Справа № 740/309/16-к
Провадження № 1-в/740/57/16
УХВАЛА
04 лютого 2016 рокум.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 ,

представника Ніжинського МРВ КВІ ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжині клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Салтикова Дівиця Куликівського району Чернігівської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , слюсаря-ремонтника ПРАТ «Ніжинський цегельний завод» в якості слюсаря-ремонтника,

про звільнення від додаткового покарання, призначеного вироком суду,
В С Т А Н О В И В :
Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.11.2012 року ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст.368 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.
Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого Суду України від 12.12.2013 року вирок змінено та за ч.3 ст.368 КК України із застосуванням ст. 69 КК України ОСОБА_4 призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.08.2015 року, яка відповідно до ухвали апеляційного суду Вінницької області від 30.09.2015 року набрала законної сили 30.09.2015 року, ОСОБА_4 невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі замінено на більш м`яке покарання у виді виправних робіт з відрахуванням із суми заробітку засудженого 20 (двадцяти) відсотків на користь держави. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07.12.2015 року, яка

набрала законної сили 15.12.2015 року, в ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.08.2015 року внесені виправлення уточнено строк виправних робіт, а саме 1 (один) рік 11 (одинадцять) місяців 8 (вісім) днів. Покарання у виді виправних робіт він відбуває на ПРАТ «Ніжинський цегельний завод».

Засуджений ОСОБА_4 в порядку ч. 1 ст. 539 КПК України звернувся з клопотанням, у якому просить звільнити його від додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, посилаючись на ч.2 ст.82 КК України, оскільки вона передбачає можливість звільнення від даного виду додаткового покарання у разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким, та на Постанову Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» - абзац 2 пункту 7, відповідно до якого звільнення від додаткового покарання є безумовним у разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким.

ОСОБА_4 у клопотанні зазначив, що він закінчив три вищі навчальні заклади, має вищу освіту за спеціальностями: інженер-гідротехнік, економіст, магістр державного управління, працював на посадах майстра, інженера-геодезиста, виконроба, керівника будівельної організації (ПМК-58 тресту «Чернігівводбуд» з 1986р. по 1994р.), 5 разів поспіль громадою м.Ніжина обирався на посаду міського голови, має великий досвід господарської та управлінської діяльності, та що на виконання ухвали Могилів-Подільського міськрайонного районного суду від 17.08.2015 року він з 28.10.2015 року відбуває покарання у виді виправних робіт на ПРАТ «Ніжинський цегельний завод» в якості слюсаря-ремонтника.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав та пояснив, що він добросовісно відбував покарання у виді позбавлення волі і довів своє виправлення, у зв`язку з чим Могилів-Подільським міськрайонним судом було прийнято рішення про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке - виправні роботи, які він також відбуває добросовісно на ПРАТ «Ніжинський цегельний завод», працюючи слюсарем-ремонтником та отримуючи при цьому мінімальну заробітну плату. Зазначеному підприємству потрібні висококваліфіковані інженерно-технічні та економічні працівники і в разі звільнення від додаткового покарання його може бути переведено на одну з таких вакантних посад, про що ПРАТ «Ніжинський цегельний завод» письмово повідомив суд та у зв`язку з чим також просив звільнити його від додаткового покарання, що, крім того, дасть змогу отримувати заробітну плату в більшому розмірі, а відповідно збільшиться і розмір відрахувань з його заробітної плати на користь держави. Звільнення від додаткового покарання вважає можливим за рішенням Ніжинського міськрайонного суду, в межах територіальної юрисдикції якого він відбуває покарання, оскільки таке питання Могилів-Подільським міськрайонним судом під час розгляду клопотання про заміну йому покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, не вирішувалося, діюче законодавство не містить заборони звертатися з клопотанням про звільнення від додаткового покарання після звільнення з виправно-трудової колонії, а ч.2 ст.82 КК України не вказує на те, що питання звільнення від додаткового покарання повинно вирішуватися лише одночасно з вирішенням питання про заміну невідбутої частини
покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке. При цьому ОСОБА_4 уточнив, що просить звільнити його від додаткового покарання саме відповідно до ч.2 ст.82 КК України, а не від відбування додаткового покарання умовно-достроково.

Представник Ніжинського МРВ КВІ ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_4 перебуває на обліку, як особа, яка відбуває основне покарання у виді виправних робіт та додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій. Відлік початку строку відбування додаткового покарання розпочався у ОСОБА_4 з 21 жовтня 2015 року з дня звільнення з місць позбавлення волі і підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання в нього можуть виникнути лише після відбуття двох третіх частин покарання. А при вирішенні питання про можливість звільнення засудженого ОСОБА_4 від додаткового покарання за ч.2 ст.82 КК України в межах заявленого клопотання, покладався на розсуд суду.

Прокурор висловив думку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від додаткового покарання на підставі ч.2 ст.82 КК України, оскільки на стадії відбування додаткового покарання можливе лише умовно-дострокове звільнення від його відбування за наявності підстав та умов відповідно до ст.81 КК України.

Дослідивши зміст та матеріали клопотання, заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

В ч.2 ст.82 КК України, на яку посилається засуджений ОСОБА_4 у клопотанні та в своїх поясненнях у судовому засіданні, вказано, що у разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, тобто, передбачено не обов`язковий, а факультативний вид звільнення від додаткового покарання коли суд має право, але не зобов`язаний звільнити особу від такого покарання.
Постанова Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» - абзац 2 пункту 7, на який посилається ОСОБА_4 у клопотанні, містить роз`яснення, що у разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким відповідно до ч. 2 ст. 82 КК України засудженого також
може бути звільнено і від додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Таке звільнення від додаткового покарання є безумовним.
Нормами Кримінального Кодексу України передбачено як умовні (чи неостаточні) види звільнення від покарання ті, при яких щодо подальшої поведінки особи протягом визначеного строку висуваються певні умови, виконання яких впливає на остаточність такого звільнення, до яких, зокрема, належать випадки, передбачені статтями 75, 79 та 81 КК України, так і безумовні (чи остаточні) види звільнення від покарання ті, при яких жодні вимоги щодо подальшої поведінки особи не висуваються і звільнення від покарання стає остаточним з моменту набрання законної сили відповідним правозастосовним актом суду. До них, зокрема, належать випадки, передбачені ч. 4 ст. 74, статтями 80 та 82 КК України. Тобто, вираз «безумовне звільнення» повинен розглядатися саме в

ракурсі звільнення без жодних вимог щодо подальшої поведінки засудженого, а ні в якому разі таке визначення не може означати обов`язковість звільнення.

Зважаючи на зазначене можна зробити висновок, що у випадку заміни засудженому невідбутої частини основного покарання більш м`яким, звільнення від додаткового покарання є безумовним лише у випадку його застосування, оскільки можливість такого застосування носить не обов`язковий, а альтернативний характер, але вирішення питання про звільнення від додаткового покарання можливе тільки одночасно з вирішенням питання про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким.

Згідно ч.3 ст.55 КК України при призначенні позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового покарання до позбавлення волі на певний строк - воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 цього Кодексу - з моменту набрання законної сили вироком. Норми аналогічного змісту містяться і в п.1.7 Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19.12.2003 року № 270/1560.
Оскільки ОСОБА_4 ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 17.08.2015 року невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі замінено на більш м`яке покарання у виді виправних робіт і при цьому норми ч.2 ст.82 КК України щодо можливості звільнення від додаткового покарання не були застосовані, ухвала набрала законної сили 30.09.2015 року, ОСОБА_4 звільнений з Могилів-Подільської виправної колонії № 114 управління ДПтС України у Вінницькій області на підставі зазначеної ухвали 21.10.2015 року, то саме з цієї дати - з 21.10.2015 року почалося обчислення строку відбування ним додаткового покарання.

Відповідно до ч.5 ст.82 КК України до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу, частина перша якої вказує на те, що до особи, яка відбуває покарання у виді виправних робіт, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і таку особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. При цьому слід мати на увазі, що таким додатковим покаранням, від якого можна звільнити достроково (тобто до закінчення строку), є лише позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Тобто, на стадії відбування додаткового покарання засуджений може бути лише умовно-достроково звільнений повністю або частково від відбування призначеного йому додаткового покарання за наявності необхідних для цього підстав та умов, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.81 КК України, проте ніяк не може бути звільнений від покарання відповідно до ч.2 ст.82 КК України, оскільки строк його відбування вже розпочався. Посилання засудженого ОСОБА_4 на потребу ПРАТ «Ніжинський цегельний завод» у висококваліфікованих інженерно-технічних

та економічних працівниках та запевнення підприємства про можливість його переведення на одну з таких посад у разі звільнення від додаткового покарання та на добросовісне відбування покарання також не є підставою для застосування ч.2 ст.82 КК України на стадії відбування засудженим додаткового покарання.

Приймаючи до уваги, що засудженим ОСОБА_4 у клопотанні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання не ставилося, то судом і не досліджувалося питання про наявність у нього підстав та умов для такого звільнення відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.81 КК України.

З огляду на встановлене суд вважає необхідним у задоволенні клопотання відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55, ч.2 ст.82 КК України, ст.ст.537,539 КПК України , суд
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, призначеного вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.11.2012 року та ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 12.12.2013 року - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернігівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1