Вирок

Іменем України

29.02.2012 Франківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого-судді - Ванівського Ю.М.

при секретарі Мочульській М.В.

з участю прокурора Воронки Р.І.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючий, не судимий, ІНФОРМАЦІЯ_4, військовозобов»язаний, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7

за ч.1 ст.364, ч.2 ст.368 КК України,-

Встановив:

Органами досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що працюючи на посаді провідного спеціаліста відділу державного контролю територіального управління Головної автотранспортної інспекції України у Львівській області, будучи службовою особою та представником влади, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, в середині березня 2007 року вчинив вимагання хабара в приватного підприємця ОСОБА_6, який є власником двох мікроавтобусів, що здійснюють перевезення на маршруті № 90 за не проведення ним перевірок, пов»язаних з курсуванням його мікроавтобусів. 16 травня 2007 року в приміщенні Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області отримав від ОСОБА_6 хабар в розмірі 800 грн. Також ОСОБА_2 працюючи на посаді провідного спеціаліста відділу державного контролю територіального управління Головної автотранспортної інспекції України у Львівській області, будучи службовою особою та представником влади вчинив зловживання владою та службовим становищем.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину не визнав та пояснив, що на посаді провідного спеціаліста відділу державного контролю територіального управління Головавтотрансінспекції у Львівській області працює з 2005 року, в його обовязки входить в складі комісії, здійснення контролю субктів господарської діяльності, які належать до автомобільного транспорту загального користування а також перевірка наявності обовязкових документів на здійснення перевезень пасажирів та вантажів та ряд інших обовязків передбачених його посадовою інструкцією. Перевірка суб»єктів господарської діяльності здійснюється відповідно до «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженому постановою КМУ від 08.11.2006р. № 1567. Перевірки бувають планові і позапланові. Перед проведенням перевірки начальник територіального управління Головавтотрансінспекції у Львівській області видає наказ про утворення комісії для проведення перевірки в кількості не менше двох осіб та підписує завдання на перевірку, яке реєструється в журналі обліку. Також бувають рейдові перевірки, які здійснюються на підставі щотижневого графіка. Рейдова перевірка також проводиться групою осіб в кількості не менше дві особи, відповідно до завдання на перевірку. За результатами перевірки складається акт, який підписується всіма членами комісії. Питання про винесення постанови про застосування фінансових санкцій вирішується начальником територіального управління Головавтотрансінспекції у Львівській області або його заступником з обов»язковим запрошенням представника господарюючого суб»єкта. В 2005-2006 року ним згідно завдання здійснювалась перевірка на маршруті № 90 вм. Львові. Під час вказаної перевірки були виявлені ряд порушень, про що було складено акти на АТП -14630. В 2007 році даний маршрут ним в складі групи жодного разу не перевірявся, так як він не включався до щотижневого графіка проведення перевірок транспортних засобів маршруту № 90, тобто не отримував жодного завдання на проведення таких перевірок. Він неодноразово як звичайний пасажир їздив марштрутом № 90, під час однієї з поїздок на початку квітня 2007 року він випадково розговорився з водієм маршрутки, його прізвище йому невідоме. В розмові з ним він поцікавився чи вигідно працювати на даномумаршруті, яка денна виручка, скільки АТП-14630 зараз платить власникам мікроавтобусів за їх використання на своїх маршрутах. Свою зацікавленість пояснив водію тим, що АТП-14630 не розрахувалось з його дружиною за використання мікроавтобуса, так як його дружина, ОСОБА_7 до листопада 2005 року являлась власником мікроавтобуса ОСОБА_8 308 D д.н.з. 03255, який використовувався в АТП-14630 для обслуговування маршруту № 90. Водію пояснив, що не хоче особисто вирішувати це питання, бо побоюється, що керівництво АТП -14630 спробує поскаржитись на нього його керівництву, що він зловживає своїм службовим становищем, на що водій відповів, що він поцікавиться у людей , які повязані з АТП 14630 з маршрутом № 90, при цьому назвавши ряд прізвищ : ОСОБА_9, ОСОБА_6 і. т.д. Зранку 16 травня 2007 року на його мобільний телефон зателефонував чоловік, який називався ОСОБА_6, останній сказав, що хоче приїхати і вирішити якесь питання, яке саме він не назвав. ОСОБА_2 сказав йому приїхати до нього на роботу , назвавши при цьому адресу де працює. Після закінчення розмови, він пригадав, що це прізвище чув від водія маршрутки № 90. В цей же день, близько 11:30 год він знаходився на робочому місці в кабінеті № 25 в приміщенні інспекції, окрім нього в кабінеті були інші працівники, а саме ОСОБА_10С, ОСОБА_11 В кабінет зайшов чоловк, та підійшов до столу за яким він сидів. Його співробітник ОСОБА_10С спитався чоловка до кого він прийшов, на що той вказав на нього. Biн запитав чоловка хто вiн i по якому питанию прийшов. Чоловік назвався ОСОБА_12, проте на рахунок якого питания прийшов він не вiдпoвiв. Biн nepeciв за свій робочий стіл, а ОСОБА_12 став навпроти нього. Нічого не говорячи ОСОБА_12 запхнув руку в кишеню. Він помітив як ОСОБА_13 помалу почав витягувати гроші. Biн вирішив, що це гроші від АТП-14630, яке воно заборгувало перед його дружиною. Враховуючи те, що його колеги по po6oтi могли вирішити, що йому дають хабара, він жестами показав ОСОБА_6, не давати йому гроші. Biн запропонував ОСОБА_12 вийти з кабінету. Коли зійшли в низ, а саме на перший поверх, ОСОБА_12 передав йому гроші. Під час пepeдaчi ОСОБА_12 йому грошей, останній почав просити, щоб він його не рухав, тобто, щоб не проводив на даному маршруті перевірок. Biн в свою чергу відповів, що нixтo на його маршруті не буде проводити перевірки. Після того, як він взяв гроші, ОСОБА_12 вийшов з приміщення, a він пішов до себе в кабінет. Гроші тримав в лівій руці, яка в свою чергу була в кишені. Майже відразу після того, як він зайшов в кабінет, навіть не встигши cicти за стіл, почув як хтось представився працівниками міліції. Оглянувшись, побачив, що в кабінет зайшло opiєнтовно 7 людей, які представились працівниками міліції та понятими. Biн сидячи за столом, витягнув ліву руку з кишені, в цей час гроші, які були в кишені розсипались по землі. Крім цього ОСОБА_2 зазначив, що особа яка прибула в суд і назвалась ОСОБА_6, це не та особа в якої він отримував гроші 16.05.2007 року.

Будучи допитаним в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 показав, що близько 10 років він являється приватним підприємцем, з них біля 4х років здiйcнює діяльність з надання послуг по перевезенню пасажирів. В його власності перебуває два автобуси, які здійснюють перезезення по маршруту №90, сполученням Галицьке Перехрестя - вул. Тролейбусна, що в м. Львові. Керування автобусами здійснюють троє водії, яких він наймає, іноді він також керує даними автобусами. Opiєнтовно в середині березня, на кінцевій зупинці маршруту, що по вул. Тролейбусна, в той час він був за кермом автобуса, до нього підійшов ОСОБА_2, знає що він працює в Територіальному управлінні Головної державної інспекції на азтомобільному транспорті у Львівській області на посаді інспектора. Останній підійшов до нього, почав випитуватись в якому стані в нього документи, після того повідомив, що завтра планується перевірка. ОСОБА_6 спитався його чи це не він здійснював колись перевірки на 51 маршруті, на якому колись курсував. ОСОБА_2 підтвердив, що дійсно він колись перевіряв даний маршрут. Враховуючи те, що він повинен був по графіку їхати, вони розійшлись. Hi на наступний день, нi в податьшому перевірки не було. На початку травня до водія маршрутки ОСОБА_14 підійшов ОСОБА_2 та вимагав в нього документи, а саме копію ліцензійної картки, шляховий лист, дозвіл на перевезення. Водій в свою чергу зателефонував йому та передав телефон ОСОБА_15 В розмові останній повідомив, що водій йому нагрубив і він відповідно покличе своїх співробітників і ними на водія буде складено акт, як наслідок його буде оштрафовано. Він почав його просити, щоб той не складав акт, тоді ОСОБА_15 спитав його чи з ним можна говорити відверто, на що він відповів що так, то ОСОБА_15 сказав, що у випадку коли він буде платити по 50 грн. в місяць з кожного автобуса, то він його не буде чіпати, тобто не буде проводити перевірок. ОСОБА_6 сказав йому, що це розмова не по телефону, i коли вони зустрінуться то про все поговорять. Biн також повідомив, що в понеділок, 4 травня 2007 року він буде на маршруті, нехай він прийде i вони про все поговорять. При зустрічі він планував попросити ОСОБА_2 щоб він від нього відстав, тобто не вимагав в нього грошей, так як в нього два нових автобуси, за які він сплачує кредит. В понеділок ОСОБА_2 на кінцеву зупинку не прийшов. 11 травня 2007 року, в п'ятницю, близько 17 год. до нього зателефонував водій ОСОБА_16, та повідомив, що прийшли з транспортноі інспекції i хочуть з ним говорити. В розмові ОСОБА_2 почав говорити, щоб він дав водію вказівку виплатити йому 100 грн., на що він відповів, що з початку наступного тижня буде у Львові i зайде до нього. Також ОСОБА_2 повідомив, якщо він хоче то може заплатити відразу до кінця року, тобто 800 грн. Також ОСОБА_2 сказав, що працює на вул. Окружнній, 57а, кабінет №25, він також попросив в нього номер його мобільного телефону, який він йому продиктував. В понеділок та вівторок ОСОБА_6 підійти до нього не зміг, так як його діти перебували в лікарні i він змушений бути з ними. Будучи дуже обуреним, діями ОСОБА_2, він все розказав дружині, порадившись з нею, він вирішив написати заяву в правоохоронні органи, вирішив звернутись тому, що розумів, що якщо не заплатить, ОСОБА_2 від нього не відстане, не дасть йому нормально працювати. В середу, зранку, він звернувся до працівників міліції з заявою про те, що ОСОБА_2 вимагає в нього гроші. Bін звернувся в Франківський РВ, так як воно обслуговує вул. Окружну, на якій знаходилась будівля інспекції.В райвідділі ним було написано заяву про те, що в нього працівник Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті вимагає хабара за не проведення ним перевірок. Ним також було надано працівникам міліції кошти в cyмі 800 грн., які він перед тим взяв в водів маршруток. При ньому та понятих, які були запрошені працівниками, гроші були оброблені спеціальною речовиною, яка світилась при освітленні ультрафіолетовою лампою. В подальшоому дані гроші були передані йому, він їх положив в внутрішню кишеню куртки. Працівниками міліції йому було дано вказівку, що після того як він передасть гроші, повинен їм подати знак. 3 Франківського райвідділу на автомобілі, в якому були він, двоє понятих та два працівника міліції підїхали на вул. Окружну, де він вийшов з автомобіля та пішов в середину будинку. Biн піднявся на другий поверх, зайшов в 25 кабінет. В кабнеті були ОСОБА_2, та ще двоє чи троє чоловіків, як він зрозумів інші працівники управління. ОСОБА_2, який сидів за столом, подивився на нього, спитався хто він такий, i коли він назвався, то ОСОБА_2 показав, щоб він нічого не говорив, взяв якісь документи та сказав вийти з кабінету. Разом з ним вийшов i ОСОБА_2 Після того, як вони вийшли з кабінету, ОСОБА_2 сказав, що він обслуговує 90 маршрут, i спитався чи довго він планує на ньому їздити. ОСОБА_6 відповів, що планує на даному маршруті їздити досить довгий час. Після того він, ОСОБА_15 сказав, щоб вони разом з ним спустились на низ, як він зрозумів ОСОБА_2 це сказав тому, що в коридорі було багато людей. Коли вони спустились вниз, він сказав йому, що дає 800 грн., також спитався які гарантії того, що його не будуть рухати. ОСОБА_2 запевнив, що в будь-якому випадку він вирішить всі питання, тобто, що він буде «кришувати». В середині приміщення, а саме біля вхідних дверей він з внутршньої кишені куртки витягнув гроші, та передав ОСОБА_2. ОСОБА_2 гроші взяв в праву руку, після того запхав їх під аркуш паперу, який тримав в лівій pyці, a потім різко поклав в ліву кишеню брюк. Після передачі грошей, вони попрощались, потиснувши руку один одному. ОСОБА_2 його ще перепитав номер мобільного телефону. Вийшовши з приміщення він пішов до автомобіля, а ОСОБА_2 в свою чергу піднявся на гору. Також ОСОБА_6 повідомив, що працюючи на 51 маршруті постійно давав гроші по 50 грн. в місяць працівникам, як він розумів, територіального управління Головної автотранспортної інспекції України у Львівській області, однак в міліцію з цього приводу не звертався. Штраф на нього інспекцією за час його роботи на маршрутах ні разу не накладали. Камеру з відеокасетою для знімання передачі грошей ОСОБА_2, йому дали працівники міліції.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що 16 травня 2007 року близько 11 год. 30 хв., він зайшов в кабінет № 25 до ОСОБА_17 В даному кабінеті також знаходився також ОСОБА_2 Під час його перебування у вказаному кабінеті туди зайшов невідомий чоловік, в якого він запитав чого той прийшов. Останній, як пізніше він взнав що це був ОСОБА_6, сказав що до ОСОБА_2 ОСОБА_10 показав на ОСОБА_2 і сказав що це ОСОБА_2 Про що вони говорили між собою він не чув. Після чого вони вийшли з кабінету. Через деякий час він взнав, що ОСОБА_2 затримали працівники міліції за отримання хабара.

Свідки ОСОБА_16, ОСОБА_14, ОСОБА_9, ОСОБА_18 подали в суд заяви про те, що підтримують свої покази дані ними на досудовому слідстві.

Так, допитаний в якості свідка, на досудовому слідстві, водій ОСОБА_16 показав, що орієнтовно 10 травня 2007 року коли він виїхав з Галицького перехрестя в напрямку вул. Тролейбусної, на вул. ОСОБА_19 в маршрутку підсів чоловік, який показав посвідчення працівника транспортної інспекції. Останній спитався чи він власник автобуса, на що він відповів що ні. Чоловік попросив в нього телефон власника, на його прохання він відповів, що в нього немає номеру телефону. 3 ним даний чоловік, проїхав до кінцевої зупинки. На кінцевій зупинці, коли вci вийшли з автобуса, чоловік почав йому говорити, що повинен був декілька днів тому зустрітись з власником автобуса, а саме з ОСОБА_12, i той йому повинен був дати гроші за те, щоб він не виписував штраф. Даний чоловік пояснив, що за ненаписання ним акту йому потрібно заплатити 50 грн., i якщо він хоче то може заплатити йому замість ОСОБА_12 Biн вирішив зателефонувати до ОСОБА_6І та пояснити йому хто підійшов, після чого передав чoлoвiкoвi мобільний телефон. Останній вийшов з автобуса, i декілька хвилин розмовляв з ОСОБА_12, після того повернувся в автобус, нічого не говорячи повернув йому мобільний телефон та пішов. З того часу він його більше не бачив.

Аналогічні пояснення за своєю суттю дав, на досудовому слідстві, свідок ОСОБА_14

Будучи допитаним в якості свідка, на досудовому слідстві, приватний підприємець ОСОБА_9 показав, що 2003 року ним в АТП 14630 було орендовано приміщення, а також було орендовано маршрут, на якому чотирма належними йому мікроавтобусами здійснював пасажирські перезезення. Перевезення пасажирів здійснював на 90 маршруті, що у м. Львові. За оренду маршруту ним АТП за кожен мікроавтобус в день сплачувалось 60 грн. Дані перевезення він здійснював до кінця жовтня 2006 року. В 2005 році, а саме орієнтовно з початку весни 2005 року до середини літа 2005 року на маршруті №90 окрім його мікроавтобусів курсував мікроавтобус марки «Мерседес Бенц»зеленого кольору, належний ОСОБА_2. ОСОБА_2 звернувся до нього з проханням, а саме враховуючи те, що він постійно зайнятий i не має можливості приїжджати в АТП, щоб він сплачував орендну плату за використання маршруту замість нього, тобто щоб він брав в його водіїв кошти i сплачував від його імені орендну плату. Відповідно кожного дня водії, якi їздили на мікроавтобусі належному ОСОБА_2 підходили до нього, так як він постійно був в АТП, передавали йому гроші, які один раз в тиждень передавав в касу АТП. Орієнтовно з початку літа 2005р. він сказав ОСОБА_2, що не має часу, і відповідно не буде замість нього платити кошти в касу АТП, з того часу він більше з ОСОБА_2 жодних відносин не мав. На додатково поставлені питання ОСОБА_9 показав, що він ніколи в ОСОБА_2 не орендував ніякої техніки, відповідно він в нього ніколи не брав в оренду жодних мікроавтобусів, жодних коштів ОСОБА_2 винен не був. На запитання чи могло АТП 14630 заборгувати кошти ОСОБА_2, так як останній використовував маршрут, показав, що кошти АТП ОСОБА_2Ю заборгувати не могло.

Будучи допитаним в якості свідка, на досудовому слідстві, юрист АТП 14630 ОСОБА_18 показав, що АТП 14630 належить близько 15 маршрутів, на які воно виграло тендер на перевезення. В числі маршрутів АТП мається маршрут № 90 в м.Львові. Враховуючи те, що АТП не має необхідної кількості автобусів, воно повинно укладати договори оренди з приватними підприємцями, а саме, орендувати в них автобуси. Одним з договорів оренди є договір з приватним підприємцем ОСОБА_6 на оренду в нього двох мікроавтобусів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, покази потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10, вивчивши покази свідків ОСОБА_16, ОСОБА_14, ОСОБА_9, ОСОБА_18, які вони давали на досудовому слідстві та матеріали кримінальної справи, суд вважає, що пред»явлене підсудному ОСОБА_2 обвинувачення за ч.2 ст.368 КК України не знайшло свого належного підтвердження в ході розгляду справи.

Так, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. № 5 відповідальність за одержання хабара настає лише за умови, що службова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, або таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.

Як встановлено судом, між потерпілим ОСОБА_6 та АТП 14630 укладено договір про передачу в оренду транспортних засобів, відповідно до якого Орендодавець ОСОБА_6 передає в оренду транспортні засоби з водіями Орендарю ВАТ «Львівське АТП-14630»т.1 а.с. 193-196. Таким чином, відповідно до «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженому постановою КМУ від 08.11.2006р. № 1567, перевірка можлива в перевізника тобто в ВАТ «Львівське АТП-14630», а не власника транспортних засобів ОСОБА_6, крім цього, ОСОБА_2 не був уповноважений на одноособове проведення перевірок та застосування фінансових санкцій. Вказане підтверджується також і договором з додатками на перевезення пасажирів автомобільним транспортом від 14 листопада 2006 року укладеним між Управлінням транспорту та зв»язку Львівської міської ради та ВАТ «Львівське АТП № 14630 на право перевезення пасажирів на маршруті № 90 т.1 а.с. 197-200. Також, відповідно до ч.2 ст.27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті накладення фінансових санкцій на перевізника, суб»єкта господарювання, належить до компетенції керівника органу державного контролю або його заступника.

Судом не встановлено, що ОСОБА_2 отримуючи кошти мав намір передати їх іншій службовій особі як хабар, за виконання чи невиконання дій, які вона могла чи повинна була виконати з використанням наданої їй влади, а тому отримання ОСОБА_15 коштів в сумі 800 грн. від потерпілого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.1 ст.190 КК України як шахрайство та ч.1 ст.364 КК України зловживання владою чи службовим становищем.

Факт вчинення ОСОБА_2 злочинів передбачених ч.1 ст.190 та ч.1 ст.364 КК України також підтверджується:

Протоколом огляду місця події від 16.05.2007р (т.1 а.с.7-11)

Протоколом огляду грошей від 16.05.2007р.(т.1 а.с.24)

Висновком судово-хімічної експертизи № 268 від 24.05.2007р. (т.1 а.с.72-75)

Протоколами огляду брюк вилучених в ОСОБА_2 та протоколом огляду грошей вилучених в ОСОБА_2 (т.1 а.с.207, 205)

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.10.2011 року № 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, слід розуміти так, що обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності. Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 із змінами від 30 травня 2008 року «Про додержання судами України процесуального законодавства, яке регламентує судовий розгляд кримінальних справ»перелік джерел доказів, зазначених у ч.2 ст.65 КПК України, є вичерпним.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»зазначено, що згідно зі ст. 62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

З пояснення потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що камеру з відеокасетою йому дали працівники міліції після звернення ним із заявою про вимагання хабара підсудним, і він скрито нею здійснював відеозйомку зустрічі та передачі грошей ОСОБА_2, що є незаконним, так як такі заходи можуть вживати правоохоронні органи. Відтак, суд не приймає до уваги висновок матеріалів відеозвукозапису, так як такий ґрунтується на доказах, які одержані незаконним шляхом, та вважає його неналежним та недопустимим доказом по справі.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що підсудний ОСОБА_2, будучи службовою особою, вчинив заволодіння майном ОСОБА_6 шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), тобто вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України а також зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, тобто вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.364 КК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. Згідно ч.2 ст.12 КК України ч.1 ст.190 та ч.1 ст.364 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що з часу вчинення ОСОБА_2 злочинів пройшло більше трьох років він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв»язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 7, 323, 324 КПК України, суд

Вирішив:

Визнати ОСОБА_2 винним за ч.1 ст.190, ч.1 ст.364 КК України.

На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв»язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід підписку про невиїзд скасувати.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази, а саме гроші в сумі 800 грн. повернути потерпілому ОСОБА_6; брюки, в яких був одягнутий ОСОБА_2 16 травня 2007 року повернути ОСОБА_2; посвідчення вилучене в ОСОБА_2 № 000115 повернути ОСОБА_2; змиви з правої та лівої руки ОСОБА_2 знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 15 діб через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя Ю.М.Ванівський