Справа № 635/4190/15-к
Провадження 1-кп/635/596/2015
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_3

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_4

захисник обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000149 за обвинуваченням,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, який має середню освіту, працює слюсарем на ПП «Мереф`янське АТП», не одружений, раніше не засуджений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

судом встановлено, що 20 лютого 2015 року приблизно об 11 годині 40 хвилин ОСОБА_6 , керував технічно справним автобусом «MAN 11.190 HOCL», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 і знаходиться на правах оренди у ПП «Мереф`янське АТП», рухався по автодорозі «Харків-Сімферополь-Алушта Ялта » зі сторони міста Харкова у напрямку міста Сімферополь. В ході руху по вказаній автодорозі в районі 28 км+500 м., ОСОБА_6 , керуючи автобусом не врахував дорожню обстановку, під час виникнення перешкоди у вигляді пішоходів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які знаходились на проїжджій частині дороги та рухались по його смузі руху у попутному напрямку відносно руху автобуса, і яких ОСОБА_6 об`єктивно був спроможній виявити, своєчасно не зменшив швидкість керованого ним автобусу аж до зупинки та не дотримавшись безпечного інтервалу скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , внаслідок чого ОСОБА_8 отримав травми голови, шиї та грудної клітини ускладнені травматичним шоком, внаслідок чого настала смерть потерпілого, ОСОБА_9 отримала несумісну з життям поєднану травму тіла, внаслідок чого настала смерть потерпілої.

Своїми діями обвинувачений грубо порушив вимоги п. 12.3. Правил дорожнього руху України, згідно з яким: " у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди";
Порушення правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться у причинному зв`язку із смертю ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою провину у вчиненні дорожньо-транспортної події та пояснив, що дійсно 20 лютого 2015 року приблизно об 11 годині 40 хвилин він керував технічно справним автобусом «MAN 11.190 HOCL», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 і рухався по автодорозі «Харків-Сімферополь-Алушта Ялта » зі сторони міста Харкова у напрямку міста Сімферополь. В районі 28 км+500 м. вказаної автодороги він побачив, що попереду по його смузі руху у попутному напрямку рухались два пішоходи і вели велисопед із вантажем. Він вважав, що вони «роз`їдуться» і своєчасно не зменшив швидкість керованого ним автобусу та не дотримавшись безпечного інтервалу скоїв наїзд на пішоходів.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судове засідання не з`явились, подали письмові заяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутності, вказали, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_6 не мають.

Оскільки допитаний у судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого злочину, висловив щире каяття, щодо обставин вчинення кримінального правопорушення дав пояснення, так як це зазначено у обвинувальному вироку, тому суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого, оголошенням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, при цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною і роз`яснив, в тому числі потерпілим шляхом направлення листа, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд не вбачає.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, має постійне місце роботи на ПП «Мереф`янське АТП», де працював водієм і на день розгляду справи працює слюсарем; за місцем проживання і за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не засуджений і такий, що не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні матір похилого віку ОСОБА_12 , 1936 року народження.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні злочину, за наявності трьох пом`якшуючих обставин та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому достатнім є призначити покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі меж санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вчинене, на строк п`ять років.
Також суд враховує, що ОСОБА_6 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий, але вчинений з необережності; особу винного, який з 1990 року працював водієм, має нагороду транспортної інспекції Знак «За безаварійну роботу», а після дорожньо-транспортної події, за сильних душевних переживань за вчинене, з власної ініціативи залишив посаду водія і працює слюсарем; проживає разом із матір`ю похилого віку і здійснює за нею догляд; має бездоганну характеристику як за місцем проживання та і за місцем роботи; враховуючи позицію потерпілих, які письмово підтвердили відсутність будь яких претензій до обвинуваченого, що у сукупності дає підстави вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції обвинуваченого від суспільства і тому суд на підставі ст. 75 КК України звільняє ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених п. п. 2,3 ст. 76 КК України.
Витрати пов`язані із залученням експертів, у зв`язку з проведенням транспортно - трасологічної експертизи № 227/15 від 14 квітня 2015 року у розмірі 1841,4 грн.; автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу № 228/15 від 20 квітня 2015 року у розмірі 1227,6 грн.; автотехнічної експертизи дослідження діаграмного диску № 3359 від 31 березня 2015 року у розмірі 1353,00 гривень; комплексної судової фоноскопічної та автотехнічної експертизи обставин дорожньо-транспортної пригоди № 229/65/15 від 22 травня 2015року у розмірі 2762,1 грн.; автотехнічної експертизи дорожньо- транспортної пригоди № 357/15 від 20 травня 2015 року у розмірі 736,56 грн., які підтверджені довідками про витрати на проведення експертизи, відповідно до вимог ч. 2 ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільних позовів по кримінальному провадженню не заявлено.

Керуючись ст. ст. 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного за цим вироком суду покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки в силу п. 2,3 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи роботи.

Речовий доказ: картка пам`яті з написом на одній стороні «4GBSDHC Memory Card VISIONDRIVE™ CAR BLACK BOX», на іншій: «SD-K04G1104 WHO239 G MADE IN JAPAN» на якій містяться відео файл «27-.vd», що знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Скасувати, застосований на підставі ухвали Київського районного суду Харківської області від 25 лютого 2015 року, арешт автобуса «MAN 11.190 HOCL», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 і знаходиться на правах оренди у ПП «Мереф`янське АТП».

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судових авто-технічних експертиз у розмірі 7920 (сім тисяч дев`ятсот двадцять) гривень 66 копійок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілі, їх представники у частині, що стосується інтересів потерпілих, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляція на вирок суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Суддя ОСОБА_1