Справа № 777/1186/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

04.08.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-сс/777/262/15 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Воловецького району Закарпатської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.07.2015, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного за ч.3 ст.296 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , судимого.
Оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання старшого слідчого СВ Свалявського РВ (з обслуговування Свалявського та Воловецького районів) УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_7 від 14.07.2015 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України за таких обставин.
Так, 28.06.2015, біля 19 год., в парку відпочинку смт. Воловець Закарпатської області ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час проведення святкових заходів з нагоди відзначення 19-ї річниці Конституції України, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, затіяв сварку та бійку з громадянином ОСОБА_8 , нанісши останньому два удари руками в область грудей, спричинивши потерпілому фізичний біль.
Після прибуття на виклик, пов`язаний із вказаними вище хуліганськими діями ОСОБА_6 працівників міліції Свалявського РВ УМВС, які забезпечували громадський порядок на території парку відпочинку під час проведення святкових заходів, а також тих, які перебували в складі додаткової слідчо-оперативної групи по обслуговуванню території Воловецького району, ОСОБА_6 продовжив свої хуліганські дії, а після намагання припинити їх працівниками міліції, вчинив їм фізичний опір, який полягав у активній фізичній протидії відштовхуванні їх руками та хватанні за формений одяг, через що вони застосували відносно ОСОБА_6 фізичну силу у вигляді захвату рук та одягненні спеціальних засобів, кайданків.
В подальшому ОСОБА_6 , будучи доставлений на медичне освідчення у Воловецьку ЦРЛ за адресою: смт. Воловець, вул. Карпатська, 23 для встановлення стану його сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, висловлювався нецензурними та образливими словами на адресу медичного персоналу, які проводили його освідчення, поводив себе грубо і відмовився від проходження медичного освідчення, після чого умисно розбив скло на вікні кабінету приймального відділення цієї лікарні головою.
Згідно вказаної вище ухвали слідчого судді від 16.07.2015, підставою для відмови у застосуванні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання стало те, що під час розгляду клопотання ним не встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, достатніх для застосування щодо ОСОБА_6 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою. При цьому, слідчий суддя обґрунтував своє рішення й положенням ст.29 Конституції України, п.1 ст.5 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, відповідно до яких гарантією прав людини є право на особисту недоторканість і свободу, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом. Також враховано і доводи ОСОБА_6 про те, що він перебуває у цивільному шлюбі і його дружина вагітна.
Однак, слідчий суддя визнав за необхідне застосувати у відношенні ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з урахуванням особи підозрюваного, який судимий та підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, його схильність до вчинення правопорушень.
В апеляційній скарзі прокурор просить вказану ухвалу слідчого судді від 16.07.2015 скасувати як необґрунтовану та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту його затримання.
Вказує, що ОСОБА_6 ніде не працює, проживає в будинку без номеру, будучи судимим, вчинив новий злочин середньої тяжкості, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком до п`яти років; існують ризики, передбачені ст.177 КПК України: підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки його протиправна поведінка має системний характер; може переховуватися від слідства та суду, змінивши місце свого проживання.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання поданої ним апеляційної скарги з наведених вище підстав, його думку щодо можливості застосування й запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_6 , останнього, який проти апеляційної скарги заперечив, пояснивши, що жодного разу наміру переховуватися від органу досудового слідства/суду не мав, свою вину визнав повністю з самого початку досудового слідства, розкаюється у вчиненому, а отже й не має наміру впливати на свідків/потерпілого, вчиняти інші протиправні дії, перевіривши матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу та обговоривши доводи сторін, колегія апеляційного суду визнає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Із матеріалів провадження за вказаним клопотанням слідчого слідує, що наведені у ньому обставини, на підставі яких слідчий дійшов висновку про необхідність застосування у відношенні до підозрюваного запобіжного заходу, перевірялися при розгляді клопотання.
При цьому, були заслухані підозрюваний, доводи прокурора та слідчого, а також досліджені матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання про застосування запобіжного заходу (а.п. 42-43).
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, а саме: мети і підстав застосування запобіжного заходу; обставини, що враховуються при його обранні і правильно визнав за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжного заходу, однак такого, що не пов`язаний з триманням особи під вартою.
Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, свою вину у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся (а.п. 5-7). Ризиків та доказів того, що перебуваючи на волі, підозрюваний може впливати на свідків/потерпілого, з урахуванням обставин кримінального провадження та особи підозрюваного, не існує. Прокурор, при розгляді клопотання, а згодом і його апеляційної скарги, не довів на виконання ст.183 КПК України, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.
Та обставина, на яку посилається прокурор, як на підставу для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою що ОСОБА_6 проживає в будинку без номеру не може бути прийнятною, оскільки останній має постійне місце проживання за вказаною вище адресою, добровільно з`явився на розгляд клопотання слідчого як до слідчого судді місцевого суду (процесуального документу про затримання підозрюваного матеріали провадження за клопотанням не містять), так і на апеляційний розгляд провадження. Окрім того, як вбачається з довідки Воловецької ЦРЛ від 08.07.2015, ОСОБА_6 значиться як мешканець АДРЕСА_1 (а.п. 36).
Однак, правильно відмовивши в застосуванні виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, недостатньо вмотивував своє рішення з приводу застосування найменш суворого з передбачених ч.1 ст.176 КПК України запобіжного заходу особистого зобов`язання.
Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину проти громадського порядку та моральності, будучи судимим.
Дана обставина безумовно свідчить про необхідність застосування у відношенні ОСОБА_6 більш суворого запобіжного заходу ніж особисте зобов`язання.
З цих підстав та у відповідності до повноважень апеляційного суду, передбачених п.2 ч.3 ст.407 КПК України, ухвала слідчого судді від 16.07.2015 щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.
Вирішуючи питання про вид запобіжного заходу, який слід застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , апеляційний суд враховує його особу (осіб, які б могли бути поручителями згідно ст.180 КПК, а також спроможних сплатити заставу не встановлено; підозрюваний не працює, а отже й не має можливості сплатити заставу) та визнає за необхідне застосувати такий згідно ст.181 КПК у вигляді домашнього арешту у певний період доби (нічний час), що буде достатнім для виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181,194,196, 202 ч.3 п.2, 205,404,405, 407 ч.3 п.2, 418,419,422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.07.2015 про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання скасувати та постановити нову ухвалу.
Погоджене прокурором клопотання старшого слідчого СВ Свалявського РВ (з обслуговування Свалявського та Воловецького районів) УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати у відношенні підозрюваного за ч.3 ст.296 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цьому підозрюваному залишати житло ( АДРЕСА_1 ) з 22 по 6 годину.
Зобов`язати ОСОБА_6 : прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та/або суду,не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду та докласти зусиль до пошуку роботи.
Встановити строк дії даної ухвали до 14.09.2015.
Передати дану ухвалу органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного для її виконання.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: