У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого 2 СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_4 від 31.08.2015 року про закриття кримінального провадження та на неправомірну бездіяльність слідчого, прокурора,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого 2 СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_4 від 31.08.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000370; матеріали кримінального провадження повернути прокурору Одеської області для продовження досудового розслідування; зобов`язати прокурора Одеської області, процесуального прокурора внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення співробітниками прокуратури Березовського району Одеської області, прокуратури Одеської області, Березовського РВ ГУМВС України в Одеській області по ст.ст. 365, 383, 384, 396 КК України та зобов`язати прокурора Одеської області, процесуального прокурора пред`явити підозру та провести одночасні допити по кримінальному провадженню.

Заявник в судовому засіданні скаргу підтримала, обґрунтовуючи тим, що 26.02.2010 року у приміщенні прокуратури Березовського району Одеської області її підвергли фізичному насиллю співробітник Березовського РВ ГУМВС України в Одеській області Бойко. Співробітник Березовського РВ ГУМВС України в Одеській області Таран, по злочинній вказівці помічника прокурора Доброжана, співробітника прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , сфальсифікували у її відношенні адміністративні матеріали за ст.ст. 173, 185 КУпАП. Група правоохоронних органів, яка переслідує її за захист прав, оскарження незаконних дій та рішень, у її відношенні скоїли злочини, передбачені ст.ст. 125, 126, 365, 383, 296, 384, 396 КК України.

Реєстратором її заяв від 26.02.2010 р., 28.02.2010 р., 01.03.2010 р. внесені до ЄРДР відомості за ст.ст. 125, 126, 296, 364 КК України.

Неодноразово прокуратурою Одеської області ухвалювались постанови про закриття кримінального провадження, які були скасовані слідчими суддями.

При скасуванні рішень про закриття кримінального провадження слідчому надавались вказівки до проведення досудового розслідування, які слідчим не виконувались.

30.10.2015 року поштою вона отримала постанову про закриття кримінального провадження від 31.08.2015 року.

За таких обставин, заявник вважає, що слідчий, прийняв передчасне і незаконне рішення про закриття кримінального провадження, яке за своєю суттю суперечить вимогам ст.ст. 7, 9 КПК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, у запереченнях вказав, що скаргу не визнає, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просив у задоволенні скарги відмовити та розглянути скаргу за його відсутності.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та матеріали закритого кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 3 п. 18 КПК України, слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Повноваження слідчого судді передбачені гл. 26 КПК України, якою передбачено оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Ст. 303 п. 3 КПК України передбачає оскарження потерпілим рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Фактично єдиною підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 вважає, не проведення одночасних допитів.

Наведена в скарзі підстава спростовується обґрунтованим висновком слідчого, де він вказав, що виконати вказівки суду не мав об`єктивної можливості, що виконуючи рішення суду про проведення одночасного допиту, ним було подано клопотання про примусовий привід свідків, але в його задоволені було відмовлено.

Тому суд вважає, що висновки в цій частині належним чином обґрунтовані і дана належна оцінка слідчим в постанові про закриття кримінального провадження.

Що стосується доводів ОСОБА_3 про порушення слідчим ст.ст. 2, 9, 22, 91-94 КПК України, але конкретно в чому полягають порушення назвати не може, що позбавляє суд можливості дати належну оцінку доводу на який вона посилається.

Вимоги ОСОБА_3 про внесення відомостей до ЄРДР відносно посадових осіб не мають ніякого відношення до оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, тому в їх задоволені суд в даному провадженні відмовляє, що не позбавляє права ОСОБА_3 звернутися до уповноважених осіб з відповідною заявою.

Згідно доказів, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, слід зазначити, факти викладені в заяві ОСОБА_3 , та які підтверджені її показами, про нібито скоєння в відношенні неї, службовими особами прокуратури Березівського району та співробітниками Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області кримінальне правопорушення у вигляді спричинення останній тілесних ушкоджень, спростовуються показами більшою кількістю інших свідків.

Слідством вичерпані всі можливості доказування вини вищезазначених посадових осіб, у тому, що нібито саме цими особами ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження.

Проведення у подальшому додаткових слідчих, під собою не будуть мати ніякого доказового значення по кримінальному провадженню, ніяким чином не вплине на твердження, підкріплене матеріалами кримінального провадження, про відсутність складу злочину, та буде тягнути за собою проведення недоцільних слідчих дій в відношенні працівників прокуратури та міліції Березовського району Одеської області, даремного витрату часу органами досудового слідства, втручанню в життєвий уклад громадян в складних політичних та економічних умовах в Україні.

Таким чином, викладені у заяві ОСОБА_3 відомості щодо незаконних дій прокурора Березівського району Одеської області ОСОБА_6 , співробітників Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , прокурора прокуратури Березівського району ОСОБА_9 , у минулому начальника відділу прокуратури області ОСОБА_10 та у минулому прокурора відділу прокуратури області ОСОБА_11 , при проведенні неодноразового додаткового досудового слідства об`єктивного підтвердження не знайшли, при цьому досудовим слідством вичерпано всі можливості доказування вини, щодо неправомірних дій з боку співробітників прокуратури Березівського району Одеської області та Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, оскільки добуті докази, не достатні для вручення повідомлення про підозру, так як речових, документальних та інших будь-яких доказів скоєння кримінального правопорушення крім показів зацікавлених осіб не встановлено.

Зважаючи на те, що в ході розгляду скарги не знайшов свого підтвердження факт порушення слідчим вимог КПК України при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження, а також не підтримання вимог скаржником, вважаю необхідним відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 93, 94, 214, 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого 2 СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_4 від 31.08.2015 року про закриття кримінального провадження та на неправомірну бездіяльність слідчого, прокурора відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

10.02.2016