Номер провадження: 11-кп/785/1178/15
Номер справи місцевого суду: 521/7204/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляції обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 02.07.2015 р., яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Зугдіді Р.Грузії, грузин, громадянин Р.Грузії, з середньою освітою, неодружений, не працюючого, без реєстрації та постійного місця проживання на території України, раніше неодноразово судимий, останній раз: 19.05.2009 року вироком Суворовського р/с м. Одеси за ст. ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 5 років позбавлення волі,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Під вартою з 25.02.2015 року. В строк відбування покарання зараховано час тримання під вартою з 22.03.2013 р. по 01.11.2013 р.
ВСТАНОВИЛА:
Відповідно до вироку суду, приблизно об 11 годині 30 хвилин 09.10.2012 року ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом автомобілем «LEXUS GS 300» д/н НОМЕР_1 , що належить потерпілій ОСОБА_8 та знаходився біля будинку № 44 по вул. Північній в м. Одесі, впевнившись, що його дії залишаться непоміченими, підійшов до вказаного автомобіля, шляхом вільного доступу через відкриті двері проник до салону вказаного автомобіля, привів двигун у робочий стан за допомогою ключа запалення, що знаходились в салоні транспортного засобу та спробував здійснити рух на ньому, однак, довести свій злочинний намір до кінця не зміг, по причинам, що від нього не залежали, оскільки був затриманий потерпілою на місці скоєння злочину. Однак, після скоєного ОСОБА_9 вдалося зникнути з місця скоєння злочину.
В апеляції адвокат обвинуваченого з вказаним вироком не погоджується, оскільки вважає, що висновки суду викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Відбитки пальців, що були знайдені в салоні авто не належать ОСОБА_9 або є непридатними для ідентифікації, відбитків протекторів взуття в салоні також не знайдено, автомобіль з місця не було зрушено. На досудовому слідстві справа велась однобічно без участі захисника та перекладача. Потерпіла спочатку давала суду показання про те, що не має до ОСОБА_9 жодних претензій, він у неї нічого не вкрав та в її авто не перебував, вона його оговорила, а потім змінила свої свідчення і підтвердила свої показання, які давала на досудовому розслідуванні. Вважає, що зміна показань потерпілою в суді є вимушеною, винуватість обвинуваченого не доведена, у зв`язку з чим просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити.
Обвинувачений ОСОБА_9 в апеляції просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження чи направити справу на новий розгляд; або винести свій вирок зі зміною кваліфікації його дій на замах на крадіжку з призначенням покарання за такий злочин, або ж застосувати дію ст. 69 КК України та обмежитись відбутим ним покаранням. При цьому зазначає, що потерпіла на досудовому розслідуванні заявляла, що в неї у машині була велика сума грошей. Та коли вона побачила його біля машини, то з метою попередити його проникнення в машину накинулась на нього, схопила його куртку так, що та залишилась у неї в руках. Оскільки в автомобілі потерпілої експертизи не виявили відбитків пальців його рук та взуття, вважає, що його винуватість недоведена.
Вислухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника про задоволення апеляцій, прокурора про залишення вироку суду без змін, вивчивши доводи апеляції та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного у вироку злочину підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з достатньою повнотою, яким дана належна оцінка.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, з урахуванням вимог ст. 91 КПК України, його дії за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України кваліфіковано правильно.

Так, відповідно до показань потерпілої ОСОБА_8 , вранці 09.10.2012 року вона збиралась на роботу, вигнала свій автомобіль «LEXUS GS 300» д/н НОМЕР_1 із двору на вулицю, заглушила двигун, і, залишивши ключі в замку запалювання, повернулась у двір, закрила ворота, випустила з вольєра собаку і помітила в автомобілі силует сторонньої особи. Підійшовши ближче, побачила за кермом її автомобіля незнайомого їй ОСОБА_9 , який вже запустив двигун і намагається їхати, вона підбігла до автомобіля і витягнула ОСОБА_10 з машини. Між ними зав`язалась боротьба, в ході якої він кинув її на асфальт і втік. Наздогнати його не могла, оскільки була високих підборах. Після сутички помітила, що в салоні автомобіля залишилась його куртка, в кишені якої знайшла копію паспорта на ім`я обвинуваченого та викликала міліцію.

Цим показанням, які вона підтвердила в ході розгляду апеляції, відповідає повідомлення оператора «102» від 09.10.2012 року об 11 годині 30 хвилин, згідно якого ОСОБА_11 повідомила, що на вул. Північній 44 у м. Одесі невідомий чоловік вдарив її і втік (т.1 а.п. 3); заяви ОСОБА_11 від 09.10.2012 року, в якій вона просить вжити заходів до невідомого чоловіка, який у цей день проник до її автомобіля «LEXUS GS 300» д/н НОМЕР_1 та намагався заволодіти ним (т. 1 а.п. 4), протокол огляду місця події автомобіля «LEXUS GS 300» д/н НОМЕР_1 , в салоні якого було виявлено та вилучено чоловічу куртку чорного кольору, ксерокопію закордонного паспорту на ім`я обвинуваченого, сліди пальців рук, підошви (т. 1 а.п. 6-9), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.03.2013 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_11 на фотознімку під № 2 впізнала за рисами обличчя, довжиною, формою та кольором волосся ОСОБА_9 , як особу, яка 09.10.2012 року намагалась незаконно заволодіти належним їй автомобілем (т. 1 а.п. 51-53), рапорт інспектора патрульної служби міліції ОСОБА_12 від 09.10.2012 року про те, що прибувши за викликом вул. Північна 44 у м. Одесі виявив гр. ОСОБА_11 , яка повідомила, що незнайомий їй чоловік намагався викрасти її автомобіль, однак вона успіла витягти його з автомобіля, після чого ударив її та втік (ти.1 а.п.5), речові докази чоловіча куртка чорного кольору та ксерокопія закордонного паспорту на ім`я обвинуваченого (т.1 а.п. 19-20).

Доводи апеляцій обвинуваченого та його захисника про недоведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину спростовуються вищезазначеними доказами та фактичними обставинами провадження, відповідно до яких обвинувачений проник до автомобіля потерпілої, запустив двигун та не зміг довести до кінця свій злочинний умисел на незаконне заволодіння автомобілем, оскільки потерпіла вчинила йому активний опір витягла його з машини, а на місці вчинення злочину залишилась куртка обвинуваченого і ксерокопія його паспорта. Твердження апелянтів про непричетність ОСОБА_9 до злочину спростовані потерпілою в ході розгляду апеляції.

Доводи апеляції адвоката про непослідовність показань потерпілої не можуть бути прийняті апеляційним судом, адже вона пояснила, що через систематичні погрози невідомих осіб на адресу її та її рідних була змушена в суді пояснювати, що начебто, не має до ОСОБА_9 претензій, однак потім спростувала ті показання і пояснила, що саме обвинувачений ОСОБА_9 намагався заволодіти її автомобілем.

Також не може погодитися колегія суддів із твердженнями апеляції обвинуваченого про те, що, начебто, потерпіла в ході досудового розслідування стверджувала, що в її автомобілі була велика сума грошей і, коли він проходив поруч, з метою попередити його проникнення в машину накинулась на нього, схопила його куртку і та залишилась у неї в руках, оскільки потерпіла в ході розгляду апеляції пояснила, що ніколи не давала таких свідчень. Великої суми грошей у неї в автомобілі не було і підстав кидатись на перехожих, як це стверджує апелянт, у неї не було.

Суд першої інстанції з достатньою повнотою розглянув дане кримінальне провадження, дав належну оцінку зібраним і перевіреним в судовому засіданні доказам, в тому числі і показанням обвинуваченого, та прийшов до обґрунтованих висновків по суті обвинувачення. Своє рішення суд належним чином мотивував у вироку.

При призначенні покарання обвинуваченому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, сукупність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин та призначив йому покарання в нижніх межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України.

За таких обставин підстави для задоволення апеляцій , зміни або скасування вироку відсутні.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, судова колегія,
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 02.07.2015 року відносно ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі 3 місяців з дня проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_9 , який утримується під вартою, у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_2