Дата документу Справа № 335/517/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 335/517/15-к Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. 11сс/778/105/15 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 03 лютого 2015 року у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі в режимі відеоконференції з Вільнянського СІЗО ДПтС України в Запорізькій області матеріали провадження, внесеного до єдиного реєстру за № 0000229 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2015 року про задоволення клопотання слідчого з ОВС Головного слідчого управління МВС України ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9 ,

підозрюваний ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі адвокат посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали. Вважає, що слідчим не надано жодних доказів того, що ОСОБА_7 може ухилятись від слідства та суду. Крім того, в матеріалах провадження відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слідчим суддею не було враховано хворобливий стан здоров`я підозрюваного та його знаходження на диспансерному обліку. Апелянт зазначає, що ОСОБА_7 має місце реєстрації та проживання, позитивні характеристики, нагороди, має дружину та двох неповнолітніх дітей, а також матір-пенсіонерку. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою пом`якшити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України, скоєних за наступних обставин.

Мешканець м. Запоріжжя ОСОБА_10 , будучи з 17.12.2010 р. депутатом Запорізької міської Ради шостого скликання від Запорізької міської організації Партії регіонів та членом постійної комісії міської Ради з питань охорони здоров`я та соціального захисту населення, вирішив використати свої повноваження для особистого збагачення шляхом вимагання чужого майна.

Для втілення в дію свого злочинного задуму ОСОБА_10 вирішив залучити начальника управління транспорту та зв`язку Запорізької міської Ради ОСОБА_7 , якому запропонував заволодівати чужим майном шляхом вимагання грошових коштів в осіб, які займаються пасажирськими перевезеннями на території м. Запоріжжя та Запорізької області, погрожуючи їм у разі відмови сплачувати щомісячно певні суми позбавленням ліцензій на право пасажирських перевезень і тим самим унеможливленням отримання прибутку.

Усвідомивши суть злочинної пропозиції ОСОБА_10 та бажаючи збагатитися за рахунок чужого майна, ОСОБА_7 погодився вступити з ним у злочинну змову з метою вимагання чужого майна у особливо великих розмірах.

Плануючи злочинні дії, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 прийняли рішення залучити до вчинення злочинів засновника ТОВ Альянс авто ОСОБА_11 , який займається пасажирськими перевезеннями на території Запорізької області, має досвід організації пасажирських перевезень та знає про обсяг прибутків, які отримуються від даної діяльності.

Погодившись на пропозицію ОСОБА_7 та ОСОБА_10 зорганізуватися для заволодіння чужим майном шляхом вимагання, ОСОБА_11 вступив з ними у злочинну змову. Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , розробили схему вчинення злочинів, розподіливши ролі кожного із учасників змови. Так відповідно попередньої змови, ОСОБА_7 , використовуючи свої повноваження з нагляду за виконанням умов перевезень пасажирів та своє службове становище, повинен був викликати до себе засновників підприємств та приватних осіб, які займаються пасажирськими перевезеннями та повідомляти, що з цього часу починають діяти інші умови для зайняття пасажирськими перевезеннями, виконання яких є обов`язковими і при цьому наполягати на необхідності зустрітися зі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які їм пояснять суть нових умов, необхідних для отримання дозволів.

У свою чергу, під час зустрічі із засновниками підприємств, ОСОБА_10 , представляючись депутатом міської Ради, повинен був повідомляти про свої можливості впливати на вирішення питання, пов`язаного з отриманням ліцензії на здійснення пасажирських перевезень, та надання можливостей отримати прибутковий маршрут. ОСОБА_11 представляючись довіреною особою представників міської влади, повинен був висловити вимогу передачі грошей за надання особі необхідних документів щодо пасажирських перевезень на певних маршрутах міста, погрожуючи у разі відмови прийняти таку пропозицію, позбавленням ліцензії та розірванням договору на право перевезення пасажирів на автобусних маршрутах.

У результаті особи, які мали ліцензії на здійснення пасажирських перевезень та бажали отримати прибуткові маршрути, повинні були сприйняти погрози ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які діяли за узгодженням із ОСОБА_7 , як реальні, та побоюючись втратити можливість заробляти кошти на прожиття на утримання сімей, погоджуватися на виконання протиправних вимог і передавати їм щомісячно гроші (в залежності від кількості автобусів та маршрутів).

У подальшому, маючи намір збільшити обсяги отримання шляхом вимагання коштів, а також одержати повний контроль над діяльністю підприємств і запобігти можливості їх засновникам не сплачувати кошти, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 висували додаткові умови, зокрема, про укладення угоди, згідно якої управління транспорту може в односторонньому порядку розірвати договір на перевезення, переоформлення 50 % або 80% статутного фонду підприємства на ім`я визначеної ними особи, при цьому збільшуючи суму коштів до 120 000 гривень на місяць, погрожуючи у разі відмови розірванням договорів на перевезення пасажирів, позбавленням ліцензій на право зайняття цим видом діяльності, пошкодженням транспортних засобів, а у разі опору застосуванням фізичного насильства.

Реально сприймаючи можливість втілення висловлених ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 погроз, побоюючись втратити джерела прибутків, підприємці - автоперевізники давали згоду сплачувати щомісячно кошти.

Таким чином, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які за час злочинної діяльності, тобто в період з січня 2011 року до листопада 2013 року, тобто до викриття їх працівниками міліції, із застосуванням психологічного впливу та погроз обмеження прав та законних інтересів потерпілих, вимагали та отримали від засновників ТОВ Альфа Транс, ТОВ Запоріжавтомотор, ТОВ АВБ ПЛЮС, ТОВ Запорізькі автомобільні лінії, ТОВ Еталон, ТОВ Профтаксі-1, ТОВ Таксомоторна компанія, ТОВ Запоріжградтранс, ТОВ Еталон-1 та ТОВ Авто Січ ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 грошові кошти в особливо великому розмірі.

31.10.2013 р. кримінальне провадження зареєстровано в ЄРДР під номером 0000229 за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.189 КК України.

17.09.2014 р. було винесено повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ч.4 ст.189 КК України та в той же день йому вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

30.09.2014 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя була винесена ухвала про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб та встановлено заставу у сумі 742 980 гривень.

26.11.2014 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя була постановлена ухвала про продовження запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_7 строком на 60 діб, а саме до 28.01.2015, та встановлено заставу у сумі 365 400 гривень, що становить 300 розмірів мінімальної заробітної плати.

12.12.2014 р. ухвалою Апеляційного суду Запорізької області ухвала слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2014 р. скасована та постановлено нову ухвалу, якою клопотання слідчого про продовження тримання під вартою ОСОБА_7 до 28.01.2015 р. задоволено.

23.01.2015 р. слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою до 29.03.2015 року, тобто в межах продовженого строку досудового розслідування, вказував на обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування даного кримінального провадження, а також зазначав про слідчі та процесуальні дії, які необхідно виконати, посилався на продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді наведене клопотання задоволено з підстав його доведеності.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляцію, прокурора, який вважав за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких продовження цього запобіжного заходу можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

При судовому розгляді клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для продовження дії запобіжного заходу.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами потерпілих, протоколами впізнання підозрюваного, показами свідків, матеріалами обшуків, тощо.

Слідчий суддя обґрунтовано, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , даних про особу підозрюваного, при відсутності підстав для зміни запобіжного заходу, продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до матеріалів провадження, клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчим було подано у строк, визначений ст. 199 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що на даний час, з урахуванням ступеня особливої тяжкості та характеру кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 існують об`єктивні побоювання, що останній може уникнути слідства й суду, вплинути на хід досудового розслідування, вчинити інший злочин, виходячи з наступного.

Обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд першої інстанції послався на ризики, які передбачені ст. 177 КПК України.

На сьогоднішній день підстави, з яких стосовно ОСОБА_7 обрано даний вид запобіжного заходу не змінилися.

Будь-яких гарантій належної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування апеляційному суду пред`явлено не було.

Натомість в засіданні апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів протягом тривалого періоду, займаючи керівну посаду в органі місцевого самоврядування.

Зважаючи на характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , очікуване покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, що загрожує підозрюваному, у разі визнання останнього винним, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що продовження запобіжного заходу сприятиме запобіганню встановлених ризиків та є єдиним заходом забезпечення кримінального провадження щодо досягнення дієвості цього провадження, унеможливить уникнення підозрюваного від виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином існують обставини, передбачені ч. 3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

У даному кримінальному провадженні необхідно виконати значний обсяг слідчих та процесуальних дій. Зазначений висновок також походить і від великого обсягу висунутої відносно ОСОБА_7 підозри.

Також судом з`ясовано, що у порядку, передбаченому законом, постановою заступника генерального прокурора України від 20.01.2015 року строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до 8 місяців, а саме до 17 травня 2015 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою до шести місяців, що, з урахуванням дати взяття особи під вартою, визначає строк дії оскаржуваної ухвали до 28.03.2015 року та в межах строків досудового розслідування, що узгоджується з положенням ст. 197 КПК України.

Позитивні відомості стосовно особистості ОСОБА_7 та його стан здоров`я не спростовують висновків слідчого судді щодо доцільності продовження строку тримання під вартою, оскільки сукупність інших встановлених обставин виправдовує продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

Приймаючи до уваги наявність медичної частини у місці тимчасового тримання під вартою, у суду не має сумнівів що підозрюваний, у разі необхідності, за станом здоров`я має доступ до медичного обслуговування, що узгоджується із відомостями пенітенціарної служби, наданих захисником, відповідно до яких ОСОБА_7 надається медична допомога та здійснюється щоденний медичний огляд. До того ж наданий документ не містить відомостей щодо тяжкого стану здоров`я підозрюваного, що унеможливлює його перебування в умовах ізоляції.

Висновок слідчого судді щодо наявності підстав для продовження строку тримання підозрюваного під вартою є таким, що відповідає вимогам ст. 199 КПК України, з якими законодавство пов`язує вирішення даного питання, зроблений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

З огляду на викладене, рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджуються достатніми даними, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляцію адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 28.03.2015 року, залишити без змін.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3