АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11КП/790/1534/15 Доповідач апел.інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.296ч.4,124 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 638/18193/14-к по обвинуваченню ОСОБА_8 за ст.ст.296ч.4 та 124 КК України та ОСОБА_10 за ст.296ч.4 КК України
за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на вирок Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 червня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 червня 2015 року засуджено:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, працюючого монтажником стель за трудовою угодою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості,
визнано винним і засуджено за ч.4 ст.296 КК України до 4 років позбавлення волі, за ст.124 КК України до 1 року обмеження волі; в силу ст.70 КК України визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на 4 роки; строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 04.09.2014 року; запобіжний захід - тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого будівельником за трудовою угодою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
визнано винним і засуджено за ч.4 ст.296 КК України до 4 років позбавлення волі; запобіжний захід - домашній арешт до набрання вироком законної сили змінено на тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі, обвинуваченого взято під варту в залі суду; строк відбування покарання ухвалено обчислювати з часу його взяття під варту.
З цим судовим рішенням не погодилися обидва обвинувачених та їхній захисник, які подали апеляційні скарги, просять змінити вирок, пом?якшивши покарання.

Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, адвоката та обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:
Як встановлено оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , а також інші, невстановлені в ході досудового розслідування, особи на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_14 21 липня 2014 року близько 00 годин 20 хвилин, знаходились поблизу місця мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , маючи спільний злочинний умисел на вчинення хуліганських дій у кафе «Боржомі», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Вавілова, 12-А, маючи при собі заздалегідь приготовлену мисливську зброю, а також дерев`яні палиці та скляні пляшки з легкозаймистою речовиною всередині, одягнувши маски з метою сховати свої обличчя, використовуючи незначний привід - дрібний конфлікт з відвідувачами вказаного кафе, відкрито нехтуючи загальноприйнятими встановленими у суспільстві нормами моралі та поведінки, зайшли всередину вказаного кафе, де ОСОБА_8 , тримаючи у руках мисливську зброю, зробив один постріл у стелю вказаного закладу, чим налякав персонал та відвідувачів, завадив нормальній роботі кафе, а ОСОБА_10 разом з невстановленими хлопцями на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , тримаючи у руках палиці, з винятковим цинізмом стали заподіювати шкоду закладу, а саме - бити посуд та інше майно, чим спричинили матеріальну шкоду на суму 2000 грн., після чого, через 5 хвилин, побачивши, що з метою припинення їхніх хуліганських дій з кухні кафе вибіг ОСОБА_15 , який тримаючи у руках сокиру, став виганяти їх з приміщення закладу. ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , злякавшись, стали втікати з місця вчинення кримінального правопорушення, за ними продовжив гнатися ОСОБА_15 , тримаючи в руках сокиру. Пробігши приблизно 100 - 200 метрів, ОСОБА_8 зрозумів, що ОСОБА_15 може їх наздогнати та, бажаючи цьому запобігти, усвідомлюючи свою чисельну перевагу та озброєність, розуміючи явну невідповідність шкоди, яку він може спричинити небезпечності посягання на нього, розвернувся та зробив один постріл з мисливської зброї у бік ніг потерпілого ОСОБА_15 , таким чином перевищив межі необхідної оборони. ОСОБА_15 , отримавши вогнепальне поранення правої ноги, впав на землю та припинив переслідування. Потерпілому ОСОБА_15 було спричинено вогнепальне поранення правої голені з утворенням відкритих переломів великоберцової кості на кордоні верхньої та середньої треті і малоберцової кості на кордоні середньої та нижньої треті, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та невстановлені особи на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з місця вчинення злочину зникли.
Зазначені обставини події та правильність кваліфікації дій обвинувачених в апеляційному порядку будь-ким оспорені не було.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Призначення обвинуваченим саме такого покарання суд першої інстанції вмотивував достатньо.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Цих вимог кримінального закону суд першої інстанції дотримавсь.
Призначаючи покарання, суд достатньою мірою врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винних та обставини, що пом?якшують покарання - щире каяття, відшкодування шкоди потерпілим. Було враховано характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які у відповідності до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких правопорушень та невеликої тяжкості, те, що ОСОБА_8 не має судимості в силу ст.89 КК України, має неповно літа 3 групи інвалідності, ОСОБА_10 - не судимий, обидва обвинувачених характеризуються посередньо.
Таким чином, судом першої інстанції врахував ті обставини, на які посилалися апелянти у своїх апеляційних скаргах Підстав для того, щоб вважати призначене обвинуваченим покарання невиправдано жорстким, колегія суддів не вбачає.
Судове рішення, що оскаржується, є законним, обґрунтованим і справедливим.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ _________________

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОЧЕРЕТНИЙ