Справа №336/4173/15-к
Пр.1-кп/336/115/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ; при секретарі ОСОБА_2 ; за участю прокурора ОСОБА_3 ; розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за номером 0002196 від 25.05.2015 року, складений щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Веселе, Запорізької області, українця, громадянина України, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

який звинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
15.06.2015 року прокурор прокуратури Шевченківського району міста Запоріжжя скерував до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя обвинувальний акт, складений щодо ОСОБА_4 , який звинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, просив призначити справу до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, конверти з судовими повістками повернуті не врученими. Зокрема із помітками про те, що адресати за вказаними адресами не проживають.

Заслухавши думку прокурора, який вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону і може бути призначений до розгляду по суті, перевіривши доводи прокурора матеріалами обвинувального акту, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення обвинувального акту прокурору, виходячи з наступного.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 24.05.2015 року, приблизно о 21-00 годині, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, з «бардюру», таємно викрав майно яке належить ОСОБА_6 1992 р.н., а саме мобільний телефон «Соні Еріксон» вартість якого складає 407,47 грн. Вартість викраденого підтверджена висновком експерта №1259 від 08.06.2015 року.
Вищезазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення кримінального закону та формулювання обвинувачення.

Проте, всупереч вимогам вищезазначеної норми права, в обвинувальному акті існують очевидні невідповідності.

А саме, не зазначено місця вчинення, яке є невід`ємним елементом об`єктивної сторони злочину та підлягає встановленню та доказуванню у відповідності до правил ст. 91 КПК України, а відтак обов`язковому зазначенню в обвинувальному акті. Місце біля будинку АДРЕСА_3 , як місце злочину є розмитим та неконкретним визначенням у співвідношенні із розташуванням підозрюваного та потерпілого (вулиця, подвір`я, дорога, вертикальне або горизонтальне розташування, лежачи, стоячи, тощо).

Крім того, місцем вчинення кримінального правопорушення зазначено «бардюр», слід зазначити, що такого слова не існує, а слово бордюр є словом іноземного походження, яке означає одночасно бортові камені, які відділяють проїзну частину дороги від тротуару; спосіб висадки рослин; вузьку декоративну полосу шпалер на стелі; тобто, бордюр може бути розташований на рівні землі, вище рівня землі, на вертикальних та горизонтальних поверхнях, тощо. При цьому це потребує деталізації, оскільки бордюр у будь якому вигляді не є звичаєвим місцем зберігання майна, зокрема мобільних телефонів.

Водночас слід зауважити, що механізм крадіжки в цілому взагалі не описаний.

Обставини скоєння правопорушення мають істотне значення для правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачення у такому викладенні є неконкретним, що за своєю правовою природою є порушенням права за захист (ст. 20 КПК України).

Право на захист не є формальним, особа, яка звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення має чітко усвідомлювати, у вчиненні якого злочину він звинувачується, обставини його вчинення мають бути прописані ретельно, конкретно та зрозуміло, виключаючи припущення, оскільки неконкретне звинувачення виключає справедливий судовий розгляд.

Єдиним носієм обвинуваченням є обвинувальний акт, а його недоліки, які втілилися у неконкретності та невідповідностях, перешкоджають призначенню справи до розгляду та суперечать загальним засадам кримінального провадження ( ст. 7 КПК України).

Крім того, прокурор зобов`язаний зазначити інші достеменно встановлені відомості, а саме: місце проживання підозрюваного та потерпілого. Конверт з повісткою для потерпілого ОСОБА_6 повернувся з довідкою про непроживання адресата, поштові відправлення підозрюваному за адресою АДРЕСА_2 не вручені, відтак, в обвинувальному акті зазначені неповні або такі, що не відповідають дійсності відомості щодо місця проживання як підозрюваного так і потерпілого.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що відповідно до вимог ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 369-372, 392, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , який звинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, повернути прокурору прокуратури Шевченківського району міста Запоріжжя, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1