Справа №586/969/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/707/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження
06 листопада 2015 року суддя колегії суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_2 розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області ОСОБА_3 на вирок Середино Будського районного суду Сумської області від 28 вересня 2015 року по кримінальному провадженню № 0000264,-

ВСТАНОВИВ
Вироком Середино Будського районного суду Сумської області від 28 вересня 2015 року ОСОБА_4 визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні за ст. 125 ч. 1 КК України з призначення покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_4 1 000 грн. на користь потерпілої ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Роз`яснено порядок оскарження вироку суду до апеляційного суду з підстав, передбачених ст. 349 КПК України.

На вирок суду від заступника прокурора Сумської області ОСОБА_3 надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування вироку і направлення справи на новий судовий розгляд.

Апеляційна скарга прокурора мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи, вимоги ст.ст. 348, 349, 374 КПК України виконані не були, оскільки суд визнаючи ОСОБА_4 винуватим в пред`явленому обвинуваченні за ст. 125 ч. 1 КК України не врахував показання останнього про не навмисний характер його дій, а саме те, що це сталося випадково, оскільки ОСОБА_6 не знав, що в його шортах знаходиться телефон і при цьому провів розгляд в порядку ст. 349 КПК України.

Також, прокурор зазначає про неналежне мотивування рішення судом про часткове задоволення цивільного позову.

Вказує, що часткове визнання вини обвинуваченим не може враховуватися, як пом`якшуюча покарання обставина визнання вини, так саме не можна відносити до пом`якшуючих покарання обставин: відсутність судимостей та наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Просить дослідити докази у кримінальному провадженні, скасувати вирок суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та направити матеріали кримінального провадження на новий судовий розгляд.

За результатами вивчення апеляційної скарги, приходжу до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження, через оскарження судового рішення з підстав, з яких воно не може бути оскаржене згідно з положеннями ст. 394 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Із журналу судового засідання, носія інформації на якому зафіксовано перебіг судового засідання (а.с. 24-26; 31) вбачається, що ОСОБА_4 визнавши себе винним у скоєнні умисного легкого тілесного ушкодження спричиненого ОСОБА_5 погодився на скорочений порядок дослідження доказів у кримінальному провадженні, проти цього не заперечували і прокурор разом потерпілою, яка приймала участь в судовому засіданні і була допитана судом.

Покарання обвинуваченому було призначене з урахуванням позиції прокурора і потерпілої за тим видом і розміром на який сторона обвинувачення орієнтувала суд.

Наслідки, щодо позбавлення права оскаржити обставини кримінального провадження, які ніким не оспорюються, головуючим суддею були роз`яснені в судовому засіданні. Правильність розуміння ОСОБА_6 змісту наслідків, добровільність його позиції сумнівів не викликають.

Зі змісту апеляційних вимог слідує, що прокурор оскаржує вирок суду саме в частині тих обставин, докази по яким ніким із учасників судового провадження не оспорювалися і судом було визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, пов`язаного із спричиненням легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_5 .

Крім того, прокурор порушуючи питання дослідження доказів апеляційною інстанцією в порушення положень ст. 404 ч. 3 КПК України не навів відповідні обставини, виходячи з яких суд може повторно дослідити докази а лише зазначив на необхідність дослідити докази які містяться в матеріалах кримінального провадження без визначення конкретно яких.

У зв`язку з викладеним, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 349, 394, 399 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ
Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Сумської області ОСОБА_3 на вирок Середино Будського районного суду від 28 вересня 2015 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом із апеляційними скаргами невідкладно надіслати заступнику прокурора Сумської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

СуддяОСОБА_2