Справа № 1-2/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" березня 2011 р. м.Щорс

Щорський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Козак В.І.,

при секретарі Перепечко Т.О., Скорій Л.О.,

з участю прокурора Казанцевої Т.В., Уманського В.В.,

захисника ОСОБА_1,

підсудного ОСОБА_2,

потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4,

цивільного відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Щорсі кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, інваліда 3-ї групи, не військовозобов'язаного, раніше не судимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4,

у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2010 року, близько 13 години 30 хвилин, ОСОБА_2, керуючи автобусом марки I-VAN А 07 А 1-30, державний номерний знак НОМЕР_1, та рухаючись по автодорозі Т-25-12, км 82 + 652, в с. Великий Щимель Щорського району Чернігівської області, в районі закруглення автодороги, де обмежена оглядовість, в напрямку м. Корюківка, разом з пасажирами, які перебували в салоні автобуса, проявив неуважність, не врахував дорожні умови, дорожню обстановку, не рухався якнайближче до правого краю проїзної частини, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав переваги в русі зустрічному транспортному засобу, не дотримався безпечного інтервалу під час зустрічного роз'їзду та виїхав на смугу зустрічного руху, звідки не зміг своєчасно повернутися на смугу руху, призначену для руху в напрямку м. Корюківка, внаслідок чого автобус зіткнувся з автомобілем марки КАМАЗ 5320, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, який рухався по смузі руху призначеній для руху в напрямку м. Щорс.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3 б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі); 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху); 11.1 (кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними); 11.2 (нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини); 11.3 (на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об'їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу); 13.3 (під час обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного роз'їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху) Правил дорожнього руху, що перебуває в прямому причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобуса марки I-VAN А 07 А 1-30, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-черепної травми: забитих ран обличчя, забито-скальпованої рани лівого плеча, скальпованої рани волосистої частини голови, крововиливів в м'які тканини голови, багатоуламкового перелому кісток склепіння та основи черепа, субарахноідальних крововиливів на випуклій поверхні лівої потиличної та скроневих долей, осередків забою головного мозку в протекції субарахноідальних крововиливів; кров'янистого ліквору в шлуночках головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 459 від 22 червня 2010 року в комплексі за ступенем тяжкості відносно живої людини, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв'язку із причиною смерті потерпілого, яка настала 22 травня 2010 року в Щорській ЦРЛ. Пасажир автобуса марки I-VAN А 07 А 1-30, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_4 отримав тілесне ушкодження у вигляді розриву лівого ключично-акроміального з'єднання з підвивихом ключиці до верху, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 1138 від 21 липня 2010 року відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я, строком понад 21 день.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину визнав та пояснив наступне.

22 травня 2010 року, близько 12 години 27 хвилин, він на автобусі марки I-VAN А 07 А 1-30, державний номерний знак НОМЕР_1, разом з пасажирами в кількості 26 чоловік, виїхав з м. Чернігова по маршруту «Чернігів-Машеве». Автобус на якому він рухався перебував в технічно справному стані, так як до виїзду він його перевіряв. Близько 13 години 30 хвилин він рухався по автодорозі Щорс-Корюківка в с. В.Щимель Щорського району разом в напрямку м. Корюківка. Перед закругленням дороги він зменшив швидкість та рухався зі швидкість близько 40 км/год. При цьому, він частково виїхав на зустрічну смугу руху, на проїзній частині дороги була відсутня дорожня розмітка. Під час руху в районі закруглення він побачив, що в зустрічному йому напрямку рухався автомобіль марки КАМАЗ, але де він саме рухався, відносно ширини проїзної частини дороги, він пояснити не може, але йому здалося, що автомобіль рухався прямо на автобус. Це він помітив, коли автобус перебував на деякій відстані від автомобіля марки КАМАЗ, але на якій відстані він пояснити не може. Побачивши автомобіль КАМАЗ він почав повертатися на свою смугу руху, щоб уникнути зіткнення, гальмування при цьому він не застосовував. Однак, уникнути зіткнення з автомобілем марки КАМАЗ не вдалося. Початковий контакт стався між лівими передніми частинами автомобіля та автобуса. Внаслідок зіткнення пасажири автобуса отримали тілесні ушкодження та хтось з сторонніх осіб викликав швидку допомогу та працівників міліції. Він також намагався викликати по мобільному телефону швидку медичну допомогу, але в нього нічого не вийшло. Особисто він тілесних ушкоджень не отримав.

Крім визнання вини підсудним його вина підтверджується низкою зібраних по справі доказів.

Так, у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_7, який загинув 22 травня 2010 року на автодорозі в с. В.Щимель Щорського району, є його сином. Відразу після ДТП, йому зателефонували його односельці, які їхали в автобусі та він поїхав на місце, де сталася ДТП. Коли він приїхав, автомобіль КАМАЗ стояв на своїй смузі руху, а автобус поперек дороги. Він зрозумів, що водій автобуса, на якому рухався його син, виїхав на зустрічну смугу руху. Гальмівний шлях лівого переднього колеса автомобіля КАМАЗ знаходився на його смузі руху, слідів гальмування автобуса не було. У смерті сина вважає винуватим водія автобуса. Внаслідок ДТП йому була заподіяна матеріальна шкода, яку відшкодував ОСОБА_5, Алхімік і водій КАМАЗа ОСОБА_6 Також йому заподіяна і моральна шкода, котру він оцінює у 50 000 грн., яку він просить стягнути з цивільного відповідача.

Допитаний у судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_4 пояснив, що 22 травня 2010 року він повертався додому з м. Чернігова на автобусі Чернігів-Машеве та сидів на 11 місці з лівої сторони автобуса. Автобус був повний та деякі пасажири стояли. Близько 13 години 30 хвилин вони їхали в с. В.Щимель Щорського району та доїхали до закруглення дороги. Він в цей час дивився на дорогу та звернув увагу, що автобус рухався по зустрічній смузі руху, саме в районі закруглення дороги. При цьому, автобус рухався на відстані близько 2 м. від лівого краю проїзної частини дороги, по ходу його руху, а можливо ще і ближче до лівого краю проїзної частини дороги, зі швидкістю 50-60 км/год. Він ще подумав, що якщо хтось буде рухатись по зустрічній смузі руху, то неминуче станеться зіткнення транспортних засобів. В цей час він помітив, що в зустрічному напрямку, по своїй смузі руху їхав автомобіль марки КАМАЗ, який рухався по своїй смузі руху, в той час коли він його помітив приблизно за 10 метрів від автобуса, на якому він рухався. Після цього, автобус зіткнувся з автомобілем марки КАМАЗ та що було далі він не пам'ятає. До зіткнення автобус рухався по своїй смузі руху та виїхав на зустрічну смугу руху, лише тоді, коли наблизився до повороту. Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження та власник автобуса надавав йому допомогу на лікування. В даний час він до водія автобуса ОСОБА_2 та власника автобуса претензій не має.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що потерпілий, що загинув у даній аварії був його однокласником. Вони їхали з роботи і в автобусі сиділи на переднім сидінні. Потерпілий сидів одразу за водієм. В с. В. Щимель на повороті він помітив автомобіль КМАЗ. Водій автобуса рухався ближче до лівого краю проїзної частини дороги по зустрічній смузі руху та коли побачив КАМАЗ, водій автобуса почав вивертати кермо вправо щоб повернутися на свою смугу. Водій автомобіля КАМАЗ рухався по своїй смузі руху. Розмітки на дорозі не було. Автобус рухався приблизно зі швидкістю 40 км/год.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що 22 травня 2010 року коли сталася ДТП вона стояла на повороті біля заокруглення дороги. Зі сторони м. Корюківка їхав автомобіль КАМАЗ, а зі сторони м. Чернігів їхав автобус, котрі зіткнулися. З автобуса вибіг хлопець та кричав щоб викликали швидку допомогу. Вона по мобільному телефону викликала швидку і міліцію. Свідок категорично зазначила, що водій автобуса їхав і «зрізав»заокруглення дороги, а КАМАЗ рухався по своїй смузі руху. Швидкість транспортних засобів була невелика. Після зіткнення водії ходили кожен біля свого автомобіля.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 показав, що він працює водієм в ТОВ «Полісся молоко». 22 травня 2010 року близько 13 години 30 хвилин він на автомобілі марки КАМАЗ рухався по дорозі Щорс-Корюківка в напрямку м.Щорс. Автомобіль під його керуванням перебував в технічно справному стані, що вони разом з механіком ОСОБА_10 перевірили перед виїзом. В той час, коли він наблизився до закруглення дороги в с. В.Щимель Щорського району, він рухався зі швидкістю 30-40 км/год. та за 120 метрів до повороту знизив швидкість до 20 км/год. В цей час він помітив, що на самому закругленні дороги, в зустрічному напрямку рухався пасажирський автобус жовтого кольору, яких рухався прямо на нього. З метою уникнення зіткнення він застосував екстрене гальмування. При цьому, автобус зманеврував праворуч. Однак уникнути зіткнення між транспортними засобами не вдалося та ліва сторона кабіни його автомобіля зіткнулася з лівою стороною автобуса, який рухався в зустрічному напрямку. Після зіткнення транспортні засоби залишились стояти на проїзній частині дороги. Хтось викликав на місце ДТП працівників міліції та швидку допомогу, так як пасажири автобуса отримали тілесні ушкодження. Під час ДТП він тілесних ушкоджень не отримав. В ДТП він вважає винним водія автобуса, який рухався по зустрічній смузі руху та особисто він не міг уникнути зіткнення. Зазначив, що коли автобус під керуванням ОСОБА_2 зявився в полі його зору, то він перебував на відстані 15-20 метрів від місця зіткнення транспортних засобів Якби для нього не виникла небезпека на його смузі руху, то він зміг безпечно проїхати поворот по своїй смузі руху, так як він рухався на невеликій швидкості, пригальмувавши автомобіль та відпустивши гальма повернув би праворуч та проїхав би поворот безперешкодно по своїй смузі руху. З приводу від'єднання від системи гальмування заднього мосту автомобіля він нічого пояснити не може, так як йому невідомо, коли це сталося. Але перед виїздом він перевіряв справність гальмування та гальмівна система перебувала в робочому стані.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснила, що 22 травня 2010 року вона поверталася додому з м. Чернігова на рейсовому автобусі Чернігів-Машеве та сиділа на 7 місці з лівої сторони автобуса. Автобус був повний та деякі пасажири стояли. Близько 13 години 30 хвилин вони їхали по дорозі, яка проходить в с. В.Щимель Щорського району та доїхали до закруглення дороги. Вона в цей час дивилася на дорогу та побачила, що в зустрічному напрямку рухався вантажний автомобіль. Автобус рухався зі швидкістю близько 40 км/год, та з якою швидкістю рухався автомобіль вона не знає.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 пояснила, що 22 травня 2010 року вона їхала на рейсовому автобусі Чернігів-Машеве та сиділа з лівої сторони автобуса. Близько 13 години 30 хвилин вони їхали по дорозі, яка проходить в с. В.Щимель Щорського району та доїхали до закруглення дороги. Вона в цей час дивилася на дорогу та побачила, що в зустрічному напрямку рухався вантажний автомобіль. Перед ДТП автобус різко повернув вправо, потім стався удар.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків пасажири автобусу ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 дали аналогічні пояснення.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_17 суду пояснив, що він працює головним інженером ТОВ «Полісся молоко». На вказаному підприємстві водієм працює ОСОБА_6, за яким закріплено автомобіль марки КАМАЗ 5320. 22 травня 2010 року ОСОБА_18 виїхав на вказаному автомобілі до м. Щорс. Перед виїздом він особисто перевіряв технічний стан автомобіля та він перебував в технічно справному стані. Коли, та в який час були від'єднанні енергоакумулятори від заднього мосту автомобіля йому невідомо, але до виїзду автомобіля вони були в місці їх кріплення.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_19 пояснив суду, що в даний час він працює в Щорському РВ УМВС, а раніше він працював інспектором з дізнання ВДАІ Щорського району. 22 травня 2010 року він перебував в Щорському РВ УМВС та близько 17 години був присутній при доставлянні до штрафмайданчика РВ УМВС автомобіля марки КАМАЗ 5320 та автобуса, за участю яких в с. В.Щимель Щорського району сталася ДТП. При цьому, він оглядав автомобіль марки КАМАЗ та помітив, що в ньому були від'єднані гальмівні енергоакумулятори заднього мосту автомобіля. Це він помітив, в той час, як тільки транспортні засоби були доставлені до Щорського РВ УМВС.

Допитаний у судовому засіданні цивільний відповідач ОСОБА_5 пояснив, що у разі доведеності вини підсудного він позов визнає та зазначив, що ОСОБА_2 також приймав участь у наданні коштів потерпілому ОСОБА_3, котрі він надавав останньому.

Крім показань свідків, допитаних у судовому засіданні, вина ОСОБА_2 іншими зібраними по справі доказами:

- протоколом огляду місця пригоди, схемами та фототаблицею до нього, з яких видно, що автодорога Т- 25- 12, км 82 + 652 , в с. Великий Щимель Щорського району, має асфальтобетонне покриття, в плані крива: довжина хорди 38.4 м., висота сегмента 6.5 м., ширина проїзної частини 6.2 м., на момент ДТП дорожнє покриття було сухе, ДТП сталася в світлу пору доби, погодних умов, що обмежували видимість в напрямку руху не спостерігалося, на проїзній частині дороги зафіксовано розташування транспортних засобів та слідову інформацію, яка утворилася, внаслідок ДТП. (Т. 1 а.с.7-11, 12-14, 15-19).

- протоколами огляду та перевірки технічного стану транспортних засобів, де описано, які пошкодження маються на транспортних засобах, після утворення під час ДТП та стан справності основних систем та механізмів транспортних засобів /Т. 1 а.с. 21-22, 23-24/.

- протоколом відтворення обставин та обстановки події за участю свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_2 та схемою до нього, з яких вбачається, що при русі в напрямку м. Щорс водій автомобіля марки КАМАЗ 5320 ОСОБА_6 почав застосовувати робоче гальмування автомобіля, з метою зниження швидкості руху на закругленні дороги та в цей час він помітив, що в зустрічному напрямку, по його смузі руху рухався автобус, який перебував на відстані 13.33 м. від місця зіткнення транспортних засобів та відстані 1 м. від лівого, по ходу руху автобуса, краю проїзної частини дороги, а автомобіль марки КАМАЗ 5320 перебував на відстані 6.2 м. від місця зіткнення транспортних засобів, при цьому, передня вісь автомобіля перебувала на відстані 6.55 м. від закінчення сліду юзу автомобіля за умови руху автомобіля по траєкторії сліду юзу автомобіля зафіксованого при огляді місця ДТП. (Т. 1 а.с. 91-96).

- висновком судово медичної експертизи № 459, згідно якого, ОСОБА_7 під час ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді: черепної травми: забитих ран обличчя, забито - скальпованої рани лівого плеча, скальпованої рани волосистої частини голови, крововиливів в м'які тканини голови, багатоуламкового перелому кісток склепіння та основи черепа, субарахноідальних крововиливів на випуклій поверхні лівої потиличної та скроневих долей, осередків забою головного мозку в протекції субарахноідальних крововиливів; кров'янистого ліквору в шлуночках головного мозку, які в комплексі за ступенем тяжкості, відносно живої людини, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв'язку із причиною смерті потерпілого, яка настала 22 травня 2010 року в Щорській ЦРЛ. (Т.1 а.с. 134-144).

- висновком судово медичної експертизи № 1138, згідно якого, ОСОБА_4 під час ДТП отримав тілесне ушкодження у вигляді: розриву лівого ключично-акроміального з'єднання з підвивихом ключиці до верху, яке відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я, строком понад 21 день. (Т.1 а.с. 128-130).

- висновком експертизи технічного стану транспортного засобу № 181, згідно якого, система рульового керування та гальмівна система автобуса марки I-VAN А 07 А 1-30, державний номерний знак НОМЕР_1, знаходяться в працездатному стані, при якому він здатен виконувати задані функції, зберігаючи значення основних вихідних параметрів в межах встановлених нормативно технічною документацією. (Т. 1 а.с. 150-153).

- висновком експертизи технічного стану транспортного засобу № 182, згідно якого, система рульового керування автомобіля марки КАМАЗ 5320, державний номерний знак НОМЕР_2, знаходиться в працездатному стані, при якому він здатен виконувати задані функції, зберігаючи значення основних вихідних параметрів в межах встановлених нормативно технічною документацією; робоча гальмівна система автомобіля марки КАМАЗ знаходиться в частково відмовному стані. Несправність полягає у від'єднанні гальмівних камер коліс заднього мосту з пружинними енергоакумуляторами від гальмівних механізмів. Коли саме виникла несправність встановити експертним шляхом не представляється можливим. (Т. 1 а.с. 171-174). Суд не бере до уваги висновок експерта щодо того, що після виникнення вказаної несправності використання об'єкту за його призначенням можливо, оскільки згідно з Правилами дорожнього руху не допускається експлуатація транспортних засобів у технічно несправному стані.

- висновками транспортно-трасологічної експертизи № 183, висновком додаткової транспортно-трасологічної експертизи № 228, висновком комісійної транспортно-трасологічної експертизи № 279, згідно яких: в первинний контакт вступали: передній бампер з лівого боку, лівий брудозахисний щиток кабіни, ліве бокове дзеркало заднього виду автомобіля марки 5320, державний номерний знак НОМЕР_2, із передніми лівими дверцятами, лівим боковим дзеркалом заднього виду та ділянкою кузова з лівого боку автобуса марки I-VAN А 07 А 1-30, державний номерний знак НОМЕР_1, в момент первинного контакту повздовжня вісь автобуса марки I-VAN А 07 А 1-30, державний номерний знак НОМЕР_1, була відхилена від повздовжньої осі автомобіля марки КАМАЗ 5320, державний номерний знак НОМЕР_2, на кут близько 128 +-5 гр. у напрямку векторів швидкостей руху транспортних засобів; зіткнення між транспортними засобами сталося на деякій відстані перед початком сліду бокового зсуву автомобіля, а саме на правій смузі руху відповідно в напрямку м. Щорс. (Т.1 а.с. 159-167, 198-202, а.с.234-241)

- висновками автотехнічної експертизи № 194, додаткової автотехнічної експертизи № 256, додаткової автотехнічної експертизи № 248, згідно яких: максимально допустима швидкість руху транспортних засобів, яка б забезпечувала їх безпечний проїзд по ділянці дороги з даним радіусом заокруглення не повинна перевищувати 47.4-50.6 км/год.; водій ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автобусом під керуванням ОСОБА_2 застосовуючи екстрене гальмування, виконуючи вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху, покази водія автобуса ОСОБА_2 в тій частині, що він не рухався по зустрічній смузі руху технічно неспроможні та водій автобуса ОСОБА_2 мав технічну можливість своїми односторонніми діями уникнути зіткнення, так як для цього, в нього не було перешкод технічного характеру та його дії є причиною виникнення даної дорожньо - транспортної пригоди; за умов, що до моменту зіткнення автобус І - УАМ А 07 А 1-30 під керуванням ОСОБА_2 знаходився на зустрічній смузі руху, водій автомобіля марки КАМАЗ 5320 ОСОБА_6, не мав технічну можливість уникнути з ним зіткнення не застосовуючи екстрене гальмування та продовжуючи рух по своїй смузі руху (Т.1 а.с. 180-182, а.с. 211-216, а.с. 248-251)

Допитана під час досудового слідства в якості свідка ОСОБА_20 показала, що 22 травня 2010 року вона поверталася додому з м. Чернігова на автобусі Чернігів-Машеве. Доїхавши до с. В. Щимель, о 13 годині 30 хвилин, коли автобус почав повертати, то вона втратила рівновагу та об щось ударилася. В цей час з лівої сторони автобуса посипалось скло та пасажири автобуса почали кричати. Автобус зупинився та люди почали виходити на вулицю. Коли вона вийшла на вулицю, то зрозуміла, що автобус потрапив в ДТП, так як ліва сторона автобуса була вигнута та впритул до автобуса стояв автомобіль марки КАМАЗ. Самого зіткнення вона не бачила, так як їй не було видно. (Т.1 а.с.61)

Допитаний по кримінальній справі в якості свідків ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37 дали по справі аналогічні свідчення. (Т.1 а.с. 63-65, 68, 70, 72-76, 78-84)

Допитавши підсудного, свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_2 своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили смерть потерпілого, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України.

Суд не вбачає підстав для направлення справи на додаткове розслідування, як це зазначалося захисником підсудного, оскільки вина ОСОБА_2 доведена у повному обсягу, а з приводу того, що робоча гальмівна система автомобіля марки КАМАЗ знаходилася в частково відмовному стані, то даний факт не знаходиться у причинному звязку із ДТП, тому винні особи можуть нести адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_2, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, сукупність обставин справи, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має третю групу інвалідності, має двох неповнолітніх дітей.

Обставин, що обтяжує покарання підсудного судом не встановлено.

Помякшуючими покарання обставинами суд визнає щире каяття у скоєному та часткове відшкодування шкоди потерпілим.

Зазначені обставини, дають суду підстави для призначення підсудному покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Суд вважає за необхідне застосувати щодо підсудного додаткову міру покарання, передбачену санкцією ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_2, керуючи джерелом підвищеної небезпеки автобусом, у котрому знаходились люди, безвідповідально на складному відрізку дороги виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого загинула молода людина, єдиний син в сімї потерпілого, постраждали і інші пасажири.

Крім того, суд бере також до уваги всі обставини справи, характеризуючи дані про особу підсудного, те, що злочин вчинено ненавмисно, думку потерпілого, котрий не настоював на позбавленні підсудного волі, та приходить до висновку про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_2 без ізоляції від суспільства, а тому вважає за доцільне на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, поклавши на нього ряд обовязків, передбачених ст.76 КК України.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу необхідно залишити попередню підписку про невиїзд.

Як встановлено в справі, власником джерела підвищеної небезпеки автомобіля КАМАЗ 5320, державний номерний знак НОМЕР_2, є ОСОБА_5, а підсудний керував цим транспортним засобом під час виконання ним трудових обовязків.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Потерпілим ОСОБА_3 в рамках даної кримінальної справи заявлено цивільний позов, в якому він просить стягнути з ОСОБА_5 завдану йому моральну шкоду від дій ОСОБА_2 в сумі 50 000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що йому було заподіяно значну моральну шкоду, яка виразилась в фізичних стражданнях, пов'язаних з втратою близької людини єдиного сина, смерть якої для нього стала тяжкою психологічною та душевною травмою. Його син був спокійною, урівноваженою людиною, добре відносився до нього та дружини, був працелюбний.

На думку суду позовні вимоги потерпілого підлягають задоволенню у повному обсягу.

У справі маються судові витрати за проведення експертиз технічного стану транспортних засобів, транспортно-трасологічних експертиз, автотехнічних експертиз, що склали 7 231 грн. 68 коп., які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь держави у відповідності з вимогами ст. 93 КПК України.

Речові докази у справі: автобус марки I-VAN А 07 А 1-30, державний номерний знак НОМЕР_1, та автомобіль марки КАМАЗ 5320, державний номерний знак НОМЕР_2, підлягають поверненню власникам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_2 такі обовязки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи;

- періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередню підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 7 231 (сім тисяч двісті тридцять один) грн. 68 коп. за проведення експертиз.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 50 000 (пятдесят тисяч) грн. в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Речові докази у справі: автобус марки I-VAN А 07 А 1-30, державний номерний знак НОМЕР_1, та автомобіль марки КАМАЗ 5320, державний номерний знак НОМЕР_2, - повернути власникам.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Щорський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя В.І. Козак