02.09.2015 363/2940/15-к
В И Р О К
Іменем України
02 вересня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Берека, Первомайського району, Харківської області, українця, громадянина України, працюючого ФОП ОСОБА_6 ТМ «Городской хлеб», маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, -
ОСОБА_5 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), за наступних обставин.
Так, 06.06.2015 приблизно о 18 год. 50 хв. у ОСОБА_5 виник умисел на заволодіння грошовими коштами ТОВ «Перший столичний хлібозавод», а саме на викрадення їх з автомобіля що здійснює перевезення продукції ТОВ «Перший столичний хлібозавод». Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 домовився з ОСОБА_7 та з ОСОБА_8 про те, щоб вони відвезли його до с. Вахівка.
В подальшому, 07.06.2015 приблизно о 06 год. 10 хв. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виїхали з с. Нові Петрівці, та попрямували до с.Вахівка, де приблизно о 09 год. 30 хв. ОСОБА_5 вийшов з автомобіля. Після цього ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, відкрив водійські двері автомобіля марки «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Перший столичний хлібозавод», та, відкривши бардачок вказаного автомобіля, заволодів грошовими коштами у розмірі 7300 (семи тисяч трьохсот) гривень, після чого, вийшовши з автомобіля почав тікати, однак був помічений водієм ОСОБА_9 . Зрозумівши що його викрили на місці вчинення злочину, ОСОБА_5 викинув гроші на узбіччя та втік, але в подальшому був затриманий місцевими жителями с. Вахівка. Таким чином, своїми умисними діями заподіяв матеріальну шкоду потерпілому у розмірі 7300 (семи тисяч трьохсот) гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні передбаченому ч.1 ст.186 КК України визнав у повному обсязі.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що він працював водієм на ТОВ «Перший столичний хлібзавод», з якого був звільнений за п.4 ст.40 КЗпП України. Оскільки у нього виникла заборгованість по кредитним договорам, то у нього 06.06.2015 року виник умисел на викрадення грошей з автомобілю позивача, який щоденно здійснює перевозку хліба. Та, 06.06.2015 року він звернувся до свого знайомого ОСОБА_10 з проханням наступного дня відвезти його до с.Вахівка, з метою зустрічі із знайомим, при цьому про дійсні наміри, а саме здійснення крадіжки, він останнього не повідомив. 07.06.2015 року, приблизно о 06.00 годині він разом із ОСОБА_11 та його знайомим ОСОБА_12 , якому було потрібно відвідати родичів у Іванківському районі, та він попросив його підвезти, виїхала на автомобілі «Ланос», якій належав ОСОБА_13 до с.Вахівка.
Приїхавши у с.Вахівка, приблизно о 09.20 годині, він попросив зупинити автомобіль неподалік від магазину, до якого повинна була приїхати машина, яка розвозить хліб та належить ТОВ «Перший столичний хлібзавод». Приблизно о 09.30 годині він помітив, як до магазину під`їхала машина «ГАЗ» та водій пішов до магазина, у зв`язку із чим він підійшов до автомобіля «ГАЗ» та через незачинені двері проник до кабіни автомобілю та з бардачку викрав гроші у сумі 7300 гривень, але у цей час його дії були помічені громадянами, які проходили біля магазину, та які почали кричати щоб він припинив крадіжку, він вийшов з кабіни автомобілю та побіг до автомобіля «Ланос» у якому його чекали ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , яким не було відомо про його наміри та дії, але оскільки громадяни почали кричати то він злякавшись кинув гроші на землю та побіг до автомобіля, де і був затриманий громадянами, а потім працівниками міліції. У вчиненому розкаювався та вибачився за вчинене, просив його суворо не карати.
Представник потерпілого у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений працював водієм у ТОВ «Перший столичний хлібозавод» та був звільнений за прогул. За час роботу, на початку охарактеризував себе з позитивного боку, але в подальшому неодноразово допускав порушення трудової дисципліни, мав нарікання з боку керівництва, а в подальшому взагалі не прийшов на роботу, у зв`язку із чим був звільнений. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 також були колишніми працівниками ТОВ «Перший столичний хлібзавод», у зв`язку із чим обвинуваченому був відомий маршрут, за яким кожного дня машини підприємства розвозять хліб та отримують кошти за нього. З приводу покарання погоджується з думкою прокурора, щодо призначення покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчинив злочин, передбачений частиною 1 статті 186 КК України. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.186 КК України.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 186 ч. 1 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , раніше не засуджений (а.к.п.64), працює у ФОП ОСОБА_6 ТМ «Городской хлеб» та за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває (а.к.п.66,67), не одружений, за місцем реєстрації характеризується позитивно (а.к.п.63).
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає визнання провини та щире каяття.
З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , пом`якшуючі покарання обставини, враховуючи думку потерпілого, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, суд вважає можливим виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства та у відношенні нього можливо застосувати ст.ст.75, 76 КК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні. Цивільній позов не заявлено.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 100, 368-370, 373-374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він впродовж іспитового строку 1 (одного) роки не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1