Провадження № 1-кп/521/613/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 серпня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, що має середню спеціальну освіту, одруженого, має на утримані неповнолітню дитину: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого згідно зі ст. 89 КК України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, що має середню освіту, не одруженого, раніше не судимого, офіційно працюючого, в ООО «Єліфан» слюсарем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
26.04.2015 року приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення майна, заздалегідь, приділивши між собою ролі, знаходячись біля паркану охороняємої території виробничих об`єктів за адресою: м. Одеса, вул. Стовбова, 26, переконались що їх дії залишаться непоміченими, після чого ОСОБА_9 перестрибнув через паркан на територію виробничих об`єктів, а ОСОБА_7 залишився біля огорожі, щоб у випадку появи сторонніх осіб повідомити про це ОСОБА_6 .

Після цього, продовживши злочинні дії та перебуваючи на території виробничих об`єктів, ОСОБА_6 , визнавши об`єктом злочинного посягання металеву діжку, яка належить TOB «ГАЗТРАНЗИТ» об`ємом 200 л., вартістю 225 гривень, яка знаходилась в відкритому кузові автомобіля марки «Газель», д/н НОМЕР_1 , який також належить ТОВ «ГАЗТРАНЗИТ», переніс її до огорожі та передав через паркан ОСОБА_10 який його там очікував.

Проте, довести свій злочинний намір до кінця ОСОБА_10 та ОСОБА_6 не змогли по незалежним від них причинам, у зв`язку з тим, що даний факт викрадення діжки та передачу її через паркан був помічений працівниками охорони цього виробничого об`єкту ОСОБА_11 та ОСОБА_12 які затримали ОСОБА_10 біля паркану з вказаною металевою діжкою.

У той же час, працівник охорони ОСОБА_13 помітив на території об`єкту ОСОБА_6 , який почав втікати з місця скоєння злочину та зник перелізши через паркан який виходить на вул. Боженка у м Одесі.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, та показав, що він дійсно за попередньою змовою з ОСОБА_7 скоїв вищевказаний злочин. В теперішній час, він у скоєному кримінальному правопорушенні розкаюється, просить суд суворо його не наказувати, та призначити йому покарання з випробуванням.

У свою чергу, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, та показав, що він дійсно з ОСОБА_6 скоїв вищевказаний злочин. В теперішній час, він у скоєному кримінальному правопорушенні розкаюється, просить суд суворо його не наказувати, та призначити йому покарання з випробуванням.

Окрім повного визнання своєї вини, винність обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними по справі в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинувачених та дослідженням документів кримінального провадження що характеризують особу обвинувачених. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинувачених обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ст. 15 ч.2, 185 ч.3 КК України, за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, осіб винних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , їх вік та соціальне положення, вони мають постійне місто реєстрації та місце проживання, за яким характеризуються з позитивної сторони, а також характер, мотиви та обставини вчинення кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинувачених.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 щире каяття, відсутність матеріального шкоди, тримання неповнолітньої дитини, бажання стати на шлях виправлення

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 щире каяття, відсутність матеріального шкоди, бажання стати на шлях виправлення

Обставин які обтяжують покарання, обвинувачених судом не встановлено.

Враховуючи викладені обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин які обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 можливе в умовах без ізоляції від суспільства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2, 185 ч.3 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, встановивши випробувальний термін строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.1 п.п. 2-4 зазначеної статті КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_7 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2, 185 ч.3 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, встановивши випробувальний термін строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.1 п.п. 2-4 зазначеної статті КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речовий доказ по справі металеву діжку об`ємом 200 л, вартістю 225 гривен вважати повернутою власнику.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1