Справа № 462/1486/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/162/14 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

скаржника ОСОБА_7 ,

представника скаржника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові
апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 20 березня 2014 року,
встановила:
цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 щодо скасування постанови старшого слідчого Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 від 30 січня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000270, внесеного в ЄРДР 17 грудня 2012 року, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_10 та ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 покликається на те, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження винесена передчасно, є незаконною та необґрунтованою щодо відсутності в діях ОСОБА_10 та ОСОБА_11 складу злочину.
Вважає, що слідчий помилково допускає, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не знали про те, що архівний витяг від 14 червня 2004 року з Рішення №1706 є підроблений, адже саме з їхньої ініціативи було надано їм витяг і вони знали, що земельна ділянка не надавалась у користування згідно рішення міської ради.
Зазначає, що звертала увагу слідчого судді на той факт, що для експертизи було надано на дослідження архівний витяг від 14 червня 2004 року Державного архіву Львівської області з Рішення Львівської міської ради депутатів трудящих №1706 від 16 листопада 1969 року без відповідного бланку, проте ОСОБА_10 та ОСОБА_11 використали архівний витяг, надрукований на бланку, і слідчий не дослідив де знаходиться оригінал вказаного архівного витягу, ксерокопію якого було надано до суду в цивільній справі.
Вважає, що слідчим не враховано, що листом №Д-865 від 20 липня 2011 року Державного архіву Львівської області встановлено, що в 1969 році Виконком ЛМР прийняв лише 638 рішень і Рішення під №1706 від 16 листопада 1969 року Виконавчого Комітету ЛМРДТ немає. Крім цього, в 1969 році відомостей про земельну ділянку по АДРЕСА_1 немає.
Акцентує, що слідчий Залізничного РВ допитав лише директора ЛКП "Айсберг" ОСОБА_12 про те, що будинок АДРЕСА_1 не перебуває на їх балансі, однак не встановив чи видавалась будинкова книга ЛКП "Айсберг" на будинок АДРЕСА_1 .
Звертає увагу, що в 2003 році після стихійного лиха було пошкоджено дах будинку, і тому вона здійснила реконструкцію будинку, збудувала мансардну над приміщеннями, в яких проживає. Про факт користування, управління нею земельною ділянкою, майном, ведення сільського господарства доказом вказує ветеринарне свідоцтво №59 від 25 травня 1985 року про вирощування, відгодівлю тварин, а також свідками подій її проживання, будівництва є сусіди: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , що проживають: АДРЕСА_2 , ОСОБА_15 , що проживає: АДРЕСА_3 . Свідком подій, рідна сестра ОСОБА_16 , 1938 р.н., яка проживає разом з нею і може підтвердити про користування нею земельною ділянкою, створення на ній нерухомого майна, проживання та управління нею цим майном і ведення господарства за адресою: АДРЕСА_1 , після переселення з території Польщі на Україну. Теж це стверджується довідкою №2040 від 07 липня 1976 року, виданою ЖЕКом, страховими свідоцтвами від 29 жовтня 1980 року та від 28 листопада 1981 року, довідкою №721 від липня 1989 року, довідками ЛКП "Старий Львів" №493 від 03 лютого 2005 року, №1178 від 25 жовтня 2010 року, №319 від 06 липня 2010 року, №818 від 05 жовтня 2009 року, актами від 31 січня 2005 року, 05 жовтня 2009 року, 19 квітня 2010 року, 14 жовтня 2010 року, листом №2501в-304 від 25 січня 2011 року Львівської міської Ради та іншими документами.
А тому вважає, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , використовуючи завідомо підроблені документи, вчиняючи злочини, хочуть відібрати належне їй майно та виселити із займаних житлових приміщень, а вказаним вище обставинам слідчий не дав оцінку при винесенні оскаржуваної постанови.
Також зазначає, що слідчий суддя не звернув уваги на використання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не лише архівного витягу, а й інших документів.
Крім цього наголошує, що скарги та доручення прокуратури містяться в матеріалах кримінального провадження і слідчий в повному обсязі їх не виконав, і не звернув на це увагу слідчий суддя.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді та винести нову ухвалу, якою скасувати постанову від 30 січня 2014 року (кримінальне провадження №0000270) слідчого Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, зобов`язавши слідчого встановити обставини, описані в скарзі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржника ОСОБА_7 , її представника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Відповідно п.3 ч.1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Як вбачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, 17 грудня 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000270 були внесені відомості за зверненням ОСОБА_17 в інтересах ОСОБА_7 щодо неправомірних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України та 30 січня 2014 року у даному кримінальному провадженні змінено кваліфікацію на ч.4 ст. 358 КК України.
30 січня 2014 року старшим слідчим Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_10 та ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.
Не погоджуючись з даним рішенням, заявник звернулась в суд І інстанції зі скаргою на вказану постанову та просила її скасувати, а матеріали кримінального провадження направити для проведення досудового розслідування, посилаючись на її протиправність та передчасність.
Відповідно до положень ст.ст. 306, 307 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК України, за результатами яких постановляється одна з таких ухвал про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
При розгляді скарги, слідчий суддя вислухав думку учасників судового провадження, дослідив матеріали кримінального провадження, і дійшов до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 , посилаючись на правильність висновків слідчого про те, що в ході досудового розслідування не здобуто фактичних даних, які б свідчили про вчинення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 використання завідомо підробленого документа, оскільки вони не мали жодних підозр чи сумнівів у його легітимності (законності), на якому були справжні реквізити (печатка та підписи), а тому в їх діях відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Однак, з такими висновками колегія суддів не погоджується, оскільки слідчий суддя, розглядаючи скаргу, не надав належної правової оцінки доводам скарги ОСОБА_7 щодо неповноти проведення слідчим досудового розслідування.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що невстановленою особою було підроблено архівний витяг від 14 червня 2004 року Державного архіву Львівської області про те, що рішенням №1706 від 16 листопада 1969 року Львівської міської ради депутатів трудящих Виконавчого комітету, залишено в користуванні земельну ділянку відповідно до існуючих норм, за будинком АДРЕСА_1 , що знаходиться в особистому користуванні ОСОБА_18 1261 м2, який в подальшому було подано у Сихівський районний суд м. Львова, під час розгляду цивільної справи про визнання права власності на реконструйовані та добудовані приміщення.
В процесі здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, допитані у якості свідків директор Державного архіву Львівської області ОСОБА_19 , начальник відділу архіву ОСОБА_20 , які заперечили щодо видачі державним архівом витягу від 14 червня 2004 року №3-730 про те, що Львівським міським виконкомом приймалося рішення №1706 від 16 листопада 1969 року, а також були допитані ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Разом з тим, згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №2961 від 27 листопада 2013 року, підпис від імені ОСОБА_21 , який міститься у графі "директор архіву" на Архівному витягу №С-790 від 14 червня 2004 року з рішення №1706 від 16 листопада 1969 року, виконаний ОСОБА_19 . Встановити ким, ОСОБА_20 , чи іншою особою виконаний підпис від імені ОСОБА_22 , який міститься в графі "заввідділом" на згаданому Архівному витягу, не надається можливим. Встановити чи різними особами виконані підписи від імені ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які містяться в графах: "директор архіву" і "заввідділом" на Архівному витягу, не надається можливим.
Отже, слідчим суддею не взято до уваги те, що слідчим не з`ясовано хто саме підробив даний архівний витяг від 14 червня 2004 року Державного архіву Львівської області, хто видав такий, а також які мотив і мета вчиненого кримінального правопорушення, та можливі наслідки.
Крім цього, слідчим суддею жодним чином не з`ясовано підставність перекваліфікації слідчим протиправних дій з ч.1 ст. 358 на ч.4 ст. 358 КК України, оскільки досудовим слідством беззаперечно встановлена подія підроблення архівного витягу від 14 червня 2004 року Державного архіву Львівської області та в подальшому його використання.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується із доводами скарги ОСОБА_7 , що слідчий передчасно дійшов до висновку про закриття кримінального провадження і вважає, що вищезазначені обставини можливо перевірити лише під час досудового розслідування, яке було проведено не в повному обсязі, без здійснення всіх необхідних слідчих дій.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді і ухвалення, відповідно до п.2 ч.3 ст. 407 КПК України, нової ухвали суду апеляційної інстанції про скасування постанови слідчого та направлення матеріалів кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000270 17 грудня 2012 року, прокурору Залізничного району м. Львова для відновлення досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 307, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволити.
Ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 20 березня 2014 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 щодо скасування постанови старшого слідчого Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 від 30 січня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000270 скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою постанову старшого слідчого Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 від 30 січня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000270, внесеного в ЄРДР 17 грудня 2012 року, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_10 та ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, скасувати, а матеріали направити прокурору Залізничного району м. Львова для відновлення досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4