ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.15 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла вищевказана скарга, в якій заявник просить зобов`язати прокуратуру Харківської області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Зі змісту скарги вбачається, що 08.06.2015 року та 20.07.2015 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Харківської області з заявами, в яких просив внести відомості в ЄРДР, разом з тим, викладені відомості до ЄРДР внесені не були, про що заявник отримав відповідь № 15/3-36-13 від 03.09.2015р за підписом прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_4 .

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Заявник, повідомлений відповідно до вимог ст.135, 136 КПК України про час та дату розгляду скарги, не скористався своїм правом участі в судовому засіданні. В судове засідання, призначене на 02.10.2015р. заявник не з`явилася, у зв`язку з чим розгляд скарги відкладено на 13.10.2015р. з повторним викликом сторін. В судове засідання, призначене на 13.10.2015р. заявник не з`явився, у зв`язку з чим розгляд скарги відкладено на 28.10.2015р. з повторним викликом сторін. В судове засідання, призначене на 28.10.2015р. заявник не з`явилася, у зв`язку з чим розгляд скарги відкладено на 24.11.2015р. з повторним викликом сторін. Крім того, заявнику було направлено листа з роз`ясненням права надати докази в обґрунтування доводів скарги. В судове засідання, призначене на 24.11.2015р. заявник не з`явилася, у зв`язку з чим розгляд скарги відкладено на 08.12.2015р. з повторним викликом сторін. В судове засідання, призначене на 08.12.2015р., заявник також не з`явився, особисто отримавши судовий виклик 30.11.2015р.

Відповідно до ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені КПК України строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Оскільки скарга надійшла до суду 30.09.2015р., відкладення судового засідання з через неявку учасників судового розгляду, належним чином повідомлених про дату і місце розгляду справи, не забезпечить дотримання розумних строків розгляду скарги та вимог ст.ст.28, 306 КПК України.

Зважаючи на ці положення закону, враховуючи, що заявник, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду скарги, що є проявом принципу диспозитивності, про причини неявки не повідомив, слідчий суддя визнав можливим з метою дотримання розумних строків прийняти рішення по суті скарги без участі заявника в судовому засіданні на підставі наявних доказів та з урахуванням всіх доводів, викладених в скарзі.
Прокурор, надав письмові заперечення проти скарги, посилаючись на її необґрунтованість, а також звернення ОСОБА_5 , на які була надана відповідь відповідь № 15/3-36-13 від 03.09.2015р за підписом прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_4 .

Дослідивши подану скаргу та надані сторонами докази, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Стаття 214 КПК України передбачає, що після подання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення відповідною посадовою особою (слідчим чи прокурором) обставин, що можуть свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення, слідчий чи прокурор зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

З наведеного вбачається, що обов`язок внесення до ЄРДР стосується тих відомостей, що можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

З матеріалів скарги та наданих доказів вбачається, що 08.06.2015р. та 20.07.2015р. ОСОБА_3 звернувся до депутатського корпусу Верховної Ради України з заявами, які в подальшому надійшли до прокуратури Харківської області, та в яких просив внести відомості в ЄРДР відносно осіб, причетних до скоєння грабежу та його укриття, а також щодо судді Дергачівського району Харківської області ОСОБА_6 , який повернув скаргу заявника на підставі п.3 ч.2 ст.304 КПКУкраїни.

Докази щодо внесення вищевказаних відомостей до ЄРДР слідчому судді не надані.

Враховуючи викладене, відомості, викладені в заявах ОСОБА_7 від 08.06.2015р. та 20.07.2015 року щодо скоєння грабежу та його укриття, підлягають перевірці в порядку ст.214 КПК України.

Разом з тим, зі змісту поданих ОСОБА_3 заяв вбачається, що в ній відсутні відомості щодо обставин, які можуть свідчити про вчинення злочину суддею, оскільки в обґрунтування вказаної заяви приведені доводи про незгоду з процесуальним рішенням судді, який повернув заявнику скаргу, на підставі п.3 ч.2 ст.304 КПК України, врахувавши вимоги ст.303 КПК України, як про те було зазначено судом апеляційної інстанції. Відомості про оскарження вказаної ухвали в апеляційному порядку в заяві відсутні.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Сам лише факт ухвалення суддею рішення не користь заявника не свідчить про наявність в його діях складу злочину.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 126 Конституції України недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч. 3 статті 126 Конституції України.

Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Це стосується і визначеного ст. 55 Конституції України права на судовий захист, яке включає в себе право на розгляд справи незалежним та неупередженим судом. Зниження рівня гарантій незалежності суддів опосередковано може призвести до обмеження можливостей реалізації права на судовий захист (п. п. 1.2, 1.3, 4.2, 4.3). Аналогічні роз`яснення змісту гарантій незалежності й недоторканності суддів надано у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13 червня 2007 р.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підтвердив викладені ним правові позиції щодо гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів, закріплених у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., ратифікованій Верховною Радою України 17 липня 1997 р., та в низці інших міжнародних документів, а саме: "Основні принципи незалежності судових органів", ухвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 р. та 40/146 від 13 грудня 1985 р. Генеральної Асамблеї ООН, "Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів", затверджені 24 травня 1989 р. Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН, Європейська хартія "Про статус суддів" від 10 липня 1998 р., Рекомендації N (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи "Незалежність, дієвість та роль суддів" від 13 жовтня 1994 р. та інших.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає доведеною позицію прокуратури Харківської області щодо відсутності правових підстав для внесення відомостей до ЄРДР відносно судді, з рішенням якого не погоджується заявник.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявами від 08.06.2015р., 20.07.2015р. задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу прокуратури Харківської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявами ОСОБА_3 від 08.06.2015р., 20.07.2015р. про вчинення грабежу та його укриття службовими особами правоохоронних органів.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1