Справа № 372/307/15-к
Провадження № 1-кп-32/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2015 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001631 від 10.11.2013 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 05.02.2013 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим терміном 1 рік,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Обухів Київської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, працюючого на посаді менеджера з продажу ТОВ «Хонда Україна», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за попередньою змовою вчинили крадіжку, а також грабіж, поєднаний із погрозою застосування насильства, за наступних обставин.

10 листопада 2013 року близько 02 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення злочину проти власності, в період іспитового строку повторно, за попередньою змовою та разом із ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, та бажаючи того, знаходячись на другому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , незаконно, таємно, перебуваючи у приміщенні загального коридору сходинкової клітини, викрали велосипед «Маgum mg-200», синього кольору, вартістю 2500 гривень, належний ОСОБА_9 , після чого з місця скоєння злочину зникли, обернувши викрадене на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 2500 гривень. В подальшому, цього ж дня здали викрадений ними велосипед до відділення ПТ «Найкращий Ломбард», що в місті Києві по вулиці Ялтинській 6, за грошові кошти в сумі 553,00 гривень, які витратили на власні потреби.

Крім цього, 13 листопада 2013 року близько 22 години 55 хвилин, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб та спільно разом, маючи злочинний умисел, спрямований на відкрите протиправне заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_8 , із корисливих спонукань перебуваючи неподалік під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_5 , діючи з єдиним умислом на протиправне заволодіння чужим майном, підійшли до потерпілого ОСОБА_8 , який прогулювався містом, із погрозою застосування фізичного насильства, яке полягало у залякуванні потерпілого негайним застосуванням до нього такого фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме погрожуючи застосуванням у відношенні потерпілого пневматичного пістолета, який згідно висновку балістичної експертизи № 961 ВКЕ від 22.11.2013 року, являється пневматичним пістолетом «МР-654К» № НОМЕР_1 , калібру 4,5 мм, виробництва Іжевського механічного заводу (Росія), виготовлений промисловим способом, придатним для стрільби, в справному стані, та електричного пристрою шокуючої дії, які при собі мав ОСОБА_6 , та які тримав в руках, незаконно заволоділи належним потерпілому мобільним телефоном «Prestigio РАР 5044 DUO» вартістю 2400 гривень, без карти пам`яті та сім карти операторів мобільного зв`язку, після чого з місця вчинення злочину зникли, обернувши викрадене на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 2400 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні інкримінованих злочинів визнав частково, показав, що 10 листопада 2013 року разом з ОСОБА_7 він приїхав додому до останнього в м.Обухів, він стояв внизу біля машини, а ОСОБА_10 зайшов у свій під`їзд, звідки через деякий час вийшов із велосипедом, тоді він запропонував здати велосипед у ломбард, на що ОСОБА_10 погодився, викрадений велосипед вони поклали до машини та здали в ломбард в м. Києві, оскільки в цьому ломбарді у нього був борг. Також через декілька днів ввечері він гуляв з ОСОБА_7 по вулиці в м. Обухів, він побачив у одного хлопця телефон, тому вирішив його забрати собі, що продати, вони пішли за цим хлопцем і дівчиною, порівнявшись із ними запитали дорогу, оскільки їх злякали люди та автомобіль, обігнали, потім дочекавшись у іншому місці, він підійшов до хлопця, направив на нього пістолет і наказав віддати телефон, при цьому він ОСОБА_10 про свої наміри не повідомляв, ОСОБА_10 лише переповідав потерпілому його вимоги, дівчина відбігла через дорогу, хлопець вийняв із телефона СІМ-карту, а коли віддавав йому телефон замахнувся ногою, тому він витягнув електрошокер, включив його, щоб злякати, хлопець відбіг, а він двічі вистрілив у землю з пістолета, хоча знав про відсутність набоїв. Після цього вони із ОСОБА_10 втекли до машини, де він залишив телефон, але через деякий час їх затримали працівники міліції, які виявили викрадене в машині його сестри, на якій вони їздили. Електрошокер і пістолет належали йому, використовував він їх лише для того, щоб залякати потерпілого, спричиняти тілесні пошкодження наміру не мав. Шкоду відшкодовували його родичі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у вчиненні інкримінованих злочинів визнав частково, показав, що 10.11.2013 року пізно ввечері він із ОСОБА_6 приїхали з м.Київ до м.Обухів на автомобілі «ДЕУ Матіз», він зайшов у будинок, де проживає, у коридорі поблизу ліфта на другому поверсі побачив спортивний велосипед синього кольору, вивіз його на вулицю, де ОСОБА_11 запропонував відвезти його у ломбард, після чого вони помістили велосипед в автомобіль, поїхали в м.Київ, де дівчина ОСОБА_11 здала велосипед у ломбард, а виручені кошти в сумі 553 грн. забрав собі ОСОБА_11 . Визнав факт заволодіння чужим велосипедом, однак заперечив наявність протиправного умислу та наявність змови із ОСОБА_11 . Через декілька днів 13.11.2013 року ввечері він з ОСОБА_11 знову приїхав з м.Києва на автомобілі «ДЕУ Матіз», вони гуляли вулицями міста Обухів, попереду йшли хлопець та дівчина, вони спросили їх як пройти на вулицю Київську, обігнали і пішли далі, потім зупинились, ОСОБА_11 підійшов до хлопця на відстань півметра, витягнув пістолет, направив його в тулуб потерпілого і сказав віддавати телефон, через заїкання хлопець спочатку не зрозумів вимоги, тому він повторив йому те, що хотів сказати ОСОБА_11 , стоячи при цьому в парі метрів від них, дівчина в цей час відбігла приблизно на 50 метрів, ОСОБА_11 хотів передати йому пістолет, але він відмовився, зі згоди ОСОБА_11 хлопець вийняв із телефона СІМ-карту, віддаючи телефон хлопець замахнувся на ОСОБА_11 ногою, тоді останній витягнув із кишені електрошокер, поклавши туди телефон, після цього ОСОБА_11 намагався двічі вистрілити із пістолета, але він почув лише два звуки холостих пострілів, після чого вони втекли, а потерпілий намагався їх наздогнати. Через деякий час їх затримала міліція, а з автомобіля вилучили телефон та інші речі. Заперечив будь-яку протиправність у своїх діях в частині конфлікту із ОСОБА_12 , оскільки не знав про наміри ОСОБА_11 , пояснити суду чому не повідомив правоохоронні органи та не припиняв протиправну діяльність ОСОБА_11 , а також причини зміни показів не зміг. Шкоду відшкодував, просив не позбавляти його волі.

Винуватість обвинувачених у вчиненні вказаних злочинів повністю доведена показами потерпілих, свідків, письмовими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вранці восени 2013 року вона виявила зникнення власного велосипеда із коридора спільного тамбура, скло дверей було виставлене, тому заявила про це в міліцію. Шкода їй повністю відшкодована, тому просила не позбавляти волі обвинувачених.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він ввечері восени 2013 року прогулювався в м. Обухів зі своєю дівчиною, їх обігнало двоє незнайомих хлопців, які потім зупинились. Вищий хлопець дістав пістолет, обоє хлопців від нього стали вимагати віддати телефон, він попросив залишити собі СІМ-карту, хлопці дозволили, в цей час дівчина відійшла в сторону, він витягнув із телефона СІМ-карту і батарею, віддав, але потім виникла нагода забрати його назад, він намагався це зробити, але вищий хлопець витягнув електрошокер, включив його і намагався вдарити в шию, він увернувся, після чого той же хлопець вистрілив два рази із пістолета, але той не спрацював. Погрози обвинувачених він сприймав як реальні, бо у них була зброя і електрошокер. Телефон міліція йому повернула. Просив призначити обвинуваченим покарання із позбавленням волі.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що 13.11.2013 року вона прогулювалась зі своїм хлопцем ОСОБА_8 по вул. Київській в м. Обухів, їх обігнало двоє хлопців, спитали дорогу, пішли далі, але пізніше дочекались їх в іншому місці, один із хлопців дістав пістолет, направив в їх сторону і почав вимагати від ОСОБА_12 віддати мобільний телефон, спочатку через заїкання одного із них ОСОБА_12 не зрозумів, тоді другий хлопець повторив вимогу, зі згоди хлопців ОСОБА_12 вийняв із телефона СІМ-карту і віддав телефон, в цей час вона відійшла на інший бік дороги, почула звук електрошокера, а потім двічі звуки невдалих пострілів із пістолета. Вона чула як один хлопець, якого в судовому засіданні вона впізнала як ОСОБА_10 , казав іншому - ОСОБА_6 , щоб той стріляв. Потім хлопці втекли, а вони подзвонили в міліцію.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що є цивільною дружиною ОСОБА_6 , восени 2013 року вони приїхали в м.Обухів до ОСОБА_10 , вона була в машині, коли хлопці викрали велосипед із будинку, поклали його у автомобіль ДЕУ, вона здала цей велосипед у ломбарді в м.Києві приблизно за 500 грн., бо там у них був борг. Пістолет належав ОСОБА_11 , а електрошокер Проценку. Через декілька днів 13.11.2013 року вона знову перебувала у машині, коли хлопці принесли мобільний телефон і пояснили, що забрали його у іншого хлопця, після чого їх затримали працівники міліції, а машину обшукали, телефон виявили у кишені пасажирського сидіння, власник телефона прийшов із міліцією.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що пізно ввечері восени 2013 року він приймав участь у огляді місця події в м.Обухові, бачив як працівники міліції вилучили із автомобіля ДЕУ пістолет, телефон ОСОБА_12 без СІМ-карти і батареї, потерпілий із дівчиною впізнали обвинувачених, а обвинувачені розповідали на місці події про обставини заволодіння телефоном ОСОБА_12 із використанням пістолета, він підписував протоколи огляду в якості понятого.

Винуватість обвинувачених у вчиненні вказаного злочину також підтверджується поданими суду письмовими доказами, зокрема:
- протоколом огляду місця події, в якому зафіксовано місце зберігання велосипеду ОСОБА_16 коридор житлового будинку в м.Обухів (т. 1 а.с. 146-149);

- довідкою, специфікацією ломбарда, якою підтверджується закладення викраденого у ОСОБА_16 велосипеда (т.1 а.с.161-162);

- протоколами огляду місця події, в яких зафіксовано місце злочину, вигляд автомобіля, викраденого телефону, пістолета та місце їх виявлення (т.1 а.с.172-180, 182-195);

- гарантійним талоном на телефон, яким підтверджується його належність потерпілому (т.1 а.с.205);

- свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та іншими матеріалами, якими підтверджується належність сестрі обвинуваченого ОСОБА_11 автомобіля, де виявлено викрадений телефон і яким користувались обвинувачені (т.1 а.с.219-222);

- висновком експерта № 961 ВКЕ від 22.11.2013 року, згідно якого вилучений у обвинуваченого ОСОБА_11 пістолет є пневматичним пістолетом «МР-654К» № НОМЕР_1 , калібру 4,5 мм, виробництва Іжевського механічного заводу (Росія), виготовлений промисловим способом, придатним для стрільби, в справному стані (т.2 а.с.19-21);

- актом амбулаторної комплексної судової психолого-психіатрічної експертизи № 550, відповідно до якої під час вчинення інкримінованих йому дій ОСОБА_6 міг і може на даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.2 а.с.35-36);

- довідками про вартість викраденого майна велосипеда та мобільного телефона (т.2 а.с.68-69).

Оцінюючи зібрані по справі докази на предмет доведеності зазначених сторонами кримінального провадження обставин, суд приймає до уваги приписи ч.1 ст.94 КПК України, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналіз свідчень обвинувачених в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати покази обвинувачених в частині заперечень причетності ОСОБА_7 до вчинення обох злочинів, заперечень наявності попередньої змови групи осіб неправдивими, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів по справі, а покази обвинувачених в частині заперечення обставин проникнення у інше володіння особи правдивими, оскільки вони не спростовані жодним доказом по справі. При цьому суд приймає до уваги непослідовність, неузгодженість показів обвинувачених, необґрунтовану зміну ними власних показів.

Суд вважає правдивими, послідовними та такими, що узгоджуються із зібраними по справі доказами покази обвинувачених, якими вони підтверджували факт заволодіння чужим майном, а саме належним ОСОБА_9 велосипедом та належним ОСОБА_8 телефоном, оскільки вони узгоджуються із показами потерпілих, свідків під час судового розгляду та іншими доказами.
Узгодженість спільних дій обох обвинувачених, їх поведінка під скоєння злочину, виконання кожним із них певної частини діянь для досягнення спільної єдиної мети заволодіння чужим майном, виявлені у них речові докази, спільне розпорядження викраденим майном, сукупність інших встановлених судом обставин вказують на наявність попередньої змови групи осіб при вчиненні злочинних діянь обома обвинуваченими.
При визначенні кваліфікації дій обвинувачених суд враховує встановлені судом обставини, відповідно до яких ОСОБА_7 заволодів належним ОСОБА_9 велосипедом із приміщення коридору загального користування в під`їзді житлового будинку АДРЕСА_4 шляхом вільного доступу, що узгоджується із показаннями обвинувачених і нічим не спростовується. Так, очевидців крадіжки слідством не встановлено, на місці події не виявлено і не зафіксовано слідів злочину, які б пов`язували обвинувачених із діяннями у формі витягування скла із дверей або іншими діяннями, які б могли вказувати на достовірність висновків слідчого про наявність відповідної кваліфікуючої ознаки, дактилоскопічна чи інші експертизи у справі стосовно цього епізоду не проводились. Таким чином жодних доказів на підтвердження наявності кваліфікуючої ознаки ч.3 ст.185 КК України проникнення у інше приміщення суду не представлено.

В ході розгляду справи, обставини, які б вказували на вчинення обвинуваченими розбійного нападу не встановлено. Так, з показань потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_13 , які узгоджуються із показаннями обох обвинувачених і нічим не спростовуються, вбачається, що під час заволодіння чужим майном обвинувачені не вчиняли жодних дій, які б вказували на достовірність висновків обвинуваченого про напад, зокрема будь-яких раптових дій з боку обвинувачених не було, вони тривалий час переслідували потерпілого, спілкувались із ним до заволодіння його майном протягом тривалого часу, стояли в той час, коли потерпілий із свідком пішки наближались до них зпереду, свідок попередила потерпілого про те, що їх попереду чекають двоє хлопців, на що потерпілий заспокоїв її, він був готовий до спілкування із обвинуваченими, висунення вимоги про передачу телефону супроводжувалось демонстрацією пістолета, будь-яких ударів, в тому числі раптових чи неочікуваних, потерпілому не наносилось, жодних тілесних ушкоджень він не отримав, відомостей про направлення пістолета в бік потерпілого під час спроб здійснити постріли жоден учасник конфлікту суду не повідомив, пневматичний пістолет не являється вогнепальною зброєю, висловлення обвинуваченими в бік потерпілого погроз застосування насильства, небезпечного для життя в момент заподіяння не відбувалось, реальність відповідних погроз з обставин конфлікту не вбачається. Таким чином, відсутність обставин здійснення нападу унеможливлює кваліфікацію діянь за ст.187 КК України.

Поряд з тим, демонстрація пневматичного пістолета, спроба застосування ОСОБА_17 електрошокера для подолання опору потерпілого вказує на наявність погроз застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого в момент заподіяння, направлених на утримання вже вилученого майна, що підпадає під дію ч.2 ст.186 КК України.

Виходячи із сукупності всіх встановлених під час судового розгляду обставин вчиненого діяння суд вважає, що обвинувачені, заволодівши належним ОСОБА_8 телефоном реалізовували злочинний умисел на незаконне відкрите заволодіння таким майном.
Згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

При оцінці доказів суд також враховує і положення ч.3 ст.62 Конституції України, яка передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Під час судового розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про вчинення розбою, а саме вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Висновок органу досудового розслідування про наявність умислу обвинувачених на розбій, наявність кваліфікуючої ознаки крадіжки проникнення у інше приміщення ґрунтується на припущеннях, тому сумніви в цій частині суд тлумачить на користь обвинувачених. Враховуючи викладене, суд вважає недоведеними належними і допустимими доказами обставини щодо наявності відповідних кваліфікуючих ознак ч.3 ст.185, ч.2 ст.187 КК України, але доведеними обставини, які вказують на наявність кваліфікуючих ознак інших злочинів, тому відповідні доводи обвинувачення не знайшли підтвердження під час судового розгляду, обґрунтування відповідних висновків слідчого у обвинувальному акті відсутнє.
За таких обставин, суд вважає кваліфікацію вчинених обвинуваченими діяння за ч.3 ст.185 та ч.2 ст.187 КК України помилковою, а наявність відповідних кваліфікуючих ознак недоведеною, тому дії обвинувачених слід перекваліфікувати із врахуванням доведених під час судового розгляду обставин вчинення злочину.
Частково неправдиві покази обвинувачених суд розцінює як спосіб захисту та намір уникнути кримінальної відповідальності за скоєне діяння для ОСОБА_7 та пом`якшити покарання для ОСОБА_6 .

Винність обвинувачених у вчиненні вказаних злочинів доводиться сукупністю зібраних у справі і досліджених судом доказів та об`єктивно не спростовано. Заперечення в цій частині обвинувачення суд вважає непереконливими, протирічливими, такими, що не ґрунтуються на поданих суду доказах.

Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає доведеним винність обвинувачених у вчиненні вказаних вище діянь.

Суд вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групи осіб.

Суд вважає, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а також за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групи осіб.

Призначаючи обвинуваченим покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, особу винуватих та їх відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд вважає позитивні характеристики, часткове добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обох обвинувачених, немає.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер злочинів, особу обвинувачених, зокрема те, що ОСОБА_6 раніше судимий, не має місця роботи та джерела доходів, сім`ї, ОСОБА_7 раніше не судимий, має місце роботи, не має сім`ї, думку потерпілих, зокрема те, що ОСОБА_8 просив ізолювати обвинувачених від суспільства, а ОСОБА_9 просила не ізолювати їх від суспільства, відсутність критичного відношення до скоєного, суд вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_6 слід застосувати принцип часткового приєднання призначених покарань, а для ОСОБА_7 принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим з огляду на відмінності у характеризуючих даних про особу.

Крім того, оскільки ОСОБА_6 не відбув призначене вироком Оболонського районного суду м. Києва від 05.02.2013 року покарання у виді позбавлення волі, слід застосувати положення ст.71 КК України та частково приєднати йому невідбуте покарання за попереднім вироком.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1,75,76 КК України суд не вбачає, оскільки їх виправлення неможливе без відбування покарання.

Запобіжні заходи обом обвинуваченим слід залишити без змін.

Цивільний позов по справі не пред`являвся.

Згідно ст.100 КПК України речові докази по справі - пневматичний пістолет, електричний пристрій шокуючої дії, запальничка з викидним лезом, тряпчані рукавиці, маска для голови, що зберігаються в кімнаті речових доказів Обухівсього РВ ГУ МВС України в Київській області, підлягають знищенню, а інші речові докази слід залишити законним володільцям, у яких вони зберігаються.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинувачених повністю в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:

- за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України у виді трьох років позбавлення волі,

- за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі статті 70 Кримінального кодексу України призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі строком на шість років шість місяців.

На підставі статті 71 Кримінального кодексу України приєднати ОСОБА_6 частину невідбутого покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 05.02.2013 року шість місяців позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю вироків згідно статті 71 Кримінального кодексу України призначити у виді позбавлення волі строком на сім років.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:

- за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України у виді трьох років позбавлення волі,

- за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі статті 70 Кримінального кодексу України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області.

Час відбування покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 рахувати з 14 листопада 2013 року, зарахувавши їм в термін відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 14 листопада 2013 року по 09 вересня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в розмірі по 195 гривень 60 копійок з кожного.

Речові докази: мобільний телефон «Prestigio РАР 5044 DUO» залишити ОСОБА_8 , державні номерні знаки НОМЕР_2 залишити ОСОБА_18 , пневматичний пістолет «МР-654К» № НОМЕР_1 , електричний пристрій шокуючої дій, запальничку з викидним лезом, тряпчані рукавиці, маску для голови чорного кольору знищити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1