Справа № 216/7742/15-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2015 року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 7 приміщення суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження № 0000122 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя Запорізької області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, має неповнолітнью дитину, 2008 року народження, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працює електромонтером Оріхівського РЕМ ВАТ „Запоріжжяобленерго,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407ч. 3 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

З 28 серпня 2014 року ОСОБА_4 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 (наразі польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , де займав посаду старшого навідника 1 гаубичного самохідно- артилерійського взводу 3 гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону, у військовому званні «солдат».

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІУ, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-XIV (далі Статутів) зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України; дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Разом з тим, солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, будучи придатним для проходження військової служби, з метою тимчасового ухилення від військової служби та проведення часу на власний розсуд, 26 лютого 2015 вирішив не з`явитися вчасно на службу без поважних причин.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на тимчасове ухилення від проходження військової служби, солдат ОСОБА_4 о 08 год. 00 хв. 26 лютого 2015 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин та тимчасово ухилявся від військової служби без поважних причин до 08 год. 00 хв. 03 липня 2015 року, тобто тривалістю понад один місяць.

Протягом зазначеного періоду нез`явлення на службу солдат ОСОБА_4 з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової строкової служби військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та проходячи військову службу на посаді старшого механіка-водія 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону, на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІУ, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІУ, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з метою тимчасового ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, о 08 год. 00 хв. 26 лютого 2015 року не з`явився вчасно на службу та тимчасово ухилявся від військової служби без поважних причин до 08 год. 00 хв. 03 липня 2015 року тобто тривалістю понад один місяць.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю та пояснив суду, що дійсно о 08 год. 00 хв. 26 лютого 2015 року із-за систематичного головного болю через травму, яку він отримав на військовій службі та хвороби свого батька він не з`явився вчасно на службу та тимчасово ухилявся від військової служби до 08 год. 00 хв. 03 липня 2015 року.

Проте визнає, що протягом зазначеного періоду нез`явлення на службу, з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв.

В скоєному злочині кається.

Крім визнання вини ОСОБА_4 його винуватість підтверджується наступними доказами.

Матеріалами кримінального провадження № 0000122

Актом службового розслідування по факту відсутності на службі солдата ОСОБА_4

( а.с.3);

Наказом „ Про результати службового розслідування по факту відсутності на службі солдата ОСОБА_4 ( а.с.17);

Наказом № 208 від 03.07.2015 року ( а.с.30);

Судом відповідно до клопотання обвинуваченого, згідно вимог ч.3 ст. 349 КК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з,ясував, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, що нема сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз,яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 Кримінального кодексу України, за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Обговорюючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним злочину, характеристику особи, який раніше не судимий, щиро кається, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, суд також враховує стан здоров,я ОСОБА_4 , що відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України є обставинами, що пом`якшують покарання, та вважає, що покарання ОСОБА_4 слід обрати у вигляді позбавлення волі, але із застосуванням ст. 75,76 КК України.

Суд не находить підстав для застосування до ОСОБА_4 ст. 69 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 Кримінального кодексу України та призначити покарання за ст. 407ч.3 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням строком на один рік.

На підставі ст. 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_4

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання,

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Матеріали кримінального провадження № 0000122 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/7742/15-к.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно ст. 376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1