Справа №:133/3248/15
УХВАЛА

08.12.2015 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Слідчий суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

з участю скаржника ОСОБА_3

представника скаржниці ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в місті Козятині скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Козятинського РВ УМВС України в Вінницькій області ОСОБА_5 від 05.11.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000286 від 25.04.2014 року, -

В С Т А Н О В И В:
Скаржник звернулась в суд із скаргою в якій просила скасувати постанову слідчого СВ Козятинського РВ УМВС України у Вінницькій області від 05 листопада 2015 року про закриття кримінального провадження №0000286 від 25.04.2014 року та направити матеріали кримінального провадження у Козятинський РВ УМВС України у Вінницькій області для продовження досудового слідства.

Свої вимоги скаржниця мотивує тим, що Козятинським РВ УМВС України у Вінницькій області проводилося досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000286 від 25.04.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за фактом спричинення ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень.

05 листопада 2015 року слідчим СВ Козятинського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000286 від 25.04.2014.

Підставами закриття провадження стали наступні здобуті під час досудового розслідування докази: показання свідка ОСОБА_6 щодо непричетності ОСОБА_7 до вчинення даного кримінального правопорушення; висновок №155 від 06-07.08.2015 року додаткової судово-медичної експертизи, звідувача Козятинського міжрайонного відділення обласного бюро СМЕ ОСОБА_8 з якого слідує, що «на підставі судово-медичного вивчення протоколу слідчого експерименту від 15.07.2015 року, висновку експерта на ім`я ОСОБА_3 , 1944 року народження, експерт прийшов до наступних підсумків: у ОСОБА_3 при судово-медичній експертизі було виявлено синці на обох стегнах, на передній черевній стінці. Дані слідчого експерименту не відповідають механізму нанесення указаних ушкоджень»; висновок №150 від 18.09.2015 року додаткової судово-медичної експертизи, завідувача Калинівського районного відділення обласного бюро СМЕ ОСОБА_9 з якого слідує, що «морфологічні характеристики синців на обох стегнах, передній черевній стінці зліва, свідчать про давність їх утворення в межах 7-10 діб до часу судово-медичного обстеження (28.04.15), тобто не відповідають строку вказаному потерпілою в постанові -25.04.2015 року.

Питання про можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 «З урахуванням обставин, які були встановлені в ході слідчого експерименту не вирішувалося як абстрактне, оскільки в наданих для експертизи матеріалах кримінального провадження не відображено даних про конкретний травматичний контакт живота, обох сідниць з травмуючим предметом».

Факт наявності у ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень підтверджено висновком судово-медичної експертизи №89 від 28.04.2014 року (проводив експерт ОСОБА_8 ), за яким у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на обох стегнах, передній черевній стінці (животі) зліва. Ці ушкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмету, можливо, 25.04.2014 року і за тяжкістю відносяться до легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах викладених у постанові про призначення експертизи.

Вважає, що висновк судово-медичної експертизи №89 від 28.04.2014 року суперечить висновкам додаткових експертиз №155 від 06-07.08.2015 року та №150 від 18.09.2015 року.

У висновках додаткових експертиз досліджувалися тілесні ушкодження, спричинені у ОСОБА_3 , в той час, як потерпілою є ОСОБА_3 .

За висновком первинної експертизи №89 від 28.04.2014 року тілесні ушкодження виникли можливо, 25.04.2014 року, в той же час за висновком №150 від 18.09.2015 року

додаткової судово-медичної експертизи «морфологічні характеристики синців на обох стегнах, передній черевній стінці зліва, свідчать про давність їх утворення в межах 7-10 діб до часу судово-медичного обстеження (28.04.2015), тобто не відповідають строку вказаному потерпілою та в постанові - 25.04.2015.

Дійсно, тілесні ушкодження спричинені ОСОБА_3 25.04.2014 року, вони не могли бути спричинені їй 25.04.2015, тобто, у дві тисячі п`ятнадцятому році, про що і зазначено експертом, і що дослівно відтворено в оскаржуваній постанові слідчого СВ Козятинського РВ.

Таким чином, вважає помилковим викладене у постанові про закриття кримінального провадження від 05.11.2015 року твердження про те, що «в показах ОСОБА_3 та висновках судово-медичних експертів є розбіжності в даті спричинення останній тілесних ушкоджень»..

Крім того, висновки додаткових експертиз суперечать один одному: у висновку додаткової експертизи №155 від 06-07.08.2015 року дані слідчого експерименту не відповідають механізму нанесення указаних ушкоджень, в той же час за висновком №150 від 18.09.2015 року питання про можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 «з урахуванням обставин, які були встановлені в ході слідчого експерименту не вирішувалося як абстрактне, оскільки в наданих для експертизи матеріалах кримінального провадження не відображено даних про конкретний травматичний контакт живота, обох сідниць з травмуюючим предметом».

Тобто, завідувач Козятинського міжрайонного відділення обласного бюро СМЕ ОСОБА_8 вирішив питання відповідності механізму спричинених тілесних ушкоджень виявленим тілесним ушкодженням, а завідувач Калинівського районного відділення обласного бюро СМЕ ОСОБА_9 установив, що дане питання не підлягає вирішенню як абстрактне, оскільки в наданих для експертизи матеріалах кримінального провадження не відображено даних про конкретний травматичний контакт живота, обох сідниць з травмуюючим предметом.

Викладені обставини свідчать про те, що додаткові висновки судово-медичних

експертів містять суттєві розбіжності між собою та з висновком первинної експертизи,

тому вони не можуть бути прийнятті слідчим до уваги при прийнятті рішення по

кримінальному провадженню, проте слідчий вказані розбіжності не усунув. Описані недоліки свідчать про неповноту проведеного досудового розслідування та передчасність прийняття постанови від 05.11.2015 року про закриття кримінального провадженя, а оскаржувана постанова слідчого про закриття всупереч волі потерпілої фактично обмежило доступ її до правосуддя, що є неприпустимим.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала скаргу та підтвердила вищенаведені обставини .

Представник ОСОБА_3 підтримав обставини, викладені в скарзі.

Слідча Огородник суду пояснила, що постанова про закриття кримінального провадження від 05.11.2015 року винесена на підставі відсутності доказів, кіб свідчили про заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

Ознайомившись із наданими матеріалами кримінального провадження, заслухавши пояснення скаржника , думку його представника, слідчу ОСОБА_5 суд приходить до висновку , що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав .

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування потерпілим може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України можуть бути подані особою протягом 10 днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії чи бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляються постановою, строк подання скарги починається з для отримання особою її копії.

Копія постанова про закриття кримінального провадження від 05.11.2015 року вручена скаржниці на її вимогу під розпис в Козятинському РВ 23.11.2015 року.

Скарга на зазначену постанову подана ОСОБА_3 03.12.2015 року (а.с.1).

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 96 КПК України сторони кримінального провадження мають право ставити свідку запитання щодо його можливості сприймати факти, про які він дає показання, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідка. Для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка.

Сл. суддею встановлено, що слідчим ОСОБА_5 05.11.2015 року винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000286 від 25.04.2014року у зв`язку з тим, що в показах ОСОБА_3 та висновках судово-медичних експертиз є розбіжності в даті спричинення останній тілесних ушкоджень, а також те, що свідок ОСОБА_6 в своїх показах вказує на непричетність ОСОБА_7 до вчинення даного кримінального правопорушення, що підтверджується проведенням з нею допитів в якості свідка та слідчого експеременту.

Слідчий суддя вважає, що зазначена постанова винесена з порушенням норм КПК, без встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження. КПК України не надає можливості слідчому закрити кримінальне провадження через наявність розбіжностей між показами учасників кримінального провадження та висновками експертів, ці розбіжності повинні бути усунуті в ході досудового розслідування. Описані недоліки свідчать про неповноту проведеного досудового розслідування та передчасність прийняття постанови про закриття кримінального провадження від 05.11.2015 року, оскільки на здобутих слідчим суперечливих даних не може бути винесено законну і обґрунтовану постанову, вказані розбіжності підлягають усуненню шляхом призначення комісійної судово-медичної експертизи.

Постановою про закриття кримінального провадження порушено право потерпілої ОСОБА_3 , що передбачено ст. 21 КПК України, згідно якої кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження були порушені вимоги ст. 94 КПК України щодо всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження перед прийняттям відповідного процесуального рішення Оскаржувана постанова слідчого про закриття кримінального провадження всупереч волі потерпілої у кримінальному провадженні категорії приватного обвинувачення фактично обмежило доступ до правосуддя, що є неприпустими, оскільки ст. 21 КПК України, передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

А тому постанову слідчого від 05.11.2015 року СВ Козятинського РВ УМВС України у Вінницькій області про закриття кримінального провадження №0000286 від 25.04.2014 року слід скасувати як необгрунтовану.

На підставі наведеного, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 303, ст.ст. 304, 306, 307 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити .

Скасувати постанову слідчого СВ Козятинського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 від 05.11.2015 року про закриття кримінального провадження №0000286 від 25.04.2014 року.

Матеріали кримінального провадження повернути до Козятинського відділення поліції Хмільницького відділу національної поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

Дата документу 08.12.2015 року