АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 09 листопада 2015 року матеріали кримінального провадження № 0005211 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11 серпня 2015 року, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Купянськ, Харківської обл., громадянин України, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимий,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ст. 115 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора захисників обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінально правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.
Крім цього судом вирішено питання судових витрат та речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, його оскаржили в апеляційному порядку обвинувачений ОСОБА_5 , його захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 і кваліфікацію його дій, просять змінити вирок суду першої інстанції на більш м`який.
При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 просить застосувати положення ч.1 ст. 69 КК України, призначивши йому покарання нижче найнижчої межі, встановленої ч. 1 ст. 115 КК України, захисник ОСОБА_6 просить призначити останньому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, а захисник ОСОБА_9 у вигляді семи років позбавлення волі. Зокрема апеляційні скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції повною мірою не враховано ряд пом`якшуючих обставин, а саме: визнання винуватості у скоєному ним кримінальному правопорушенні в повному обсязі, щире каяття ОСОБА_5 , активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин та під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними та аморальними діями потерпілого. Не враховано також особистість ОСОБА_5 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є кандидатом економічних наук, доцент кафедри економіки Академії муніципального управління, має позитивні відгуки від студентів та колег, нагороджений грамотами та подяками як найкращий викладач економічного факультету, до того ж залишився єдиним годувальником у родині, так як після смерті батька на його утриманні залишилася мати пенсійного віку, яка самостійно довгий час без ОСОБА_5 не проживе.
Крім цього, захисник ОСОБА_7 звертає увагу та те, що обвинувачений ОСОБА_5 не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога.
На вказані апеляційні скарги 29 вересня 2015 року потерпілою ОСОБА_10 було подано заперечення, зі змісту якого вбачається, що остання не згодна з вищезазначеними апеляційними скаргами та просить вирок суду залишити без змін, оскільки при призначенні покарання ОСОБА_11 , судом першої інстанції були враховані всі обставини, які пом`якшують його покарання. Разом з тим потерпіла зазначила, що не бажає брати участь в апеляційному розгляді.

Заслухавши суддю доповідача, захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_11 , кожного окремо, які просили призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, прокурора, який заперечив відносно задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження доводи апеляційних скарг та заперечення на них, провівши судові дебати, та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисників не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Вироком Дніпровського районного суду ОСОБА_5 визнаний винуватим у тому, що він 10 квітня 2015 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 2, на ґрунті сталих особистих неприязних стосунків вирішив вчинити умисне вбивство ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, та свідомо допускаючи наслідки у вигляді спричинення смерті ОСОБА_12 з метою вчинення вбивства останнього, взяв в руки заздалегідь ним підготовлені ніж та сокиру та почав наносити численні цілеспрямовані удари в область голови та по різним частинам тіла в життєво важливі органи ОСОБА_12 . Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 помер на місті події.

В подальшому ОСОБА_5 проходячи біля будинку № 1-А, по вул. Мікільсько-Слобідська в м. Києві був затриманий працівниками поліції.

Відповідно до висновку експерта № 20/929/2 від 18 травня 2015 року у ОСОБА_12 виявленні наступні тілесні ушкодження у вигляді: проникаючих в порожнину черепа рубаних поранень голови та різаної рани шиї, які мають ознаки небезпеки для життя, а тому відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; колото-різане поранення шиї, рубана рана м`яких тканин лівої половини грудної клітини, та садна на колінних суглобах, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень і причинно-наслідковий зв`язок між цими ушкодженнями та настанням смерті гр. ОСОБА_13 відсутній.

Смерть гр. ОСОБА_12 настала від сукупності спричинених в область голови та шиї множинних поранень, які супроводжувались ушкодженнями кісток черепа, головного мозку, органів та судин шиї.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин викладених у вироку суду, обґрунтовані сукупністю доказів, які у встановленому законом порядку зібрані, належно досліджені та оцінені судом, в апеляційних скаргах не оспорюються, тому відповідно з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України цей висновок колегією суддів апеляційної інстанції, в тому числі щодо кваліфікації дій обвинуваченого, не перевіряється.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, на стадії перевірки кримінального провадження в апеляційному порядку не виявлено і не наведені такі обставини і в апеляційних скаргах.

Що стосується вимог апеляційних скарг про зміну вироку суду першої інстанції в частині пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, у звязку з невідповідністю призначеного судом покарання його особі та застосування до нього ч. 1 ст. 69 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є непереконливими. При цьому колегія суддів виходить з того, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 міру покарання, суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості злочину, всі обставини справи і дані про його особу, зокрема і ті, на які посилаються в апеляційних скаргах як обвинувачений так і його захисники, і які були відомі суду першої інстанції, про що прямо вказано у вироку суду.
Так, з вироку суду вбачається, що районний суд при вирішенні питання про міру покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, є кандидатом економічних наук, доцентом кафедри економіки Академії муніципального управління, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, нагороджений подяками та грамотами як найкращий викладач економічного факультету (а. с. 207, 210-217), на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно. Також судом враховано наявність обставин, які помякшують покарання щире каяття.
При цьому, враховуючи вищезазначені дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, ступеню тяжкості вчиненого діяння, обставин та способу скоєного злочину, суд першої інстанції прийшов до переконання призначити ОСОБА_5 покарання близьке до мінімального, яке передбачене санкцією ч. 1 ст. 115 КК України і яке є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Разом з тим, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ч.1 ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_5 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 115 КК України, на що посилаються в апеляційних скаргах обвинувачений та його захисники.
Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що призначене ОСОБА_5 покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і не може бути визнане надміру суворим або не справедливим, навіть з урахуванням усіх доводів апеляційних скарг.

З огляду на викладене та те, що вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_5 судом першої інстанції ухвалено без порушень вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і підстав для його зміни та призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України не встановлено, то апеляційні скарги обвинуваченого та його захисників задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11 серпня 2015 року, за яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-кп/796/1796/2015 Категорія: ч.1ст. 115 КК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_14 Доповідач: ОСОБА_1