Провадження №1-кп/761/836/2015
В И Р О К
іменем України
08 вересня 2015 року
Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю :

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0003287 від 21 березня 2015 року,

за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, Сквирського району,с. Красноліси, громадянина України, з початковою загальною освітою, не одруженого, не працюючого, судимого 6 березня 2006 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,18 листопада 2011 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 16 липня 2013 року умовно достроково на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 08 липня 20013 року на не відбутий строк 1 рік 2 місяці 27 днів, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, при наступних обставинах :

Так, 20 березня 2015 року, в денний час, ОСОБА_7 , перебуваючи біля проїжджої частини дороги вул. Борщагівської в м. Києві, неподалік будівлі розташованої за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 1, вживав спиртні напої разом зі своїми знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , внаслідок чого всі перебували в стані алкогольного сп`яніння.

Приблизно о 17 годині 30 хвилин 20 березня 2015 року ОСОБА_7 на грунті спільного вживання спиртних напоїв вступив з ОСОБА_9 в обопільну словесну сварку, під час якої у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тяжкого тілесного ушкодження останньому.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, в ході конфлікту ,обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля проїжджої частини дороги вулиці Борщагівської в м. Києві, неподалік будівлі , розташованої за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 1, побачивши поряд біля себе на землі камінь, діючи умисно, з мотиву раптово виниклих особистих неприязних стосунків, бажаючи настання суспільно небезпечного наслідку у вигляді отримання потерпілим ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження , підняв вище вказаний камінь і тримаючи його в правій руці, наніс ним один удар ОСОБА_9 по голові в область лівої скроні.

Внаслідок нанесення обвинуваченим ОСОБА_10 зазначеного удару потерпілий ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово медичного експерта №837/е від 02 червня 2015 року, отримав тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а саме: відкриту черепно мозкову травму у вигляді забою головного мозку з формуванням множинних геморагічних вогнищ білатерально, гострої епідуральної гематоми в тім*яно скроневій ділянці зліва ( об`ємом до 80 сантиметрів кубічних у вигляді згортків та крові), травматичного субарахноїдального крововиливу, пневмоцефалія зліва, субдуральних геморагічних нашарувань у лобно скроневій ділянці справа, перелому піраміди скроневої кістки зліва з переходом на середню черепну ямку зліва, гематоми м`яких тканин скронево тім`яної ділянки зліва, гематоми верхньої повіки правого ока,саден м`яких тканин голови.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні визнав себе винним частково та пояснив ,що 20 березня 2015 року, у денний час ,він зустрівся зі знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з якими вони пришли на галявину, біля водойми,яка розташована біля проїжджої частини дороги по вул.. Борщагвській у м. Києві,де вони спілкувалися ,а також вживали спиртні напої. Коли він спілкувався з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 почав втручатися в їх розмову, заперечував Виговській спілкуватися з ним, був агресивно налаштований, кричав на неї, став між ним та ОСОБА_8 .

Він та ОСОБА_8 стали заспокоювати ОСОБА_9 . Однак ОСОБА_11 не заспокоювався, наніс йому удар кулаком по обличчю, після чого достав складний невеликий ніж у вигляді брелка, розкрив його та став зазначеним ножем погрожувати йому, при цьому розмахував ним перед його обличчям. Він став відходити під ОСОБА_11 та до нього близько підійшла ОСОБА_8 . Він бачив, як ОСОБА_9 махнув ножем у бік ОСОБА_8 , а потім знову став розмахувати ножем у його бік, підійшовши до нього ближче.

Він хотів вихватити ніж у ОСОБА_11 , однак той наніс йому удар ножем в ліву руку, при цьому крові від удару ножем він не бачив.

Після того, як ОСОБА_11 наніс йому удар ножем, він став відходити назад, підняв з землі камінь, яким хотів вибити у потерпілого з рук ніж. Він наніс піднятим з землі каменем удар та попав каменем у голову потерпілого. Потерпілий від удару упав, він бачив, що від удару з вуха пішла кров та ОСОБА_11 втратив свідомість. Він витягнув з руки ОСОБА_11 ніж та відкинув його у бік. Взявши ОСОБА_11 , який знаходився без свідомості, за шию він потягнув його до води, де став обливати його водою та приводити у свідомість.

Він попросив Виговську викликати швидку допомогу, а сам побіг до стоянки за ліками. Коли повертався назад, то побачив, що біля ОСОБА_9 вже знаходилися незнайомі люди, працівники міліції та швидка допомога. Він злякався та втік з місця події.

Винним себе визнає частково, оскільки не мав умислу на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, спричинив їх з необережності, захищаючись від протиправних дій потерпілого, при цьому хотів нанести удар каменем по руці, в який у того знаходився ніж, однак той увернувся та він потрапив каменем у голову потерпілого.

Не зважаючи на часткове визнання ОСОБА_7 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України підтверджується сукупністю зібраних в ході досудового розслідування та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що 20 березня 2015 року, у денний час, він зустрівся зі знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з якими вони пришли на галявину, біля водойми, яка розташована біля проїжджої частини дороги по вул.. Борщагівській у м. Києві, де вони спілкувалися, а також вживали спиртні напої. Раніше він зустрічався з ОСОБА_8 та побачивши, як вона спілкується з ОСОБА_7 він міг приревнувати ОСОБА_8 до ОСОБА_7 .. Він підійшов до ОСОБА_7 , став кидатися до нього битися, ударив рукою по обличчю, дістав брелок, на якому знаходилися невеликий складний ніж, викрутка, ножиці, штопор, яким хотів злякати ОСОБА_7 .. Він не пам`ятає, щоб він відчиняв складний ніж з брелка та погрожував ним ОСОБА_7 , або наносив йому удар ножем по руці. Коли ОСОБА_7 відійшов від нього, він підійшов до ОСОБА_8 та став з нею розмовляти. В той час, коли він розмовляв з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 взяв з землі камінь, та кинув каменем йому у голову. Від удару каменем він упав та втратив свідомість. Коли він приходив у свідомість, то бачив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тягнули його до водойми.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_8 показала, що 20 березня 2015 року вона разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відпочивала неподалік проїжджої частини дороги по вул. Борщагівській у м. Києві, де вони спілкувалися, а також вживали спиртні напої. ОСОБА_9 заснув, а вона в цей час розмовляла з ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_9 проснувся, то почав конфліктувати з обвинуваченим, ревнувати її до ОСОБА_7 , ударив два рази рукою ОСОБА_7 по обличчю, дістав брелок, на якому серед іншого був невеликий складний ніж, та розкрив його. ОСОБА_9 , розмахуючи перед собою зазначеним ножем став йти на ОСОБА_7 , а ОСОБА_7 в цей час відходив від ОСОБА_9 . Вона намагалась забрати ніж у ОСОБА_9 , стала з ним розмовляти. В цей час вона побачила як ОСОБА_7 підняв камінь, який лежав поруч з бетонним бордюром. Момент нанесення потерпілому удару каменем вона не бачила. Коли звернула увагу на ОСОБА_9 , то він вже лежав на землі, без свідомості, а з вуха та рота у нього йшла кров. ОСОБА_7 відтягнув ОСОБА_9 до води, став обливати потерпілого водою. В цей час до них підійшли незнайомі чоловік та жінка, які викликали швидку допомогу та міліцію. Побачивши працівників міліції, ОСОБА_7 з місця події зник.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що 20 березня 2015 року, знаходячись разом з дружиною ОСОБА_13 у кафе «Макдональдс», яке розташоване по вул. Борщагівській в м. Києві, він побачив, як раніше невідомий чоловік наніс удар іншому чоловіку, від якого останній упав на землю, після чого його стали бити ногами зазначений чоловік та дівчина, та чоловік, який наніс удар, потягнув чоловіка, який був без свідомості за куртку у сторону водойми. Він з дружиною прибігли на місце події, де він побачив, що потерпілий лежав на парапеті без свідомості біля стоку бетонного русла річки та був до поясу роздягнений, обличчя його було у крові, біля нього знаходився обвинувачений та незнайома дівчина. На їх питання, що трапилося, дівчина відповіла, що це самогубство. Вони з дружиною викликали швидку допомогу та міліцію. Обвинувачений до приїзду працівників міліції втік.

Свідок ОСОБА_13 дала суду показання, аналогічні, що і свідок ОСОБА_12 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 також підтверджується й іншими об`єктивними даними, що міститься у протоколах слідчих дій, висновках експерта, а саме:

- протоколом огляду місця події від 21 березня 2015 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого вбачається, що місцем події є ділянка території, яка розташована в м. Києві, біля виїзду на Повітрофлотський шляхопровід по вул. Борщагівській, з правої сторони; на оглядаємій ділянці знаходиться ділянка території покрита зеленими насадженнями, на якій на відстані 4 метрів від дороги виявлено футболку із слідами речовини червоного кольору, яка зі слів ОСОБА_8 належить ОСОБА_9 , на відстані приблизно 50 метрів від даного місця в напрямку Індустріального мосту, на відстані приблизно 3 м від частини дороги на землі виявлено складний багатофункціональний ніж з ручкою, на металевій частині якого виявлено плями червоного кольору, схожі на кров,які вилучено з місця події;

- протоколом огляду місця події від 21 березня 2015 року, з якого вбачається, що в кабінеті №1 1ВМ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, що по вул. Старовокзальній, 12, в м. Києві, у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено куртку чорного кольору, кепку, паспорт на ім`я ОСОБА_7 , рюкзак, у якому знаходилися кросівки, светр, шорти, труси, як зазначила ОСОБА_8 , зазначені речі належать ОСОБА_7 та вона їх самовільно забрала з місця злочину та добровільно принесла до відділення міліції;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 березня 2015 року,відповідно до якого вбачається, що свідок ОСОБА_12 серед пред`явлених йому для впізнання 4 фотознімків громадян, впізнав на фотознімку №4, на якому зображено ОСОБА_9 , як чоловіка, якому 20 березня 2015 року наносили тілесні ушкодження раніше невідомі йому чоловік та жінка, а в подальшому вказаний чоловік опинився на дні бетонної канави;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 березня 2015 року, відповідно до якого вбачається, що свідок ОСОБА_13 серед пред`явлених їй для впізнання 4 фотознімків громадян, впізнала на фотознімку №4, на якому зображено ОСОБА_9 , як чоловіка, якому 20 березня 2015 року інший чоловік наносив тілесні ушкодження та в подальшому скинув його у канаву;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 березня 2015 року, відповідно до якого вбачається, що свідок ОСОБА_13 серед пред`явлених їй для впізнання 4 фотознімків громадян, впізнала на фотознімку №1, на якому зображено ОСОБА_7 , як чоловіка, котрий наносив тілесні ушкодження іншому чоловіку;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 березня 2015 року, відповідно до якого вбачається, що свідок ОСОБА_12 серед пред`явлених йому для впізнання 4 фотознімків громадян, впізнав на фотознімку №1, на якому зображено ОСОБА_7 , як чоловіка, котрого він вказував як нападника, та саме цій чоловік наносив тілесні ушкодження іншому чоловіку та в подальшому опинився з ним у канаві та через деякий час втік з місця події;

- висновком судово-медичного експерта №837/Е від 2 червня 2015 року, відповідно до якого у потерпілий ОСОБА_9 отримав відкриту черепно мозкову травму у вигляді забою головного мозку з формуванням множинних геморагічних вогнищ білатерально, гострої епідуральної гематоми в тім*яно скроневій ділянці зліва ( об`ємом до 80 сантиметрів кубічних у вигляді згортків та крові), травматичного субарахноїдального крововиливу, пневмоцефалія зліва, субдуральних геморагічних нашарувань у лобно скроневій ділянці справа, перелому піраміди скроневої кістки зліва з переходом на середню черепну ямку зліва, гематоми м`яких тканин скронево тім`яної ділянки зліва, гематоми верхньої повіки правого ока, саден м`яких тканин голови; тілесні ушкодження, що входять до комплексу черепно - мозкової травми за ступенем тяжкості оцінюється лише у своїй сукупності, тому вищевказана відкрита черепно-мозкова травма за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя ), згідно з пунктом 2.1.3.Б «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»; локалізація та характер вищевказаних ушкоджень, які містяться в медичній документації, з урахуванням обставин справи, в тому числі і часових даних дозволяють стверджувати, що дані ушкодження утворились внаслідок травмуючої дії тупого предмету (тів), могли утворитися 20 березня 2015 року;

- висновком експерта №111/ц від 19 травня 2015 року, відповідно до якого ,згідно довідки №352 від 08.04. 2015 року, виданої Київською міською клінічною лікарнею №17, кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи 0 (1) ізосерологічної системи АВО, тобто містить антиген Н, при судово-цитологічному дослідженні складного ножа на основному клинку (об.1), ножицях (об.2), викрутці (об.3), пазу (об.3) та рукоятці (об.5) знайдена кров особи чоловічої генетичної статі, при визначенні групової належності якої виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові від потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням технічних засобів від 14 травня 2015 року за участю свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , відповідно до якого вбачається, що свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 на місці вчинення кримінального правопорушення, відтворили всі обставини вчинення ОСОБА_7 злочину, та підтвердили свої покази, які надані ними під час допиту безпосередньо у судовому засіданні; відеозапис слідчого експерименту, який проводився 14 травня 2015 року за участю свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , був безпосередньо досліджений у судовому засіданні шляхом його демонстрації;

- протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням технічних засобів від 7 травня 2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 , відповідно до якого вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 на місці вчинення кримінального правопорушення відтворив всі обставини вчинення злочину та нанесення потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень;відеозапис слідчого експерименту, який проводився 7 травня 2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 , був безпосередньо досліджений у судовому засіданні шляхом його демонстрації ;

- постановами про визнання предметів речовими доказами, передачу їх на зберігання та визначення місця зберігання доказів від 27 березня 2015 року, 22 травня 2015 року, відповідно до яких визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003287 від 21 березня 2015 року паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 ; вилучений в ході огляду місця події від 21 березня 2015 року складний ніж; чорна балонова куртка, футболка з видимими слідами речовини бурого кольору; рюкзак чорного кольору, всередині якого знаходяться предмети одягу, п`ять запальничок, чотири ліхтарики, пачка сірників, пара кросівок, наволочка, шнурки з кросівок, ремінь чорного кольору, мобільний телефон «Нокіа» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_2 , три запальнички.

Клопотання захисника щодо визнання недопустимими доказами у зазначеному кримінальному провадженні протоколу огляду місця події від 21 березня 2015 року ,в ході якого у свідка ОСОБА_8 були вилучені паспорт ОСОБА_7 , куртка, рюкзак з його речами, протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 березня 2015 року, відповідно до яких свідкам ОСОБА_13 та ОСОБА_12 пред`являлися для впізнання фотознімки обвинуваченого ОСОБА_7 , постанов про визнання предметів речовими доказами від 27 березня 2015 року, 22 травня 2015 року, не може бути задоволено, оскільки воно не засновано на законі, суперечить вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства. Зазначені докази отримані у порядку, передбаченому КПК України. Протокол огляду місця події від 21 березня 2015 року, в ході якого були оглянуті надані свідком ОСОБА_8 речі та документи, які вона забрала з місця злочину та добровільно принесла до відділення міліції та вилучені паспорт ОСОБА_7 , куртка,рюкзак з його речами, які мають значення для кримінального провадження, складений у відповідності до вимог ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 , в подальшому зазначені оглянуті речі та документи визнані в якості речових доказів у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч.3 ст. 214 КПК України огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 березня 2015 року, відповідно до яких свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 серед пред`явлених їм для впізнання фотознімків громадян ,впізнали на фотознімку, на якому зображено ОСОБА_7 , як чоловіка, котрий 20 березня 2015 року наносив тілесні ушкодження іншому чоловіку, складені слідчим з дотриманням вимог ст.ст.228, 231 КПК України,відкривалися у порядку ст. 290 КПК України стороні захисту, тому підстави для їх визнання недопустимими доказами у суду відсутні.

Суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

При цьому суд відкидає доводи обвинуваченого про відсутність умислу на нанесення тяжкого тілесного ушкодження, спричинення його з необережності, оскільки сукупність всіх обставин вчинення злочину таких як: спосіб нанесення тілесного ушкодження, знаряддя злочину каміння,характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, наступну поведінку винного, який не вчинив жодних дій з надання медичної допомоги потерпілому ,вказує на те ,що обвинувачений діяв з прямим умислом, маючи на меті нанести тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_9 .

Відповідно до висновку експерта №822 від 23 березня 2015 року вбачається, що у ОСОБА_7 виявлене лінійне садно-на долонній поверхні лівого передпліччя в верхній третині, яке могло утворитись 20 березня 2015 року, від дії гострого предмета та відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Аналіз здобутих у кримінальному провадженню доказів у їх сукупності свідчить про те, що виявлене у ОСОБА_7 лінійне садно-на долонній поверхні лівого передпліччя в верхній третині він отримав внаслідок обоюдного конфлікту, який переріс у бійку, з ОСОБА_9 , яка передувала часу нанесення обвинуваченим потерпілому удару каменем по голові.

У зв`язку з чим, суд вважає доводи обвинуваченого про те, що наносячи удар каменем потерпілому, він захищався від протиправних дій останнього, однак спричинив тілесні ушкодження по необережності, оскільки хотів вибити каменем ніж з руки ОСОБА_9 , а оскільки той увернувся, то камінь потратив у голову потерпілого, надуманими, даними з ціллю пом`якшення кримінальної відповідальності за заподіяне та такими, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Таким чином, послідовність дій обвинуваченого,обставини вчинення ним злочину, характер, кількість та локалізація нанесених тілесних ушкоджень, знаряддя злочину, послідуюча бездіяльність та безучасність обвинуваченого щодо ненадання допомоги потерпілому, свідчить про наявність умислу на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, а також спростовує версію обвинуваченого на спричинення тілесного ушкодження з необережності.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а тому ці його дії кваліфікує за ч.1 ст. 121 КК України.

При цьому, визнаючи винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, суд не приймає також до уваги його твердження щодо відсутності у його діях умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому та здійснення самозахисту (необхідної оборони) виходячи з наступного.

Так,у судовому засіданні встановлено, що між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 відбувся обоюдний конфлікт, який переріс у бійку, внаслідок якої потерпілий отримав відкриту черепно мозкову травму. При цьому обвинувачений також отримав легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ч.1 ст. 36 КК України право на необхідну оборону виникає не за будь-якого суспільно небезпечного посягання, а лише за такого, яке викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Така необхідність виникає там і тоді, де і коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди посягаючому, загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів.

Частиною 3 ст. 36 КК України передбачено, що перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, такої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах по необхідну оборону» щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їх фізичні дані (вік,стать,стан здоров`я) та інші обставини.

При цьому, слід зазначити, що стороною захисту не надано суду такі належні та допустимі докази, сукупність яких би свідчила про наявність у діях потерпілого такого суспільно небезпечного посягання, яке б вимагало негайного відвернення чи припинення з боку обвинуваченого, шляхом застосування знаряддя злочину-каменю та заподіяння тілесних ушкоджень з нанесенням удару каменем в область голови.

Суд вважає, що на момент спричинення потерпілому тілесних ушкоджень необхідність оборони для обвинуваченого не була виражена в такій мірі, як останній на це вказує,удар каменем він наніс в процесі бійки, на ґрунті особистих неприязних відносин.

При цьому суд,оцінюючи у своїй сукупності наявні у матеріалах провадження докази, також враховує поведінку потерпілого до та під час вчинення відносно останнього кримінального правопорушення, а саме те ,що потерпілий, як підтвердив у судовому засіданні він особисто, перебував у стані алкогольного сп`яніння, приймав активну участь у конфлікті, що свідчить про неправомірну поведінку потерпілого під час вищевикладених подій.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем реєстрації характеризується позитивно, стан його здоров`я .

Суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого, те, що він шкодує про наслідки, які настали від його дій, критично ставиться до вчиненого, а тому таку поведінку можливо врахувати, як обставину, яка пом`якшує його покарання, у відповідності до ст.66 КК України, та вважати, як щире каяття.

В якості обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнає те, що кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням всіх обставин, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі та неможливим призначити відносно нього покарання не пов`язане з позбавленням волі або інший вид покарання, оскільки таке покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України: паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , який зберігається у матеріалах кримінального провадження (а.с. 150), слід передати за належністю ОСОБА_7 ; складний ніж, який зберігається у камері схову речових доказів Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, слід знищити; чорну балоневу куртку, футболку з видимими слідами речовини бурого кольору, рюкзак чорного кольору, всередині якого знаходяться предмети одягу, п`ять запальничок, чотири ліхтарики, пачку сірників, пару кросівок, наволочку, а також шнурки з кросівок, ремінь чорного кольору, мобільний телефон «Нокіа» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_2 , три запальнички , які були вилучені у ОСОБА_7 під час його затримання в порядку ст.. 208 КПК України 22 березня 2015 року,які зберігаються у камері схову речових доказів Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, слід передати за належністю ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення ,передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 22 березня 2015 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили , у виді тримання під вартою-залишити без зміни .

Речові докази: паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , який зберігається у матеріалах кримінального провадження - передати за належністю ОСОБА_7 ; складний ніж, який зберігається у камері схову речових доказів Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві - знищити; чорну балоневу куртку, футболку з видимими слідами речовини бурого кольору, рюкзак чорного кольору, всередині якого знаходяться предмети одягу, п`ять запальничок, чотири ліхтарики, пачку сірників, пару кросівок, наволочку, шнурки з кросівок, ремінь чорного кольору, мобільний телефон «Нокіа» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_2 , три запальнички, які зберігаються у камері схову речових доказів Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві передати за належністю ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_7 , прокурору.

Суддя ОСОБА_1