Справа № 740/942/15 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/571/2015
Категорія - ч. 1 ст. 296 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

з участю сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника-адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000638,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, працюючого майстром на КП Броваритепловодоенергія, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого за ч.1 ст.296 КК України,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 296 КК України на п`ять місяців арешту.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Ніжинської центральної районної лікарні 1445 грн. 05 коп. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_10 .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_10 763 грн. 34 коп. матеріальної шкоди та 4 000 гривень моральної шкоди, а всього на 4 763 гривні 34 копійки.

Як встановив суд, 01 червня 2014 року близько 02-ї години ОСОБА_6 , перебуваючи біля приміщення їдальні СТОВ «РІД», що на вул. Жовтневій у с. Сальне Ніжинського району, де на той час відбувалось святкування випускного вечора учнів 11 класу, будучи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки у суспільстві, виражався нецензурними словами, чіплявся до ОСОБА_10 та інших присутніх на святковому вечорі осіб, при цьому вилив стакан з рідиною ОСОБА_10 в обличчя та мав намір перевернути стіл, але завдяки втручанню присутніх гостей конфлікт був зупинено, а ОСОБА_6 покинув місце події.

Через деякий час ОСОБА_6 знову повернувся до їдальні СТОВ «РІД» та усвідомлюючи, що порушує громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства в присутності громадян ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших осіб підбіг до ОСОБА_10 , почав завдавати ударів, при цьому заподіяв легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

У подальшому ОСОБА_6 на неодноразові зауваження присутніх припинити свої протиправні дії не реагував та безпричинно, в грубій формі, ображав усіх нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, при цьому схопив дерев`яну палицю та кидався з нею на присутніх.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_13 просив вирок суду скасувати, а справу направити на новий розгляд, мотивуючи тим, що під час судового розгляду та ухвалення рішення були допущені істотні порушення вимог кримінально процесуального закону, а саме кримінальне правопорушення було внесене до ЄРДР як злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, в подальшому перекваліфіковане на ч. 2 ст. 125 КК України, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та вручений обвинувальний акт.

На думку захисту, під час судового засідання 22 квітня 2015 року, державним обвинуваченням, з грубим порушенням вимог ст. ст. 338, 341 КПК України було змінене обвинувачення з ч.2 ст. 125 КК України на ч.1 ст. 296 КК України, яке сформульоване не чітко, чим порушено право обвинуваченого на захист.

Районний суд, всупереч вимогам ст. 291 КПК України, не роз`яснив обвинуваченому суті нового обвинувачення, право надавати докази на свій захист від нового обвинувачення, не передопитав свідків, потерпілого, обвинуваченого, задовольнив цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 , який був заявлений у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Вважає призначене покарання обвинуваченому явно несправедливим внаслідок суворості.

В зміненій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просив вирок суду скасувати, а справу направити на новий розгляд, мотивуючи тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і як наслідок неправильно застосований закон про кримінальну відповідальність з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону.

Перший конфлікт між обвинуваченим і потерпілим відбувся близько 02 години ночі 01 червеня 2014 року, після якого обвинувачений покинув місце події. Нова бійка між ними відбулася за приміщенням їдальні через дві-три години після сварки, відповідно дії ОСОБА_6 не охоплювалися єдиним умислом на порушення громадського порядку. Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 помітили бійку після того як вона відбувалася, відповідно в присутності сторонніх осіб бійка не розпочиналася.

На думку захисту, суд не прийняв до уваги мотиви з яких ОСОБА_6 побив ОСОБА_10 , який нецензурними словами образив обвинуваченого, останній у відповідь вилив в обличчя стакан води, тоді як потерпілий завдав удару в голову. Саме у зв`язку з цим, обвинувачений через тривалий час повернувся на територію їдальні щоб з`ясувати стосунки з потерпілим і спричинив останньому легкі тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_6 , коли він розмахував палицею та погрожував усім присутнім, які розбороняли бійку, захисник вважає вчиненими в межах необхідної оборони, оскільки усі присутні на вечері, після того як відтягли ОСОБА_6 від ОСОБА_10 , почали бити ОСОБА_6 .

На думку захисту необґрунтовано визнано як обставину, що обтяжує покарання вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння. Обстеження на стан сп`яніння ОСОБА_6 не проходив, вживав на вечері тільки воду.

Істотними порушеннями норм кримінально-процесуального закону захисник вважає те, що досудове розслідування проводилося слідчими ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , не уповноваженими на розслідування даного кримінального провадження, а тому усі докази одержані під час проведення розслідування, є недопустимими.

Суд першої інстанції послався як на докази винуватості ОСОБА_6 на протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, на протокол огляду місяця події, медичну довідку від 01.06 2014 року, проте всупереч вимогам ст. 23 КПК України, названі докази під час судового розгляду не досліджував, що підтверджується записом судового засідання. Як вважає захисник, був порушений принцип безпосередності судового розгляду.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 який підтримав змінену апеляційну скаргу та просив про скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, у зв`язку з тим, що дії ОСОБА_6 належить перекваліфікувати на ч.2 ст. 125 КК України та зясувати правомірність проведення досудового розслідування слідчими ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав змінену апеляційну скаргу обраного ним захисника ОСОБА_7 , визнавав, що побив потерпілого ОСОБА_10 , з особистого мотиву, про що шкодує, просив пом`якшити покарання, прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти доводів сторони захисту, доводячи, що дії обвинуваченого розцінені як хуліганство правильно, слідчі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були уповноваженими на проведення досудове розслідування, оскільки названі свідки вносили відомості до ЄРДР, що без електронного доручення на проведення досудового розслідування було неможливим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений з потерпілим раніше знайомими не були. Обвинувачений ОСОБА_6 , без запрошення, в стані алкогольного сп`яніння, разом зі своїми знайомими ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , 01 червня 2014 року, близько 2 години ночі, прибули до приміщення їдальні СТОВ «РІД», що на вул. Жовтневій у селі Сальне Ніжинського району, де на той час відбувалося святкування випускного вечора учнів 11 класу, розпочали вживати спиртні напої на підвіконні їдальні. Коли компанія обвинуваченого зібралася зайти в приміщення їдальні, потерпілий ОСОБА_10 зробив їм зауваження, що їх не запрошували і щоб забирали свою випивку та ішли в інше місце, за що ОСОБА_18 йому виплеснув в обличчя горілку з пластикового стаканчика.

Присутні на вечері відтягнули обвинуваченого від потерпілого і з подвір`я позаходили в приміщення їдальні.

Близько 3 години, коли ОСОБА_10 вийшов з приміщення їдальні, його наздогнав ОСОБА_6 та погрожуючи фізичною розправою завдав удару в область правого чола, в область вуха, від якого потерпілий упав на землю та втратив свідомість. Після цього ОСОБА_18 сів на потерпілого та продовжив побиття. Його відтягнули свідок ОСОБА_11 та батьки випускників. Потерпілого батьки повезли до лікарні, в цей час обвинувачений продовжувався сваритися з присутніми на вечері, ображати, кидатися з палицею на присутніх.

Згідно комісійного висновку судово-медичної експертизи №22 від 29 січня 2015 року у потерпілого ОСОБА_10 , 1987 року народження, були виявлені тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійної рани правої навколо вушної ділянки, синців на нижній повіці правого ока, на лобній ділянці, в ділянці мочки лівої вушної раковини, саден на спинці носа, на ділянці козелка лівої вушної раковини, які могли виникнути від дії тупих предметів, не менше ніж від п`яти травмуючих впливів, за строком утворення відповідають даті 01.06.2014 року і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ( а. п. 73-75).

При цьому комісія експертів вважає неможливим утворення комплексу тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого від одного удару в голову, як зазначав обвинувачений ОСОБА_6 .

З об`єктивної сторони хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок, виражаючи тим самим неповагу до суспільства та супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Під час судового розгляду прокурором ОСОБА_6 було змінене обвинувачення з навмисного заподіяння легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я потерпілому ОСОБА_10 на обвинувачення в грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка проявилася в нахабному поводженні в громадському місці, в привселюдних образах та заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , в порушенні громадського спокою, присутніх на вечері випускників значної кількості людей.

Доводи захисника, що між першим конфліктом і побиттям потерпілого пройшов значний проміжок часу, а тому не можна розцінювати обидва випадки як продовжуваний злочин, направлений на порушення громадського порядку, не заслуговують на увагу.

Обвинувачений ОСОБА_6 , на відміну від своїх друзів, після першого конфлікту, не покинув місце події, а сидів на лавочці та чекав нагоди, щоб помститися потерпілому ОСОБА_10 .

При цьому, обвинувачений розумів, що проходить масовий захід, присутні на вечері випускники, учителі та їх батьки, проте нехтуючи нормами поведінки в суспільстві, самоутверджуючись за рахунок приниження потерпілого, напав на того та навмисно завдав легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя.

Для оцінки дій обвинуваченого як хуліганства, не має значення, чи бачили присутні на вечері початок бійки. Побиття потерпілого відбувалося в громадському місці, в присутності значної кількості людей. Після того як ОСОБА_6 відтягли від потерпілого, він явно зневажаючи присутніх на вечері, схопив палицю та погрожував розправою.

Така поведінка обвинуваченого не може розцінюватися як необхідна оборона, так як такий стан виникає тільки у разі суспільно-небезпечного посягання. У даному випадку суспільно-небезпечне посягання було з боку обвинуваченого, присутні присікали його неправомірні дії.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12. 2006 року № 10 „Про судову практику у справах про хуліганство дії, що супроводжувалися заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені на ґрунті особистих неприязних відносин та поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, які супроводжувалися особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, розцінюються як хуліганство.

Отже, умисні дії ОСОБА_6 , що виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивові явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалість, правильно розцінені як злочин, передбачений ч.1 ст. 296 КК України.

Заперечення захисту про недоведеність перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, не можуть бути задоволені. Сам ОСОБА_6 визнавав, що прибув на вечір зі своїми приятелями, зі своїми спиртними напоями, які вживали з пластикових стаканчиків.

Відповідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Посилання в апеляційній скарзі захисника, що слідчий ОСОБА_14 та слідчий ОСОБА_15 не були уповноважені на проведення досудового розслідування даного кримінального провадження, а тому прийняті ними процесуальні рішення та зібрані докази є незаконними, не відповідають дійсності.

Кримінально - процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення залучення до матеріалів судової справи усіх документів, що мають відношення до розслідування даного злочину. Наявність в матеріалах справи витягу з кримінального провадження про внесення відомостей до ЄРДР слідчим ОСОБА_14 ( а. п.2) свідчить про те, що йому доручалося проведення досудового розслідування, так само як і слідчому ОСОБА_15 , яка прийняла кримінальне провадження пізніше.

Доводи захисту, що суд послався на докази, які не досліджував, на протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, яким зафіксоване було звернення потерпілого ОСОБА_10 до Ніжинського МВ з приводу його побиття ОСОБА_6 01.06.2014 року, близько 3 години ночі, на медичну довідку від 01.06.2014 року та на протокол огляду місця події від 06.06.2014 року з фото таблицею, не є підставою для скасування ухваленого рішення.

Без заяви потерпілого, не було б розпочате кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. Довідка про те, що ОСОБА_10 з приводу отриманих тілесних ушкоджень звертався за медичною допомогою до Ніжинської ЦРЛ, ніякої доказової інформації не несе, так само як і протокол огляду місця події від 06.06. 2014 року, під час якого речові докази чи сліди не вилучалися. Був оглянутий та сфотографований вхід в приміщення будівлі, бічна сторона, господарські будівлі.

Отже, та обставина, що під час судового засідання безпосередньо судом не досліджувалися заява потерпілого про злочин, медична довідка та протокол огляду місця події, не перешкоджали і не могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Разом з тим, колегія суддів вважає вирок суду змінити по причині суворості призначеного судом покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного обвинуваченого, суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, і призначити покарання, необхідне й достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Обираючи покарання у виді арешту суд першої інстанції не врахував, що злочин, вчинений обвинуваченим, відноситься до категорії невеликої тяжкості злочинів, раніше він до кримінальної відповідальності не притягувався, одержує вищу освіту, зайнятий суспільно-корисною працею, визнав, що побив потерпілого на ґрунті особистих неприязних стосунків, з приводу чого шкодує, потерпілому необхідно відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, і обрав надміру суворе покарання.

З урахуванням особи винного, обставин справи, його теперішнього ставлення та оцінки своїх дій та поведінки, доцільно застосувати до нього покарання у виді штрафу, розмір якого сприятиме виправленню засудженого та попередженню вчинення нових злочинів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити, пом`якшити покарання.

На ОСОБА_6 за ч.1 ст.296 КК України накласти штраф в розмірі 8 500 гривень (вісім тисяч п`ятсот гривень) в дохід держави.

В решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення. На неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали.

СУДДІ: