Провадження №1-кп/761/892/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального правопорушення, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003728 від 31 березня 2015 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 (неповнолітнього на час вчинення кримінального правопорушення), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Веснянка, Староконстянтинівського р-ну, Хмельницької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого на посаді різника полвіграфічної проодукції ТОВ «Контекст Україна», студент Київського вищого професійному училищі сервісу і дизайну, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 (неповнолітнього на час вчинення кримінального правопорушення), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, учень 1 курсу Київського професійного ліцею «Авіант», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого у силу ст. 89 КК України,

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

законних представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника Служби у справах дітей ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В :

31 березня 2015 року, приблизно о 00 годин 15 хвилин, неповнолітній (на той час) ОСОБА_3 разом із неповнолітнім (на той час) ОСОБА_4 проходили біля будинку № 49-В по вул. Щербакова у місті Києві, де побачили раніше не знайомого їм ОСОБА_11 .
У цей час у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_11 . З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення майна ОСОБА_11 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вступили у попередню змову.
Вступивши між собою у злочинну змову та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його в подальшому на свою користь, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, підбігли позаду до ОСОБА_11 та застосували відносно останнього фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, та яке виразилось у тому що, ОСОБА_4 , застосовуючи фізичну силу, схопив лівою рукою ОСОБА_11 за шию та притиснув до себе і почав вимагати передати їм грошові кошти, на що ОСОБА_11 відмовив.
В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_3 , застосовуючи фізичне насильство продовжував утримувати лівою рукою шию ОСОБА_11 , при цьому правою рукою зажатою у кулак наніс два удари в область обличчя останнього, від яких потерпілий почав чинити опір. ОСОБА_3 в свою чергу почав оглядати кишені потерпілого, при цьому також наніс два удари руками в область тулуба, внаслідок чого ОСОБА_11 впав на землю. Після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нанесли близько чотирьох ударів ногами по тулубу Фам Тхе Кионга.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 928 від 31.03.2015 року « Прр судово-медичній експертизі ОСОБА_11 1992 р.н. виявлено: синці-на верхній повіці лівого ока, в правій підочній та лівій вилицевій ділянках; крововилив на склері лівого ока.
Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитися 31.03.2015 року внаслідок не менше 2-х травматичних впливів, не були небезпечнимі для життя та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Подавивши таким чином здатність потерпілого ОСОБА_11 до надання можливого опору, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_4 зняв з його плечей рюкзак, в якому знаходились особисті речі потерпілого, а саме:
планшет марки «Аsus» модель К0Х (МЕ 400 С) серійний номер 900К0ХВ22100110U вартістю 4836,64 грн.;
флешкартка об`ємом пам`яті 8 гб, вартістю 250 гривень, що знаходилась в планшеті;
зовнішній акумулятор Golf GF-L CD01 10400 mAh, білого кольору, вартістю 299 грн.;
комп`ютерна мишка марки Rароо 6080 blасk, вартістю 188,99 грн.;
дріт універсального зарядного пристрою, який не представляє для потерпілого матеріальної цінності;
окуляри, в оправі із пластику під деревину, вартістю 1000 грн.;
шкіряний гаманець у вигляді «барсетки», вартістю 350 грн.;
грошові кошти у сумі 500 грн.;
одна купюра номіналом 10 000 донгов - в`єтнамська валюта, яка не представляв для потерпілого матеріальної цінності;
записний блокнот з обкладинкою із шкіри страуса, чорного кольору, вартістю 500 грн.;
канцелярська папка чорного кольору на блискавці, вартістю 15 грн.;
ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_11 , який не представляє для потерпілого матеріальної цінності;
паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , який не представляє для потерпілого матеріальної цінності;
паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_11 , який не представляє для потерпілого матеріальної цінності;
фотокартки розміром 3x4 у кількості 12 шт., які не представляють для потерпілого матеріальної цінності;
договір страхування на ім`я ОСОБА_11 та пластикова картка туристичної страховки, які не представляють для потерпілого матеріальної цінності;
пластикова банківська картка «Укрінбанк», грошових коштів на рахунку не було та яка не представляє для потерпілого матеріальної цінності.
пластикова банківська картка № 1 «ПриватБанк», на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 209 грн., які в подальшому було знято;
пластикова банківська картка № 2 «ПриватБанк», на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 470 грн., які в подальшому було знято;
пластикова іменна банківська картка № 3 «ПриватБанк», грошових коштів на рахунку не було та яка не представляє для потерпілого матеріальної цінності;
цифровий носій (флешка) об`ємом 8 ГБ. вартістю 400 гривень, а ОСОБА_3 в свою чергу, вийняв із правої кишені джинсів мобільний телефон марки «Samsung I9300 Galaxy S-III» імей НОМЕР_1 , у корпусі білого кольору, вартістю 2500 грн. з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф», номер абонента НОМЕР_2 вартістю 15 гривень, на рахунку знаходилось 30 гривень, що була у телефоні.
В результаті чого, ОСОБА_3 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 відкрито викрали майно ОСОБА_11 на загальну суму 12413гривень 63 копійки, після чого з місця вчиненого кримінального правопорушення зникли та розпорядились викраденим на власний розсуд.
Крім того, неповнолітній на той час ОСОБА_3 , 12.04.2015 року приблизно о 00 годин 50 хвилин перебував по пр-ту Перемоги, 32 в м. Києві та побачив раніше йому незнайому ОСОБА_12 , у якої на зап`ясті лівої руки висіла жіноча сумка та яку ОСОБА_3 вирішив відкрито повторно викрасти.
Реалізуючи свій злочинний намір на відкрите повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_13 ззаду, після чого зірвав із зап`ястя лівої руки ОСОБА_12 жіночу сумку, яка матеріальної цінності не представляє, в якій знаходились паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Лутугинським РВУМВС України в Луганській обл. 17.04.2008 р. на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який матеріальної цінності не представляє, ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_13 , який матеріальності цінності не представляє та гроші у сумі 300 гривень.
А всього ОСОБА_3 повторно відкрито, викрав чуже майно, що належить ОСОБА_12 на суму 300 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.
У судовому засіданні обвинувачені свою вину в пред`явленому їм обвинуваченні за ч.2 ст. 186 КК України визнали повністю, просили суд обмежити обсяг дослідження доказів та фактичних обставин справи їх допитом та дослідженням характеризуючих матеріалів щодо особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню по кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальними правопорушеннями, розміру запрдіяної матеріальної шкоди, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, надав показання про те, що дійсно 31 березня 2015 року він разом з ОСОБА_4 вночі повертались додому від товариша. Проходячи по вул.Щербакова 49 В, він запропонував ОСОБА_4 побити невідомого чоловіка, який йшов попереду, на що він погодився. Схопив потерпілого за шию та вони по одному разу вдарили його, після чого потерпілий впав. ОСОБА_4 схопив сумку потерпілого, а він його мобільний телефон, після чого вони розбіглись у різному напрямку, а речами розпорядились на власний розсуд.

Крім того ОСОБА_3 надав показання про те, що 14 квітня 2015 року він разом з компанією товаришів ввечері перебував по пр.Перемоги, 32 в м.Києві. Поряд проходила дівчина з сумкою та хтось з компанії запропонував викрасти її сумку. Для того, щоб виділитись із компанії, він підбіг до вказаної дівчини, вирвав у неї з рук сумку та побіг до підземного переходу. Через деякий час був затриманий співробітниками міліції.

У вчиненому ОСОБА_3 щиро розкаявся, вказав на те, що матеріальну шкоду потерпілим не відшкодовував.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, надав показання про те, що дійсно 31 березня 2015 року він разом з ОСОБА_3 вночі повертались додому. Проходячи по вул.Щербакова 49 В, зустріли невідомого чоловіка, якого за попередньою змовою побили, а після того як він впав, забрав його сумку, де був планшет, мишка комп*ютерна та інші речі, після чого вони розбіглись у різному напрямку, а речами розпорядились на власний розсуд.

У вчиненому ОСОБА_4 щиро розкаявся, вказав на те, що матеріальну шкоду потерпілому не відшкодовував.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 за епізодом вчиненого кримінального правопорушення від 31.03.2015 року відносно потерпілого ОСОБА_11 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а за епізодом вчинення кримінального правопорушення від 12.04.2015 року відносно потерпілої ОСОБА_12 дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК України як повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 (неповнолітньому на час вчинення кримінальних правопорушень) вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним сукупності кримінальних правопорушеннь, яке є тяжкими кримінальними правопорушенням, обставини їх вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, мотивацію кримінальних правопорушеннь, а саме те, що ОСОБА_3 , не будучи викритим у вчиненні першого епізоду кримінального правопорушення, вчинив нове кримінально-каране діяння, легковажно розраховуючи не бути у ньому викритим, та дані про особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, працює та навчається, за місцем навчання в училищі характеризується негативно, під наглядом у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, також не перебуває на обліках у службі у справах дітей та у кримінальній міліції у справах дітей, а також враховує умови його життя та виховання, а саме те, що він проживає у сім*ї, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , слід визнати вчинення кримінальних правопорушень у неповнолітньму віці та щире розкаяння у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Між тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети злочинів, обставин, що характеризують поведінку неповнолітнього обвинуваченого до вчинення ним кримінальних правопорушення і обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням обвинуваченим кримінальних правопорушеннь і характеризують поведінку останнього після вчинення кримінальних правопорушеннь, та індивідуальних властивостей обвинуваченого, зокрема його молодого віку, стану здоров`я, способу життя, та обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вищенаведене істотно знижує фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75, 104 КК України, тобто можливість виправлення неповнолітнього без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього судом у відповідності до ст. 76 КК України обов`язків.

При цьому суд, призначаючи покарання неповнолітньому на час вчинення кримінально караних діянь ОСОБА_3 , також враховує п.5.1 Пекінських правил, згідно яких заходи впливу на неповнолітніх мають визначатися з урахуванням не лише тяжкості вчиненого ним правопорушення, а й особливостей особистості підлітка.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 (неповнолітньому на час вчинення кримінальних правопорушень) вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушеня, яке є тяжким кримінальним правопорушенням, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, мотивацію кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого, який, хоча і рахується несудимим в силу ст. 89 КК України, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив нове кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, не працює, навчається, за місцем навчання в ліцеї характеризується посередньо, під наглядом у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, також не перебуває на обліках у службі у справах дітей та у кримінальній міліції у справах дітей, а також враховує умови його життя та виховання, а саме те, що він проживає з матір*ю та бабусею, батько обвинуваченого помер у 2012 році, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

У відповідності ст. 66 КК України обставинами, яка пом`якшують покарання ОСОБА_4 , слід визнати вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньму віці та щире розкаяння у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Між тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети злочинів, обставин, що характеризують поведінку неповнолітнього обвинуваченого до вчинення ним кримінальних правопорушення і обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням обвинуваченим кримінальних правопорушеннь і характеризують поведінку останнього після вчинення кримінальних правопорушеннь, та індивідуальних властивостей обвинуваченого, зокрема його молодого віку, стану здоров`я, способу життя, та обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вищенаведене істотно знижує фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75, 104 КК України, тобто можливість виправлення неповнолітнього без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього судом у відповідності до ст. 76 КК України обов`язків.

При цьому суд, призначаючи покарання неповнолітньому на час вчинення іникримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , також враховує п.5.1 Пекінських правил, згідно яких заходи впливу на неповнолітніх мають визначатися з урахуванням не лише тяжкості вчиненого ним правопорушення, а й особливостей особистості підлітка.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільні позови не заявлялись.

Запобіжні заходи, застосовані до обвинувачених, залишити в силі до набрання вироком законної сили .

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним за епізодом вчинення кримінального правопорушення від 31.03.2015 року відносно потерпілого ОСОБА_11 за ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п*яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_3 визнати винним за епізодом вчинення кримінального правопорушення від 12.04.2015 року відносно потерпілої ОСОБА_12 за ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглиненняі менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п*яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком, тривалістю 2 (два) роки, якщо протягом указаного строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1. не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;

2. повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3. періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді особистого зобов*язання залишити застосованим до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п*яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком, тривалістю 2 (два) роки, якщо протягом указаного строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1. не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;

2. повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3. періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді передачі під нагляд батькам залишити застосованим до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні.

Речові докази по справі, а саме компакт диск Verbatim CD-R, об`ємом 700 МБ, який приєднано до матеріалів провадження постановою слідчого про визнання речових доказів та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 02.04.2015 року залишити зберігатись при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази по справі, а саме шкіряний рюкзак чорного кольору, шкіряний гаманець у вигляді «барсетки», канцелярську папку чорного кольору на молнії, ідентифікаційний код на ім*я ОСОБА_11 , фотокартки розміром 3х4 у кількості 12 шт. Із зображенням ОСОБА_11 , договір страхування на ім*я ОСОБА_11 та пластикова картка туристичної страховки, які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та приєднано до провадження постановою слідчого про визнання речових доказів та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 02.04.2015 року передати у володіння потерпілого ОСОБА_11 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1