Дата документу Справа № 328/1306/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 328/1306/13-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1378/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 185 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2015 року місто Запоріжжя
Колегія суддів палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 14 травня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-23 серпня 2012 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ст.309 ч.1 КК України до штрафу в сумі 850,00 гривень; 12 листопада 2012 року постановою Михайлівського районного суду Запорізької області покарання замінено на 50 годин громадських робіт;
-05 березня 2013 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст.71 ч.1 КК України, до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання (1 місяць обмеження волі), призначеного вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 березня 2013 року за ст. 185 ч.2 КК України, та остаточно призначено покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків у виді 2 років 1 місяця обмеження волі.
Постановлено строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з моменту доставлення до установи відбування покарання.
Цим же вироком засуджено неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України, стосовно якого вирок не оскаржується.
Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно вироку, 29 квітня 2014 року близько 16 годині, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_8 , направленою на таємне викрадення чужого майна в групі, шляхом вільного доступу з під`їзної колії №11 на станції Молочанськ в м.Молочанську Токмацького району Запорізької області, таємно, із корисних мотивів, викрали: три подвійні підкладки Д-65; одну одинарну підкладку Д-65; дві підкладки КБ-65; чотири закладних болти в зборі з гайками; чотири клемних болти з гайками; 52 металевих колійних костилі; дві підкладки Д-50, що належать Державному підприємству Укрзалізниця «Придніпровська залізниця» Відокремлений структурний підрозділ «Великотокмацька дистанційна колія», чим спричинили вказаному підприємству матеріальну шкоду на загальну суму 192,42 грн.
30 квітня 2014 року близько 13 години ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою в групі з неповнолітнім ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу з під`їзної колії №11 на станції Молочанськ в м. Молочанську Токмацького району Запорізької області, таємно, із корисних мотивів, викрали: п`ять подвійних підкладок Д-65; 42 металевих колійних костилі, що належать Державному підприємству Укрзалізниця «Придніпровська залізниця» Відокремлений структурний підрозділ «Великотокмацька дистанційна колія», чим спричинили вказаному державному підприємству матеріальну шкоду на загальну суму 131,82 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не погоджується з вироком суду через тяжкість призначеного покарання, вказує на те, що суд при призначенні покарання не врахував данні про особу винного, його ставлення до вчиненого, сімейний стан та тяжке матеріальне становище, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, добровільно частково відшкодував шкоду, завдану злочином, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину та непрацездатну дружину, яка перебуває в стані вагітності, на теперішній час працевлаштувався, за місцем роботи характеризується позитивно. Просить вирок змінити в частині призначеного покарання, призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян 510 грн.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим та був проти задоволення апеляції, останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, які викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи та кваліфікація дій в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Відповідно до положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 , як за окремий злочин, так і за сукупністю вироків, виконав вимоги ст.65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості скоєного ним суспільно небезпечного діяння, яке, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за скоєння аналогічних злочинів, вчинив злочин під час іспитового строку, за місцем проживання характеризується задовільно, тяжкими або хронічними захворюваннями не страждає, проживає у шлюбі, має на утриманні малолітню дитину 2014 року народження. Також судом при призначенні покарання визнано пом`якшуючими обставинами та враховано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове усунення завданої шкоди.

Колегія суддів приймає до уваги, зазначені в апеляційній скарзі, повне визнання вини обвинуваченим, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 на утриманні непрацездатної дружини, яка перебуває в стані вагітності, що на теперішній час ОСОБА_7 працевлаштувався, за місцем роботи характеризується позитивно. Проте, ці обставини не впливають на вид та розмір призначеного покарання, оскільки воно відповідає тяжкості скоєних злочинів, даним про особу винного.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку у зв`язку із суворістю призначеного покарання за доводами апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б давали безумовні підстави для зміни чи скасування вироку, не встановлено.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи та кваліфікація дій в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 14 травня 2015 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: