печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2013 Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Царевич О. І.
при секретаріГуцинюку Я.І.
за участю прокурора перекладача захисника потерпілого обвинуваченого Єременка М.В. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0004642 від 23.05.2013 за обвинуваченням

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Москва Російської Федерації, росіянина, громадянина Російської Федерації, не одруженого, освіта базова вища, не працюючого, місце проживання в АДРЕСА_2 місце реєстрації: АДРЕСА_3 раніше не судимого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162 та ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту затвердженого 27.06.2013 під час досудового розслідування встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 23.05.2013, приблизно о 04.15 годин, проходячи по АДРЕСА_4 зазначеної вулиці, після чого у ОСОБА_8 виник умисел на проникнення в приміщення зазначеного будинку з метою власної розваги, після чого, розуміючи що приміщення будинку є житловим, його дії порушать встановлену законом недоторканність житлових приміщень, вплинуть на нормальну життєдіяльність громадян, які проживають у зазначеному будинку, а також те, що його дії несуть однозначно кримінально караний характер, шляхом підтягування по водостічній трубі будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_8, вскочив у вікно квартири 44 і опинився в приміщенні кухні, після чого продовжив послідовно оглядати приміщення квартири, не вживаючи заходів до виходу з квартири або попередження осіб, які там мешкають про своє місцезнаходження.

Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 162 КК України як умисне незаконне проникнення в житло.

Надалі , перебуваючи в зазначеному житловому приміщенні , обвинувачений звернув увагу на особисті речі потерпілого ОСОБА_9 , які останній зберігав у квартирі , після чого ОСОБА_10 , відчуваючи безкарність своїх дій , користуючись відсутністю сторонніх осіб у приміщенні , вирішив викрасти чуже майно з метою наживи і особистого збагачення , реалізуючи свій злочинний умисел , ОСОБА_10 викрав чуже майно , а саме майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 : мобільний телефон марки «Nokia Е66 -1» IMEI НОМЕР_1 вартістю 2800 українських гривень, з встановленою сім- карткою мобільного оператора « Лайф» , вартістю 20 українських гривень , також фотоапарат « Samsung PL 10 » , вартістю 1300 українських гривень , а всього майна на загальну суму 4120 українських гривень , зазначені цінності поклав у кишені штанів, в які був одягнений , після чого підбираючи шляхи відходу з місця скоєння злочину пройшов на дальній балкон квартири , де був виявлений мешканцями і закритий до прибуття співробітників правоохоронних органів , таким чином зробивши всі необхідні дії спрямовані на таємне викрадення чужого майна , з причин що не залежали від його волі , злочинний умисел до кінця не довів .

Такі дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна.

23.07.2013 до Печерського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004642 від 23.05.2013 за обвинуваченням ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н , у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162 та ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України.

Ухвалою підготовчого судового від 30.08.2013 засідання вказану кримінальну справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні 04.09.2013 захисник обвинуваченого надав угоду про примирення від 04.09.2013, укладену між обвинуваченим та потерпілим та просив суд її затвердити.

Вказаною угодою, сторони кримінального провадження узгодили покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. за ч.1 ст. 162 КК України та у виді у виді штрафу в розмірі 55 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 935 грн. та узгодили на підставі ст. 70 Кк України остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покарання - у виді штрафу в розмірі 55 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 935 грн, а також зазначили про відсутність в потерпілого будь - яких претензій матеріального та морального характеру.

Потерпілий та обвинувачений також просять суд затвердити угоди про примирення, оскільки ними остаточно узгоджені істотні обставини кримінального провадження та покарання.

Прокурор підтримав повністю затвердження угод, вважаючи наявними для цього підстави.

Судом роз'яснені сторонам наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а також положення ст. 474 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження №0004642, дослідивши угоду про примирення, укладену між потерпілим та обвинуваченим, приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ч. 3 ст. 369 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 підтвердив суду про повну відповідність фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, зазначив про відсутність підстав для самообмови.

Враховуючи санкцію ч. 1 ст. 162 КК України, вказаний злочин віднесений згідно вимог ст. 12 КК України до злочинів невеликої тяжкості.

Враховуючи санкцію ч. 1 ст. 185 КК України, вказаний злочин віднесений згідно вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості.

В даному кримінальному провадженні бере участь потерпілий, а тому укладення угоди про визнання винуватості не допускається в силу вимог ст. 469 ч. 4 КПК України.

В даному випадку судом роз'яснено обвинуваченому та потерпілому правові наслідки затвердження угоди, перевірено відповідність угоди фактичним обставинам справи, а також добровільність позицій сторін.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даних угод відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання речових доказів вирішується у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Враховуючи, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні злочинів невеликої та середньої тяжкості, сторонами узгоджено покарання, непов'язане з позбавленням волі, суд вважає за доцільне, запобіжний захід, застосований до обвинуваченого, до набрання вироком законної сили - скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 371,373, 374, 468, 473, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про примирення від 04.09.2013 між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 про примирення.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в сумі становить 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 55 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в сумі становить 935 (дев'ятсот тридцять п'ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави (УДКСУ у Печерському районі м. Києва, банк одержувач ГУДКСУ у м. Києві; р/р 0007; МФО 820019; КЕКД 21081100;01) процесуальні витрати за залучення експерта під час досудового розслідування в розмірі 391 грн. 20 коп.

Речові докази:

- Дві запальнички, зарядний пристрій та мобільний телефон «Нокіа Е66» НОМЕР_2, зі встановленою сім - карткою «Лайф» НОМЕР_3, фотоапарат «Самсунг ПЛ10» , які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 - повернути ОСОБА_5

- Грошові кошти в сумі 220 грн., які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - повернути ОСОБА_6

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_6 - заставу - скасувати.

Грошові кошти внесені на депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва в розмірі 57350 грн., згідно квитанції №ПН1245 від 30.05.2013 повернути заставодавцю ОСОБА_13.

Повернути ОСОБА_6 наявний в матеріалах кримінальної справи паспорт громадянина Російської Федерації (а.м. кримінального провадження 161).

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення..

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст.473 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення, в тому числі засудженому в перекладі на його рідну мову - російську.

Суддя: