часу, одне за одним і мало місце не менше трьох травматичних впливів;

- протокол огляду місця події, з якого убачається, що поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2, було виявлено плями речовини бурого кольору, предмет схожий на кулю та чотири предмети схожі на гільзи;

- протокол огляду місця події, згідно з яким було оглянуто автомобіль швидкої та невідкладної медичної допомоги, в якій знаходився труп ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями у вигляді вогнепальних поранень;

- протокол огляду трупа, з якого убачається наявність тілесних ушкоджень у вигляді: наскрізного поранення лівого зап'ясного суглобу, яке проходить зверху вниз і починається задньою поверхнею лівого передпліччя лівого променево-зап'ясного суглобу на якому виявлено рану округлої форми з рівноосадненими краями, діаметром 0.8 см, яка закінчується на долоневій поверхні лівої кисті в проекції вищевказаного суглобу, де виявлено рану з зіркоподібними краями, дном - підлеглими м'якими тканинами розміром 0,8x0,7 см; у верхній третині лівої сідниці по задній зовнішній поверхні рана неправильної округлої форми з рівноосадненими краями, пологими заглибленими стійками, діаметром до 0,7 см та направленням раневого каналу зверху вниз; у верхній третині лівої гомілки по зовнішній поверхні рана неправильної овальної форми з осадженими біля верхнього краю краями та рівно заглибленими стійками і дном - м'якими підлеглими тканинами; на внутрішній поверхні лівої гомілки у верхній частині неправильної прямокутної форми - рана з нерівними зовні краями та дном - підлеглими м'якими тканинами розміром 1,5x0,7 см;

- протокол відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_5, який розповів та на місці показав обставини вчиненого ним злочину відносно ОСОБА_8 28 липня 2010 року;

- протоколи відтворення обстановки та обставин події за участю свідків ОСОБА_7, ОСОБА_20 та ОСОБА_13;

- протоколи огляду предметів, в ході якого було оглянуто: чотири металеві гільзи, три кулі і монети із плямами речовини бурого кольору.

Вищеперераховані докази доводять, що ОСОБА_5 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8

Таким чином, у процесі судового слідства були встановлені і досліджені всі обставини, з'ясування яких мало значення для правильного вирішення справи, встановлені об'єктивна та суб'єктивна сторони злочину, допитані всі особи, показання яких мають значення для справи та проведені всі необхідні експертизи, а тому, висновки суду апеляційної інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджуються сукупністю належних та достатніх доказів, зібраних у встановленому законом порядку і з достатньою повнотою досліджених судом, яким дана належна оцінка.

При цьому, на думку колегії суддів, в процесі судового слідства по справі істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б могли вплинути на вирішення питання про винуватість ОСОБА_5 або правильність застосування кримінального закону, не допущено.

Що стосується доводів, викладених в касаційній скарзі засудженого, що він знаходився в стані необхідної самооборони, то вони є неспроможними.

Зокрема, як правильно встановив суд апеляційної інстанції, потерпілий не нападав на ОСОБА_5, а намагався, скоріш за все, втекти, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 3086/97 про наявність тілесних ушкоджень у потерпілого та направленість раневих каналів, що свідчить про те, що ОСОБА_8, в момент здійснення по ньому пострілів, знаходився задньою лівою боковою поверхнею щодо засудженого, а також спростовує свідчення ОСОБА_5, що постріли ним були здійснені з метою самооборони від нападу ОСОБА_8

Такий об'єктивний висновок апеляційного суду ґрунтується не тільки на висновку вказаної судово-медичної експертизи, а і на сукупності всіх доказів кримінальної справи, що виключає наявність тілесних ушкоджень від самооборони.

Такими же висновками судово-медичної експертизи № 3086/97 спростовуються доводи засудженого про два постріли в бік потерпілого, оскільки у ОСОБА_8 виявлено три вогнепальні рани, а також протоколом огляду місця події, де було виявлено чотири гільзи.

Ці об'єктивні дані були взяті до уваги органом попереднього слідства і суд оцінивши їх прийшов до правильного висновку, що засудженим було здійснено саме чотири постріли, а не два як стверджує ОСОБА_5, що також виключає його доводи, що він знаходився в стані необхідної самооборони від нападу ОСОБА_8

А тому, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції, провівши судове слідство, обґрунтовано були покладені вказані докази в основу обвинувального вироку, і, за встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України кваліфіковані правильно. Підстав для сумніву в правильності кваліфікації дій засудженого колегія суддів не вбачає.

У зв'язку з цим доводи засудженого про ґрунтування вироку на припущеннях та неправильну кваліфікацію його дій безпідставні та спростовуються матеріалами справи.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

Покарання призначене ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 50 і 65 КК України, із врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи засудженого, усіх обставин справи, є необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, а істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування судових рішень, органами досудового слідства та судом апеляційної інстанції у справі не допущено, у тому числі і тих на які є посилання у касаційній скарзі, то підстав для скасування постановленого щодо засудженого ОСОБА_5 судового рішення, за доводами касаційної скарги останнього, у колегії суддів немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Житомирської області від 26 травня 2015 року - без зміни.

С у д д і:

ОСОБА_21 ОСОБА_22. ОСОБА_23