Справа № 569/9472/15-к
Провадження № 1-кп/569/568/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючого-судді ОСОБА_1
секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне кримінальне провадження № 0003006 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, раніше не судимого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
В С Т А Н О В И В :
19 травня 2015 року о 18 годині 43 хвилині ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у світлу пору доби зі швидкістю близько 50-60 км/год, але не менше 45,2-46 км/год, по вул..Князя Володимира в м.Рівне зі сторони вул.Соборна у напрямку вул.Міцкевича, в порушення вимог пп.«б» п.2.3, пп.«г», пп.«е» п.8.7.3, п.8.10 Правил дорожнього руху при наближенні до регульованого пішохідного переходу, розташованого неподалік перехрестя вул..Князя Володимира та вул..Миколи Хвильового, де на світлофорі для транспортних засобів був увімкнений жовтий сигнал світлофора, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, не правильно оцінив її, не вибрав безпечної швидкості руху, не зупинився перед регульованим пішохідним переходом і на заборонений червоний сигнал світлофора виїхав на вказаний пішохідний перехід та допустив, хоча мав технічну можливість уникнути при дотриманні вимог сигналів світлофора, наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину дороги справа наліво щодо напрямку руху транспортного засобу на зелений сигнал світлофора для пішоходів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, які по критерію довготривалості розладу здоров`я відносяться до середнього ступеня тяжкості, а транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Порушення ОСОБА_6 вимог пп.«г», пп.«е» п.8.7.3, п.8.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів Украйни № 1306 від 10 жовтня 2001 року, згідно із якими у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух - жовтого, червоного, в тому числі миготливого або двох червоних миготливих, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 ( стоп-лінія ), а якщо її немає - не ближче 10 м перед світлофором, пішохідним переходом, не створюючи перешкод для руху пішоходів, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, які настали.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав та дав показання, що 19 травня 2015 року біля 18 години 40 хвилин, керуючи автомобілем, їхав по вул.Князя Володимира. При наближенні до пішохідного переходу за 70 метрів бачив, що на світлофорі для транспортних засобів був зелений сигнал. Коли був майже біля пішохідного переходу подивився праворуч, ліворуч і в той момент на дорогу вибіг потерпілий. ОСОБА_8 побачив вже на пішохідному переході, загальмував, але уникнути зіткнення не зміг і автомобіль вдарив його у лівий бік. Визнає, що порушив Правила дорожнього руху і від його дій потерпілому були завдані тілесні ушкодження. У вчиненому розкаюється. Цивільний позов визнає частково в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі, яка підтверджена документально. Позов в частині стягнення моральної шкоди визнає в розмірі 3000 грн., які ним були сплачені матері потерпілого. Крім того, пояснив, що пропонував пізніше допомогу в розмірі 20000 грн, але батьки потерпілого відмовилися від її отримання.

Потерпілий ОСОБА_8 показав, що 19 травня 2015 року біля 18 години 40 хвилин після закінчення занять спустився східцями до пішохідного переходу, подивився на світлофор для пішоходів, де був зелений сигнал, подивився ліворуч та праворуч. Ліворуч побачив машину червоного кольору, яка була метрів 30 до переходу та сповільнювала рух. Почав переходити дорогу і що трапилося далі не пам`ятає. На даний час через отриману травму не може бігати, стрибати, займатися танцями, якими до цього займався шість років, відчуває страх, коли переходить проїзну частину дороги.

Враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, та обмежився дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є злочином невеликої тяжкості, обставини та наслідки його вчинення, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, відсутність судимостей, наявність на утриманні малолітньої дитини, не перебування на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра.

Наявність на утриманні малолітньої дитини та часткове відшкодування завданої шкоди суд враховує як пом`якшуючі покарання обставини.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Оцінюючи зазначені обставини в сукупності, суд прийшов до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів буде призначення передбаченого санкцією ч.1 ст.286 КК України покарання у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортним засобом.

Судом також встановлено, що законним представником потерпілого ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 заявлено позов до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 30000 грн. та моральної шкоди в розмірі 100000 грн.

Відповідно до ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Суд не приймає до уваги покликання захисника про необхідність покладення обов`язку відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду потерпілого на ПрАТ «Київський страховий дім», так як обвинуваченим не виконано передбаченого ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку щодо своєчасного повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди.
В судовому засіданні представник потерпілого зазначив, що матеріальна шкода складається з витрат на лікування, проведення операції та витрат, понесених лікарнею на стаціонарне лікування хворого.

З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що документально підтверджено витрати на лікуванні в сумі 11327,73 грн., які визнані обвинуваченим та підлягають стягненню на користь потерпілого.

Суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення на користь потерпілого 4725,10 грн. витрат, понесених закладом на стаціонарне лікування хворого ОСОБА_9 , так як поніс такі витрати та має право на їх відшкодування комунальній заклад «Рівненська обласна дитяча лікарня».

Суд також відмовляє в задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди на відшкодування витрат на проведення операції, оплату послуг лікарів, купівлі медичних препаратів оскільки суду не надано достатніх доказів на підтвердження вказаних позовних вимог.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав потерпілий в зв`язку з отриманою травмою, вік потерпілого, який є малолітнім, необхідність тривалого відновлення здоров`я, позбавлення можливості займатися в школі танців на невизначений строк, а також те, що вчинений обвинуваченим злочин є необережним, часткове відшкодування моральної шкоди та вважає за достатнє стягнути з обвинуваченого 30000 грн. моральної шкоди.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого документально підтверджені судові витрати на залучення експертів.

На підставі наведеного та керуючись ст.370, 371, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 ( вісім тисяч п`ятсот ) грн. з позбавлення права керувати транспортним засобом на строк один рік.

Позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 11327 ( одинадцять тисяч триста двадцять сім ) грн. 73 коп. та моральну шкоду в розмірі 30000 ( тридцять тисяч ) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1964 ( одну тисячу дев`ятсот шістдесят чотири ) грн. 16 коп. витрат на проведення експертиз.

Речовий доказ : автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , - залишити у власності обвинуваченого ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя :