Справа № 11-1094/10 Головуючий у І інстанції Свінціцька О.П.
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 356 КК України 27.10.2010
УХВАЛА

Іменем України

27 жовтня 2010 р. колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Гайдай Р.М.

суддів Ященко І.Ю., Габрієля В.О.

з участю прокурора Нечепоренко С.П.

представника потерпілого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, котрий брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на постанову Васильківського міськрайонного суду від 20 серпня 2010 року, якою кримінальну справу щодо ОСОБА_3, обвинуваченої у вчиненні злочину передбаченого ст. 356 КК України, повернуто прокуророві для організації додаткового розслідування,

встановила:

Органами досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що вона навесні 2004 року самовільно, всупереч встановленому законом порядку, маючи на меті перешкодити ОСОБА_4 вільно заходити і користуватися квартирою № 72 по вул. Куйбишева, 32 в м. Фастові Київської області, хоча достовірно знала, що він є власником зазначеної квартири (згідно договору купівлі-продажу від 14.11.1995р.), встановила новий замок на вхідних дверях тамбура, який веде до квартири, а також на внутрішніх подвійних дверях вказаної квартири, в яку вона заселилась в 1996 році із сімєю: донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та чоловіком ОСОБА_6 На момент встановлення нових замків ОСОБА_6 в квартирі був відсутній, оскільки перебував в с. Антюша Коропського району Чернігівської області. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було розірвано на підставі рішення Фастівського міжрайонного суду від 23.11.2000 року. 4.10.2001 р. ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7

Після встановлення нових замків ОСОБА_3 ключів ОСОБА_6 не дала, чим продовжувала свої самоправні дії щодо перешкоджання ОСОБА_6 вільно заходити і користуватися квартирою, а передала йому ключі від встановлених замків лише під час примусового виконання рішення суду про вселення ОСОБА_6 в квартиру.

Таким чином в період з червня 2006 р. по липень 2006 р. ОСОБА_3 неправомірно перешкоджала ОСОБА_6 вільно користуватися належним йому, а саме вказаною квартирою внаслідок чого ОСОБА_6, як власнику квартири було завдано значної шкоди.

Суд, розглядаючи справу в судовому засіданні повернув її прокуророві для проведення додаткового розслідування, мотивуючи тим, що органами досудового слідства не встановлено яка саме значна шкода була заподіяна інтересам ОСОБА_6 та яким саме інтересам, що є обовязковою ознакою для кваліфікації дій особи як самоправство.

Крім того, потерпілим ОСОБА_6 та його представником неодноразово заявлялись клопотання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 та ОСОБА_5, діями яких на думку потерпілого, йому була завдана значна шкода.

В апеляції прокурор, котрий брав участь у розгляді справи судом першої інстанції просить постанову суду скасувати, справу направити до Васильківського міськрайонного суду на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що в постанові суд не вказав жодної слідчої дії, яку не можна виконати шляхом надання окремого доручення в порядку ст. 315-1 КПК України.

В запереченні на апеляцію представник потерпілого ОСОБА_2 просить постанову залишити без зміни, зобовязати Фастівського міжрайонного прокурора провести додаткове розслідування для встановлення причетності до вчинення злочину проти потерпілого ОСОБА_6 крім ОСОБА_3 також ОСОБА_7 та ОСОБА_6 а також окремих працівників Фастівської міліції, які їм у цьому сприяли і сприяють до цього часу.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котра підтримала апеляцію в повному обсязі, обвинувачену ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_2, котрі вважають, що постанова суду законна, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до переконання, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 94 КПК України, справа може бути порушена тільки в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ст. 356 КК України.

Обовязковою ознакою для кваліфікації дій особи як самоправство є заподіяння значної шкоди інтересам потерпілого.

Проте при проведенні досудового слідства не було встановлено, яка саме значна шкода була заподіяна інтересам ОСОБА_6 та яким саме інтересам.

Крім того судом правильно вказано в постанові, що органами досудового слідства не прийнято рішення по заяві потерпілого ОСОБА_6 про притягнення до кримінальної відповідальності окрім підсудної ОСОБА_3, ще ОСОБА_7 та ОСОБА_5, діями яких на думку потерпілого, йому була завдана значна шкода.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд правильно повернув справу прокуророві для організації додаткового розслідування, оскільки ця неповнота досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляцію прокурора залишити без задоволення, а постанову Васильківського міськрайонного суду від 20.08.2010 року щодо ОСОБА_3 без зміни.

СУДДІ: