№ 317/2080/15-к
№ 1-кп/317/256/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

захисника обвинуваченого, адвоката: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя, Запорізької області матеріали кримінального провадження № 0000039 у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соснівка, Мелітопольського району, Запорізької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, старшого солдата, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_5 призвано на військову службу у зв`язку із мобілізацією 28 квітня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 28 квітня 2014 року солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується поблизу АДРЕСА_1 , на посаду кулеметника.

27 вересня 2014 року командуванням військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_5 була надана відпустка з терміном прибуття до розташування військової частини до 06 жовтня 2014 року.

Під час перебування у відпустці за межами місця проходження служби, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на нез`явлення вчасно на службу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нез`явлення вчасно на службу, ОСОБА_5 06 жовтня 2014 року не з`явився до місця проходження служби польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокована в АДРЕСА_1 .

Як встановлено органом досудового слідства, в період з 06 жовтня 2014 року по 07 травня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_5 , будучі придатним для проходження військової служби, знаходився за межами розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що він проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 .

27 вересня 2014 року командуванням частини йому було надано відпустку з терміном прибуття до розташування частини 06 жовтня 2014 року.

Перебуваючи вдома, він вирішив не повертатися з відпустки до військової частини в зв`язку з тим, що він мав доглядати за своєю бабусею. Його батьки, при цьому, працювали і не мали можливості здійснювати догляд за бабусею.

Про своє неповернення до місця проходження служби він не повідомив ані командуванню військової частини, ані до військової прокуратури, ані своїм товаришам по службі.

В травні 2015 року він вирішив звернутися до військової прокуратури та повідомити про себе, оскільки знав, що рано чи пізно його виявлять.

У скоєному щиро розкаюється.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 407 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, сторона обвинувачення та сторона захисту не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд вважає недоцільним дослідження доказів у справі, оскільки дані обставини ніким не оспорюються й у суду немає сумнівів у добровільності позиції сторін кримінального провадження, суд приймає рішення щодо проведення судового розгляду в даному кримінальному провадженні в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прийнявши до уваги добровільні пояснення обвинуваченого, враховуючи обставини кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, суд вважає, що вина обвинуваченого повністю доведена та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України, оскільки він, будучі військовослужбовцем не строкової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проходження служби характеризується позитивно, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує: щире каяття у скоєному та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить з того, що останній повністю визнав свою провину у скоєнні злочину, проявив щире каяття, самостійно звернувся з зізнанням до прокуратури, характеризується добре та не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

За таких обставин, враховуючи особу винного, для досягнення цілей, встановлених ст. 50 КК України, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Речові докази та витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні відсутні.

Суд не вбачає підстав для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

?не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення лише з підстав, визначених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1