Справа №1-85/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2010 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді Сотської С.О.

при секретарі Биковій О.П.

за участю прокурора Соловянової В.А.

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює, не одружений, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, раніш судимого 28.04.2004 року Первомайським міськсудом Миколаївської області за ч. 2 ст. 296 КК України до одного року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

в скоєні злочину передбаченого ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст.. 122 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

31 березня 2009 року близько 3 години ОСОБА_3 в стані алкогольного спяніння знаходився на пероні станції Первомайськ-на-Бузі Одеської залізниці в місті Первомайську Миколаївської області. Грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства із хуліганських мотивів, умисно наніс раніше не знайомому ОСОБА_4 удар в обличчя, а потім в ногу, спричинивши останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вину в скоєному злочині підсудний визнав частково.

Не заперечував, що 31 березня 2009 року разом зі своїми знайомими ОСОБА_5 та братами Єрошиними знаходився в кафе «Голтянка» на станції Первомайськ-на-Бузі, де вживали спиртні напої в барі з ОСОБА_4 який розпивав спиртні напої, виникла сварка в ході якої останній наніс йому удар ліхтарем по голові. Коли він вийшов з бару йти додому, то на пероні станції побачив потерпілого, і наніс йому один удар рукою в обличчя, від якого останній впав. Ударів в ногу йому не наносив.

Вважає, що тілесні ушкодження потерпілий отримав від падіння, на поверхню землі.

Викладене обвинувачення підтверджується сукупністю доказів досліджених в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_4 розповів суду, що працює оглядачем-ремонтником вагонів Котовського вагонного депо на станції Первомайськ-на-Бузі, 31 березня 2009 року він знаходився на чергуванні, тому зустрічав в 3 години 10 хвилин поїзд Знамянка-Одеса. Почув хлопок по плечу, а коли повернувся, то побачив молодого чоловіка, якого раніше не знав і не мав з ним ніяких стосунків, який наніс йому удар рукою в обличчя. Коли потекла кров з носу, закрив обличчя руками, і в цей час відчув сильний удар по лівій нозі, від якого впав на землю.

Пояснення потерпілого підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, який зазначив, що разом з ОСОБА_4 ніс чергування в цей день, і останній нікуди не відлучався, ні з ким ніяких конфліктів не мав. Разом вийшли на перон вокзалу, зустріли поїзд в 3 години 10 хвилин, ОСОБА_4 залишився в хвостовій частині поїзду, а він пішов до зупинки локомотива підписати документи. Коли повернувся, то побачив лежачого на пероні потерпілого, з лівої ноги текла кров.

Обєктивно пояснення потерпілого, підтверджуються висновком комісійної судово-медичної експертизи № 87-а від 08.10.2009 року відповідно до якої у ОСОБА_4 виявлено відкритий злам наружної та внутрішньої ладижок кісток лівої голені, оскольчатий злам лівої малоберцевої кості в нижній треті, вивих лівої стопи зовні.

По ступеню тяжкості данні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоровя.

Утворення даних тілесних ушкоджень при ударі в обличчя потерпілого, при падінні із положення стоячи на площину, в результаті ротації туловища на лівій нозі, виключається. Характер і локалізація зламів кісток свідчать про те, що данні тілесні ушкодження могли утворитися 31 березня 2010 року в результаті достатньо сильного удару тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею в область нижньої треті лівої голені по наружній поверхні.

Відповідно, до висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи № 44-ІІ наявні у ОСОБА_4 ушкодження по ступеню тяжкості відносяться до середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоровя.

Викладене свідчить, що доводи підсудного, що він не наносив удар по нозі потерпілого, а останній впав від нанесення ним удару в обличчя є неспроможними.

Не заслуговують на увагу і доводи підсудного в тій частині, що до нанесення удару на пероні між ним і потерпілим відбувся конфлікт в барі.

Так, за свідченнями ОСОБА_7 (бармена) вона знає потерпілого, і 31.03.2009 року його в кафе не бачила, і конфлікту в барі з його участю не було. Підсудний знаходився в барі з своєю компанією.

Її пояснення на досудовому слідстві, що вона бачила потерпілого в цей день в кафе, та що він заходив в кабіну, де відпочивав підсудний, не підтвердила, пояснивши, що події могла сплутати, так як працювала два дні підряд.

Допитані судом свідки ОСОБА_8, ОСОБА_5 розповіли суду, що бачили як потерпілий був в барі, вживав спиртні напої. Коли підійшов до столику, де вони відпочивали разом з підсудним, то був обурений, що останній заснув, не вміє пити і наніс йому удар по голові ліхтарем, який тримав в руці. Коли вийшли з кафе, щоб іти додому, то підсудний догнав на пероні потерпілого і наніс йому один удар в обличчя, після чого останній впав. Крім ОСОБА_3 до ОСОБА_9 ніхто більше не підходив.

Суд критично оцінює ці пояснення свідків, поскільки вони знаходяться в дружніх стосунках з підсудним, в цей вечір разом вживали спиртні напої, а тому намагаються допомогти останньому в такий спосіб уникнути відповідальності.

Крім того, вони суперечать поясненням потерпілого, висновку судово-медичної експертизи, не узгоджуються між собою, містять протиріччя.

Так, свідок ОСОБА_8 на досудовому слідстві пояснював, що не бачив як і коли підсудний наніс на пероні удар потерпілому. В судовому засіданні став стверджувати, що разом з ОСОБА_5 бачив, що ОСОБА_3 наніс один удар в обличчя ОСОБА_4

ОСОБА_5 в суді пояснив, що бачив, як підсудний наніс удар потерпілому в обличчя і він впав. Де в цей час був ОСОБА_8 не знає.

Згідно даних акту хімічно-токсикологічного дослідження № 1817 від 02.04.2009 року етиловий спирт в крові ОСОБА_4 відібраної 31 березня 2010 року не виявлено, що спростовує пояснення підсудного, свідків ОСОБА_8В та ОСОБА_5 про вживання потерпілим ОСОБА_4 спиртних напоїв.

Під час проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_3 № 247 від 03.04.2009 року, будь-яких тілесних ушкоджень в нього на тілі не виявлено.

Аналізуючи викладені докази, суд дійшов висновку, що показання потерпілого є обєктивними, відповідають іншим доказам по справі. В їх сукупності вони спростовують доводи підсудного про те, що він не наносив удар по нозі ОСОБА_4 Тому суд кладе їх в основу вироку по справі.

Викладене свідчить, що підсудний своїми діями скоїв грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжувалося особливою зухвалістю, що виразилося в умисному спричиненні тілесного ушкодження середньої тяжкості, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя, і його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України.

Обираючи міру покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, та дані про його особу, який за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставини, що обтяжують його покарання є скоєння злочину в стані алкогольного спяніння.

Дані про особу підсудного, конкретні обставини справи свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання на підставі ст.. 75 КК України з покладенням відповідно до ст.. 76 КК України обовязків передбачених п.п. 2,3,4.

Керуючись ст. ст. 323 , 324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 296, ч. 1ст. 122 КК України і призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 296 КК України обмеження волі строком на два роки.

- за ч. 1 ст. 122 КК України обмеження волі строком на три роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначити покарання застосовуючи принцип поглинення менш сурового покарання більш суровим, обмеження волі строком на три роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України покласти на засудженого виконання наступних зобовязань:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої системи;

повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено на протязі 15 днів до апеляційного суду Миколаївської області , всіма учасниками процесу з подачею апеляції через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту проголошення вироку.

СУДДЯ:-