В И Р О К

іменем України

"03" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/755/769/15 (обвинувальний акт за №0007004 від 14 травня 2015 року) стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка Черкаської області, громадянина України, із середньою освітою, студента ІІІ курсу факультету фізичного виховання НУФВСУ, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 13 травня 2015 року приблизно о 15 годині 45 хвилин ОСОБА_4 , перебував у приміщенні магазину «Бершка», що розташований за адресою: просп. Ватутіна, 2 -Т в м. Києві та в цей час у нього з корисливих мотивів з метою протиправного збагачення виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його в свою користь.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, підійшов до стійки на якій знаходився товар, після чого, обрав як предмет злочинного наміру чоловічі шорти блакитного кольору закупівельною вартістю 237 грн 84 коп.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 попрямував до примірочної, розуміючи, що вихід з магазину обладнано сигнальними рамками системи «антикрадіжка», бажаючи приховати скоєний ним злочин, руками зняв захисну магнітну кліпсу та залишив її в примірочній. В подальшому ОСОБА_4 заховав вищевказаний товар, який він мав намір викрасти до свого рюкзака, який знаходився на плечі та пройшовши повз каси не сплативши при цьому за товар, безперешкодно залишив приміщення магазину, чим завдав ТОВ «Бершка Україна» матеріального збитку на загальну суму 237 грн 84 коп.

Крім того, ОСОБА_4 цього ж дня, приблизно о 16 годині 10 хвилин, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна та обернення його в свою користь, попрямував до приміщення магазину «Пул Енд Беа», що розташований за адресою: просп. Ватутіна, 2-Т, м. Київ та перебуваючи у приміщенні вказаного магазину та реалізуючи свої злочинні наміри, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, підійшов до стійки на якій знаходився товар, після чого, обрав як предмет злочинного наміру чоловічу теніску закупівельною вартістю 211 грн 37 коп.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 попрямував до примірочної, розуміючи, що вихід з магазину обладнано сигнальними рамками системи «антикрадіжка», бажаючи приховати скоєний ним злочин, руками зняв захисну магнітку кліпсу та залишив її в примірочній. В подальшому ОСОБА_4 заховав вищевказаний товар, який він мав намір викрасти до свого рюкзака, який знаходився у останнього на плечі та пройшов повз касові зони, при цьому утримуючи викрадене майно при собі. Однак, охоронець магазину, помітивши спрацювання сигналізації системи «антикрадіжка», на виході з магазину затримав останнього з викраденим майном.

Тим самим ОСОБА_4 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий охоронцем магазину.

Отже, своїми діями ОСОБА_4 намагався завдати ТОВ «ПУЛ ЕНД БЕА Україна» матеріального збитку на загальну суму 211 грн. 37 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення та показав, що, дійсно вчинив крадіжки із магазинів «Бершка» та «Пул Енд Беа» 13 травня 2015 року та був затриманий на виході із останнього магазину. Запевняє суд, що зробив для себе висновки на майбутнє.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо його особи.

За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 185 КК України, а також суд вважає доведено вину обвинуваченого у тому, що він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто вчинив всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак свій злочинний умисел до кінця довести не зміг з причин, що не залежали від його волі, і тому знаходить правильною кваліфікацією його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначені обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про обвинуваченого, який не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Пом`якшуючою покарання обставиною відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття в скоєному.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, наявності пом`якшуючої вину обставини, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання не буде достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому суд враховує, що обвинувачений не працює, є студентом вищого навчального закладу, а також суд враховує його стан здоров`я.

При призначенні остаточного покарання обвинуваченим суд вважає за необхідне застосувати правила ст. 70 КК України і визначити остаточне покарання до відбуття шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Разом із тим, враховуючи визнання своє вини обвинуваченим, щире каяття, беручи до уваги особу обвинуваченого, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України.

Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлений, судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 6 місяців арешту;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання до відбуття у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази у кримінальному провадженні, що передані на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_5 , відповідно до постанов про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 14 травня 2015 року - залишити у власності ТОВ «Бершка Україна» та ТОВ «Пул Енд Беа Україна», відповідно.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: