Справа № 536/1421/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2015 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника адвоката ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці кримінальне провадження №0000072 від 19 лютого 2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

міста Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою

освітою, непрацюючого, нежонатого, жителя

АДРЕСА_1 , в відповідності до ст.55 КК України (в редакції 1960 року)

раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п.п. «а», «г» ст.93 КК України (в редакції 1960 року), ч.3 ст.142 КК України (в редакції 1960 року), ч.1 ст.263 КК України ( в редакції 2001 року)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 будучи знайомим з громадянином Литви ОСОБА_13 та ОСОБА_14 по сумісній діяльності пов`язаній з заготівлею та реалізацією металобрухту, в середині літа 1996 року вирішив заволодіти грошима ОСОБА_15 шляхом розбійного нападу та умисного вбивства останнього.

На реалізацію вказаного умислу ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_16 і ОСОБА_17 і вони домовились між собою про вчинення розбійного нападу і вбивство ОСОБА_15 в с.Майбородівка Кременчуцького району Полтавської області з метою заволодіння його грошима та розподілили між собою ролі і розробили план вчинення злочину. Згідно з цим планом ОСОБА_10 із застосуванням зброї шляхом умисного вбивства заволодіє грошима ОСОБА_15 , ОСОБА_16 повинен буде, не знайшовши автомобіль БМВ з покупцями металу, повернутися до міста Кременчука, розрахуватися з водієм вантажного автомобіля і відпустити його, а ОСОБА_17 повинен приїхати на місце вчинення злочину на своєму автомобілі, щоб забрати ОСОБА_10 і ОСОБА_16 з місця злочину.

Виконуючи умови злочинного плану, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_15 про нібито заготовлений для реалізації метал, який прийнявши таке повідомлення, домовився про зустріч 22 липня 1996 року за місцем проживання ОСОБА_10 в місті Кременчуці.

Біля 17 год. цього ж дня, 22 липня 1996 року, до будинку АДРЕСА_2 , де мешкав ОСОБА_10 , на власному автомобілі БМВ-318 № НОМЕР_1 згідно попередньої домовленості з ОСОБА_10 для поїздки до с.Майбородівка нібито для завантаження заготовленого металобрухту, приїхав ОСОБА_18 з ОСОБА_14 , маючи на меті забрати в ОСОБА_10 велику партію металобрухту. Також неподалік зупинився на власному вантажному автомобілі ГАЗ-33073 ОСОБА_19 , з яким попередньо, на прохання ОСОБА_15 , домовилася про зустріч для перевезення металобрухту ОСОБА_14 .

Діючи згідно попередньої домовленості між собою, з метою створити обстановку дійсності угоди та викликати впевненість у ОСОБА_15 , що вони їдуть для виконання угоди, ОСОБА_10 сів на заднє пасажирське сидіння в автомобілі БМВ-318 ОСОБА_15 , в якому також знаходилась ОСОБА_14 , а ОСОБА_16 в кабіну автомобіля ГАЗ-33073 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_19 , на місце пасажира. Перед цим за місцем свого проживання ОСОБА_10 взяв з собою у спортивній сумці вогнепальну зброю обріз мисливської рушниці, а ОСОБА_16 ніж.

Через 20-25 хвилин після від`їзду ОСОБА_10 і ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , знаходячись на автостоянці, розташованій неподалік місця проживання ОСОБА_10 та діючи на виконання попередньої домовленості, на власному автомобілі «Форд-Скорпіо» темно-синього кольору виїхав за ними, щоб забрати ОСОБА_10 і ОСОБА_16 з місця вчинення злочину.

По шляху руху біля с.Майбородівка Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_20 на виконання спільної домовленості з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 про розбійний напад та умисне вбивство ОСОБА_15 з метою заволодіння його грошима, вийшов за межі попередньої домовленості з останніми і вчинив під час розбійного нападу, крім ОСОБА_15 , умисне вбивство також і ОСОБА_14 .

Реалізовуючи злочинний умисел на вбивство двох і більше осіб з корисливих мотивів під час розбійного нападу, ОСОБА_10 , знаходячись в автомобілі БМВ-318 вистрілив із обріза у ОСОБА_15 , заподіявши йому згідно висновків судово-медичної експертизи №563 від 25 липня 1996 року тілесні пошкодження у вигляді одного кульового наскрізного вогнепального поранення грудної та черевної порожнин з пошкодженням м`яких тканин грудної клітки справа, 6-го ребра, тіла 7-го грудного хребця з руйнуванням середньої та нижньої частки правої легені, аорти в грудному відділі, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння і у такий спосіб позбавив його життя та вчинив умисне вбивство ОСОБА_14 , яка вистрибнула з автомобіля і намагалася втекти, але ОСОБА_10 наздогнав її і вистрілив в неї з обрізу в голову та прикладом завдав численні удари по тілу, спричинивши згідно висновку судово-медичної експертизи № 565 від 26 липня 1996 року тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних, дробових, сліпих поранень голови, тіла, кінцівок з пошкодженням кісток своду і основи черепу, крововилив в м`яку мозкову оболонку, ран тім`яної області, перелому , рани в області 3-го пальця правої кисті, синців в області правого плеча, передпліччя, а також в області правого плеча і по передній поверхні правого колінного суглоба, від яких вона померла на місці.

Після цього ОСОБА_10 перемістив ОСОБА_15 на місце пасажира, а сам сів на кермо автомобіля БМВ-318. В цей час біля них проїхав автомобіль ГАЗ-33073 і водій ОСОБА_19 , побачивши потерпілих, став зупиняти свій автомобіль, а ОСОБА_16 , діючи згідно з двомовленостями з ОСОБА_20 та ОСОБА_17 став цьому перешкоджати, але ОСОБА_19 всупереч вимогам ОСОБА_16 зупинив свій автомобіль. Тоді ОСОБА_16 з метою умисного вбивства під час розбійного нападу з метою заволодіння грошима ОСОБА_15 , ножем, який мав при собі, наніс не менше 5 ударів у живіт та грудну клітку ОСОБА_19 , заподіявши тілесні ушкодження у вигляді численних проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки, живота з пошкодженням серця, печінки, внаслідок чого від гострої крововтрати ОСОБА_19 помер на місці вчинення злочину.

У цей час на місці події згідно попередньої домовленості з ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , щоб забрати їх з місця злочину, приїхав на автомобілі «Форд-Скорпіо» ОСОБА_17 . За вказівкою ОСОБА_10 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 заховали труп ОСОБА_19 , затягнувши його на поле в кукурудзу.

Виконуючи вказівку ОСОБА_10 , ОСОБА_16 і ОСОБА_21 поїхали на автомобілі «Форд-Скорпіо» за автомобілем БМВ-318 ОСОБА_15 , яким керував ОСОБА_10 . Неподалік від озера в с.Писарщина Кременчуцького району Полтавської області вони зупинились та повиходили з автомобілів.

З метою доведення злочинного наміру до кінця, ОСОБА_10 обшукав автомобіль БМВ-318, де під сидінням знайшов 10 000 доларів США, що належали ОСОБА_22 та заволодів ними. Після цього ОСОБА_10 , ОСОБА_23 та ОСОБА_17 з місця злочину зникли, грошима потерпілого ОСОБА_15 розпорядились на власний розсуд, поділивши їх між собою.

25 липня 1996 року, під час огляду місця події, біля трупу ОСОБА_14 , було виявлено обріз мисливської рушниці моделі ІЖ 17 № Н 18416, 16 калібру в розбитому стані, яка згідно висновку балістичної експертизи №409 від 12 серпня 1996 року є вогнепальною зброєю обрізом, виготовленим із гладко ствольного мисливського куркового ружа моделі ІЖ 17 №Н НОМЕР_3 , 16 калібру, шляхом вкорочування ствола і ложа.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та пояснив, що з ОСОБА_16 і ОСОБА_17 він підтримував дружні стосунки, був знайомий з ОСОБА_24 більше півроку, були добрі відносини, продавали разом автомобілі, які він приганяв з Прибалтики, знав, що ОСОБА_18 займається скупкою металобрухту. Він жив добре, була робота, жінка, дитина, ні в чому не мав потреби, не було підстав думати про якийсь злочин. ОСОБА_16 і ОСОБА_17 теж були самодостатніми людьми. Пам`ятає, що влітку 1996 року він домовився з ОСОБА_18 , що той забере в нього брухт кольорових металів, який коштував дорого, на дачі в с.Майбородівка, ОСОБА_16 він попросив допомогти, а ОСОБА_17 забрати його з дачі на автомобілі. В домовлений час ОСОБА_18 під`їхав на вул.Молодіжну в місті Кременчуці, де він проживав, на своєму автомобілі БМВ, він сів до нього на заднє сидіння, спереду сиділа незнайома йому дівчина ОСОБА_14 , ОСОБА_16 сів до водія в вантажівку і повинен був їхати за ними в напрямку с.Майбородівка і ОСОБА_17 на своєму автомобілі за ними. За переїздом в с.В.Терешківка він сів за кермо БМВ, бо ОСОБА_18 не знав дороги, який сів спереду, а ОСОБА_14 ззаді. Недоїзджаючи до с.Майбородівка, їх підрізали два автомобілі, коли зупинились, до них підійшли незнайомі люди, наказали їм вийти з автомобіля. Його посадили в автомобіль, де сидів незнайомий йому чоловік. Незнайомі чоловіки і ОСОБА_18 з ОСОБА_25 стали сваритись, кричати, говорили про якісь гроші. ОСОБА_14 стала погрожувати їм міліцією, її вдарили, зрозумів, що конфліктна ситуація з приводу грошей. Коли під`їхав ОСОБА_16 на вантажівці, його посадили в автомобіль до нього. Хвилин через 15 до них в автомобіль сів водій і вони поїхали в напрямку міста Кременчука. Коли приїхали в місто зрозуміли, що будуть неприємності, напали на водія і незнайомого чоловіка і втекли. На наступний день поїхали на море, де через кілька днів їм повідомили, що вбиті ОСОБА_18 , ОСОБА_14 і ОСОБА_19 і їх розшукують. Коли виходили з автомобіля ОСОБА_18 на вимогу незнайомих чоловіків, які підрізали їх автомобіль, ОСОБА_18 передав йому гроші долари США на збереження, а потім, він, коли взнав, що вбито ОСОБА_15 їх перерахував, там було 10 000 доларів США, і дав ОСОБА_16 і ОСОБА_26 .

Не зважаючи на не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_10 , його вина у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень повністю та об`єктивно підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами:

- показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , що 22 липня 1996 року в другій половині дня її чоловікові ОСОБА_19 , який займався приватними перевезеннями зателефонувала ОСОБА_14 , розмови вона не чула, але чоловік сказав, що отримав замовлення від ОСОБА_14 на перевезення вантажу, але це не далеко і скоро він повернеться, про те, що її чоловіка вбили взнала на наступний день від працівників міліції,

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_27 , що вона у 1996 році працювала бухгалтером ПП «Рітос», де директором була ОСОБА_14 та працював ОСОБА_18 , з ОСОБА_10 знайома не була, і ніколи не бачила,

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , що він спілкувався з ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , разом ходили до спортзалу. 22 липня

1996 року ОСОБА_10 попросив його допомогти завантажити металобрухт у нього на дачі. Приїхав ОСОБА_18 на автомобілі БМВ, ОСОБА_10 сів до нього в автомобіль, а він в вантажівку, водія він не знав, і повинні були їхати за ними, поїхали в напрямку с.Майбородівка, недоїзджаючи до села побачили, що на узбіччі стоїть автомобіль БМВ, і ще два невідомі автомобілі, біля яких знаходились невідомі люди і ОСОБА_18 , водій вантажівки зупинився, він вийшов спитати ОСОБА_10 , що сталося, але його невідомі посадили до автомобіля, там вже сидів ОСОБА_10 і невідомий чоловік, потім сів водій і вони поїхали в напрямку міста Кременчука, по дорозі вони втекли. На наступний день, чи в той же, не пам`ятає, ОСОБА_10 дав йому 3 200 доларів США,

а також дослідженими в судовому засіданні документами:

- висновками судового експерта №204, 209 від 05 вересня 1996 року, що на фрагменті ців`я і шортах вилучених з автомобіля БМВ-318 виявлена кров людини, яка могла походити від потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_14 та ОСОБА_28 (а.с.243-245 т.1),

- висновками експерта №407 від 06 серпня 1996 року і фототаблицями, що куля і картонні пижі, вилучені із трупа ОСОБА_15 і пижі з прокладками, вилучені при огляді БМВ СКУ 662, являються частинами мисливського патрону 16 калібру - булею «Бреннеке» з войлочним стабілізатором, пижами войлочними і поліетиленовими, є картонними прокладками, що дані частини вистелені із гладко ствольної мисливської зброї 16 калібру (ружа, обрізу) і що патрон, із якого був зроблений постріл був виготовлений в заводських умовах ( а.с.246-248 т.1),

- висновками експерта №248 від 21 вересня 1996 року, що при дослідженні марлевого тампона з речовиною бурого кольору, вилучена під час обшуку на квартирі ОСОБА_10 , на марлевому тампоні є кров`ю людини, яка відноситься до IV (AB) групі, походження її від ОСОБА_29 , ОСОБА_30 і ОСОБА_31 виключається ( а.с. 1-3 т.2),

- висновками експерта №249 від 20 вересня 1996 року, що на одному з фрагментів рушника вилученого в ході обшуку на квартирі ОСОБА_10 виявлена кров людини, де виявлено антиген- ОСОБА_32 , яка могла походити від особи з III (B2) групою крові. Походження її від ОСОБА_29 , ОСОБА_33 і ОСОБА_31 виключається ( а.с.4-6 т.2),

- висновками судово-криміналістичної експертизи №МК-309 від 27 грудня 1996 року та фототаблицями, що на верхній частині сорочки від трупа ОСОБА_19 виявлені три колото-різані рани, які утворилися від дії трикратного колючо-ріжучого предмета, клинок якого мав лезо з одного боку, що елементи різання не виключають ймовірності утворення їх від одного ножа ( а.с.7-9 т.1),

- протоколом вилучення газети «Приватна газета» від 25 липня 1996 року з офісу ПП «Ритос», що на газеті тиражу від 04 липня 1996 року зроблено рукописний запис « АДРЕСА_3 », що являється місцем проживання на той момент обвинуваченого ОСОБА_10 ( а.с.27 т.2),

- протоколом обшуку від 27 липня 1996 року проведеного за адресою: АДРЕСА_4 за місцем проживання ОСОБА_10 , де виявлено та вилучено бездимний порох, засіб для виготовлення пижів, контейнер з-під гільз, уривок патронажу, 100 капсулів для патронів, записка з ім`ям ОСОБА_34 та номером авто НОМЕР_4 , рушник (а.с.29 т.2),

- висновками судово-медичного експерта №435 від 22 квітня 2015 року, що кров ОСОБА_10 відноситься до В2 (Ш)групі, якій властиві антиген В і ізогемагглютінінов анти-А ( а.с.30 т.2),

- протоколом відтворення обстановки та обставин події злочину від 01 жовтня 2003 року, де ОСОБА_16 добровільно розповів і показав, як від вулиці Молодіжної в місті Кременчуці він на автомобілі ГАЗ з водієм поїхали за автомобілем БМВ-318, в якому знаходились «Прибалт», жінка та ОСОБА_10 , що не доїжджаючи до с.Майбородівка він побачив, що автомобіль БМВ-318 стоїть на правому узбіччі дороги по ходу руху. Коли проїжджали повз автомобіль БМВ, він побачив у салоні ОСОБА_10 , який сидів спереду між сидіннями, більше нікого там не бачив. Метрів за 30-40 водій автомобіля ГАЗ, в якому він знаходився в якості пасажира, став гальмувати, хоча він говорив йому, що не треба зупинятися, та намагався вийти з автомобіля, а він йому цьому перешкоджав і між ними зав`язалась бійка, в ході якої він дістав мисливський ніж та наніс ним кілька ударів в грудну клітину водію, який знепритомнів. Він вийшов з автомобіля і став кричати ОСОБА_10 і в цей момент під`їхав автомобіль «Форд-Скорпіо» з ОСОБА_17 . Він запитав у ОСОБА_10 «де водій?» на що той відповів що «усе». Він з ОСОБА_10 та ОСОБА_17 витягли з кабіни автомобіля ГАЗ водія затягли в поле, де росла кукурудзи і там залишили. На відстані 5 метрів від автомобіля БМВ він побачив, що в кюветі лежить жінка, яка їхала в БМВ. Після чого ОСОБА_10 сів за кермо автомобіля БМВ, а вони з ОСОБА_17 сіли до автомобіля Форд-Скорпіо. Приїхавши до озера біля с.Писарщина ОСОБА_10 та ОСОБА_17 знайшли в автомобілі долари США в сумі 10 тис., після чого всі сіли до Форд-Скорпіо та поїхали в Кременчук, і що в розмові ОСОБА_10 говорив, що застрелив чоловіка і вдарив жінку (а.с.33-34 т.2),

- протоколом відтворення обстановки та обставин події злочину від 02 жовтня 2003 року, де ОСОБА_17 добровільно розповів і показав, як за домовленістю з ОСОБА_10 та ОСОБА_16 він під`їхав до будинку, де проживав ОСОБА_10 на АДРЕСА_2 . Коли під`їхав автомобіль БМВ-318 ОСОБА_10 сів туди сів. Як вони домовлялись, він поїхав до с.Майбородівка, щоб там забрати ОСОБА_10 та ОСОБА_16 . Не доїжджаючи до с.Майбородівка на узбіччі дороги він побачив автомобіль БМВ-318, біля нього стояв ОСОБА_10 . Він зупинився та запитав ОСОБА_10 , що трапилось, той не дав конкретної відповіді, сказав, що у автомобілі ГАЗ знаходиться ОСОБА_16 і щоб він йому допоміг. Він підійшов до автомобіля ГАЗ і побачив, що в кабіні ОСОБА_16 бореться з літнім чоловіком та намагається витягнути його вже непритомного з автомобіля і сліди крові. Він допоміг йому відтягнути чоловіка в кювет, а потім у кукурудзу. До них під`їхав автомобіль БМВ за кермом якого був ОСОБА_10 на передньому пасажирському сидінні побачив людину, яка сиділа, зігнувшись вперед. ОСОБА_16 сів до нього в автомобіль Форд-Скорпіо і вони поїхали за автомобілем БМВ, доїхали до озера біля с.Писарщина, де ОСОБА_10 став щось шукати в автомобілі БМВ, ОСОБА_16 став йому допомагати. Під водійським сидінням ОСОБА_10 знайшов гроші у сумі 10 тис. доларів США, взяв їх, всі сіли в його автомобіль Форд-Скорпіо та поїхали до Кременчука. Йому ОСОБА_10 дав 3 тис. 200 доларів США. З розмов він дізнався, що ОСОБА_10 вбив чоловіка на ім`я ОСОБА_34 з обріза, який він зробив з одноствольної мисливської рушниці, яка залишилась йому у спадок та вдарив жінку, яку залишив у кюветі, а чоловіка викинув з автомобіля десь по дорозі до села Майбородівка (а.с.35-36 т.2),

- протоколами виїмки одягу потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_35 від 25.07.1996 р., на якому виявлена слідова інформація, у тому числі кров людини ( а.с.41-44 т.2),

- висновками судово-медичної експертизи №563 від 25 липня 1996 року, що на трупі ОСОБА_28 виявлено тілесні пошкодження у вигляді одного кульового наскрізного вогнепального поранення грудної та черевної порожнин з пошкодженням м`яких тканин грудної клітки справа, 6-го ребра, тіла 7-го грудного хребця з руйнуванням середньої та нижньої частки правої легені, аорти в грудному відділі, які утворилися від дії заряду мисливської рушниці, вхідної вогнепальної рани в області правої половини грудної клітки по задній поверхні, а також накладення навколо рани свинцю і кіптяви, вихідного отвору в області черевної стінки зліва, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Після вище зазначених ушкоджень потерпілий не міг жити певний проміжок часу; ушкодження у вигляді странгуляційної борозни на шиї, а також крововиливів в області шиї утворилися від дії тупого предмета, під час здавлення шиї сторонньою рукою; множинні садна в області тіла і кінцівок утворилися від дії тупих предметів і могли утворитися під час переміщення тіла. Причиною смерті ОСОБА_28 стала гостра крововтрата, викликана вогнепальним кульовим пораненням з пошкодженням внутрішніх органів. Враховуючи динаміку розвитку трупних явищ слід вважати, що смерть ОСОБА_28 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи характер, розташування пошкодження (вогнепального), напрямок кульового каналу, який йде справа наліво, ззаду наперед, слідує, що під час отримання вищевказаного ушкодження потерпілий був звернений задньою поверхнею тіла до травмуючого предмету. Враховуючи розташування одягу, накладень на одязі слід вважати, що тіло переміщалося, та що зазначені тілесні ушкодження він міг отримати тоді, коли знаходився на правому передньому сидінні автомобіля. Направлення кульового поранення та дані отриманні в результаті огляду автомобіля БМВ вказують на те, що постріл здійснено впритул, ззаду, справо на ліво та місцем пострілу являється автомобіль БМВ-318 ( а.с.45-53 т.2),

- висновками судово-медичної експертизи №564 від 24 липня 1996 року, що на трупі ОСОБА_19 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: множинних не менше 5-ти колото-різаних проникаючих ушкоджень грудної клітки і живота з пораненням серця, печінки, які за ступенем тяжкості стосовно до живої особи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння і, які утворилися від дії колючо-ріжучого предмета, клинок якого мав лезо з одного боку і найбільшу ширину по протягу до рівня занурення близько 28 мм, пошкоджень у виді чисельних крововиливів і синців в області лиця, шиї, тіла, кінцівок, що смерть потерпілого ОСОБА_19 настала в результаті численних проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини і живота з пошкодженням серця, печінки, викликавших гостру крововтрату, і що під час отримання вище описаних пошкоджень відзначалася зовнішня крововтрата, і що враховуючи характер розташування колото-різаних ушкоджень, напрями каналів ушкодження можна вважати що ОСОБА_19 знаходився передньою поверхнею до травмую чого предмету, і не виключена можливість отримання даних тілесних ушкоджень, коли він перебував у кабіні автомобіля ГАЗ ( а.с.54-58 т.2),

- висновками судово-медичної експертизи № 565 від 26 липня 1996 року, що потерпілій ОСОБА_14 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних, дробових, сліпих поранень голови, тіла, кінцівок з пошкодженням кісток зводу і основи черепу, крововилив в м`яку мозкову оболонку, ран тім`яної області, перелому, рани в області 3-го пальця правої кисті, синців в області правого плеча, передпліччя, а також в області правого плеча і по передній поверхні правого колінного суглоба, і що смерть потерпілої ОСОБА_14 настала в результаті вогнепального дробового поранення голови з пошкодженням кісток зводу та основи черепа і крововиливу в м`яку мозкову оболонку ( а.с.59-62 т.2),

- протоколом додаткового огляду місця події злочину від 25 липня 1996 року, що на правому узбіччі автодороги Кременчук-Майбородівка виявлено ніж, який вилучено,

- протоколом огляду місця події від 25 липня 1996 року, що на відстані 5 м від краю проїжджої частини автодороги Кременчук-Майбородівка виявлено труп ОСОБА_14 зі слідами насильницької смерті, біля якого знаходиться частина одноствольної мисливської рушниці з частково відламаним ців`єм, на дерев`яній частині приклада рушниці виявлено сліди схожі на кров, що ці предмети є частинами одної мисливської рушниці калібру 16 мм, моделі ІЖ-17 заводський номер НОМЕР_5 , у стволі якої виявлена стріляна гільза (а.с.235-239 т.2),

- висновками балістичної експертизи №409 від 12 серпня 1996 року та фото таблицями, що наданий на дослідження, виявлений 25 липня 1996 року під час огляду місця події біля трупу ОСОБА_14 обріз мисливської рушниці моделі ІЖ 17 № Н НОМЕР_3 , 16 калібру в розбитому стані, є вогнепальною зброєю обрізом, виготовленим із гладко ствольного мисливського куркового ружа моделі ІЖ 17 №Н НОМЕР_3 , 16 калібру, шляхом вкорочування стволу і ложа, які є складовими частинами цього обріза що гільза вилучена при огляді місця злочину, відстрілювалася з обрізу мисливської рушниці ІЖ-17, 16 калібру, вилученого там же, ( а.с.235-239 т.1),

- висновками експерта №153, 154 від 06 листопада 1996 року, що на фрагменті ців`я рушниці виявлена кров, яка могла походити від особи жіночої статі, на фрагменті дерев`яної частини обрізу рушниці, яка знаходилась біля тіла ОСОБА_14 виявлена кров людини, де виявлені антиген Н і яка могла походити від особи з І (о2) групою, та могла походити від потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_28 , ОСОБА_14 ,

- висновками судової експертизи №265 від 16 жовтня 1996 року речей вилучених з автомобіля «Форд-Скорпіо», що чотири об`єкти являються волоссям, що походження фрагменту волосу №3 від ОСОБА_19 , ОСОБА_28 виключається, а походження його від ОСОБА_14 не виключається, оскільки для них характерні ознаки без кольоровості,

- висновками експерта №596 від 28 листопада 2003 року, що на сорочці ОСОБА_19 виявлена кров людини, яка могла походити від особи з В2(ІІІ) групою крові,

- висновком експерта №205 від 06 вересня 1996 року, що досліджені змиви з автомобіля «Форд-Скорпио», в яких виявлена кров людини, яка могла походити від особи з ІІІ(в2) групою крові,

- протоколом судового засідання колегії суддів судової палати по розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області від 21 жовтня 2005 року, де ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в своїх показаннях називали прізвище ОСОБА_10 , як особи за пропозицією і за участю якої сталися події 22 липня 1996 року ,

- вироком від 21 жовтня 2005 року колегії суддів судової палати по розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області, яким засуджено ОСОБА_16 за п.п. «а», «г» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року), ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року), ч.1 ст.263 КК України до 13 років позбавлення волі, ОСОБА_17 за ч.6 ст.19 пп. «а», «г» ст.93 КК України (в редакції 1960 року), ч.6 ст.19 ч.3 ст.142, ч.1 ст.358 КК України (в редакції 1960 року) до 8 років позбавлення волі,

- довідкою Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції № 1668/04-01-04-33 від 23 жовтня 2015 року, що в архіві Центрального відділу ДРАЦС знаходиться актовий запис про шлюб №1048 від 20 липня 1991 року на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому зазначено: прізвище, ім`я, по-батькові до реєстрації шлюбу ОСОБА_10 , прізвище, ім`я, по-батькові після реєстрації шлюбу ОСОБА_10 , будь-які інші відомості про зміну прізвища громадянина ОСОБА_10 у відділі відсутні ( а.с. 73 т.2),

- довідкою від 15 травня 2015 року начальника сектору №1 відділу ТКЗ ОВС НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області, що за допомогою АДІС «Дакто-2000» встановлено співпадання відбитків пальців рук на дактилокарті заповненій на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з відбитками пальців рук на дактилокарті заповненій на ім`я ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , прийомник розподільник ГУ МВС України м.Київ, 28.02.2000 року ( а.с.75 т.2),

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №216 від 10 квітня 2015 року ОСОБА_10 в період часу, що стосується інкримінованого протиправного діяння, не страждав будь-яким хронічним психічним захворюванням і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності і міг повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними, і в даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням або тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає, не виявляє ознак недоумства чи іншого хворобливого розладу психічної діяльності, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує ( а.с.63-68 т.2).

Проаналізувавши всі досліджені в судовому засіданні докази, які є послідовними, узгоджуються один з одним, відповідають фактичним обставинам справи, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 доказана повністю і його дії кваліфікує за п.п. «а», «г» ст.93 КК України (в редакції 1960 року), ч.3 ст.142 КК України (в редакції 1960 року), ч.1 ст.263 КК України ( в редакції 2001 року), оскільки він вчинив умисне вбивство з корисливих мотивів двох осіб, напад з метою заволодіння індивідуальним майном громадян, поєднаний з насильством небезпечним для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу, вчиненому за попереднім зговором групою осіб, поєднаний з спричиненням смерті потерпілих і незаконно носив, зберігав та виготовив вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу.

Так, свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні, хоча безпосередньо і не вказав, що ОСОБА_10 вбив ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , проте надав суду показання, що ОСОБА_10 їхав 22 липня 1996 року в автомобілі БМВ-318, в якому знаходились ОСОБА_18 і ОСОБА_14 , в тому числі і на узбіччі дороги в с.Майбородівка та був на місці події, де було вчинено напад на ОСОБА_15 , ОСОБА_14 і ОСОБА_19 , які у сукупності з іншими доказами дають обґрунтовані висновки у винності ОСОБА_10 .

Аналізуючи показання ОСОБА_16 надані ним в ході відтворення обстановки та обставин події злочину та дані висновків судово-медичних експертиз №№564, 564-А обстеження тіла ОСОБА_19 колегія суддів вважає, що вказані докази доповнюють один одного та надають повну картину вчинення злочинів, що свідчить про правдивість наданих в ході відтворення показань ОСОБА_16 як щодо здійснення вбивства ОСОБА_19 так і щодо інших обставин події, у тому числі тих, які вказують на причетність ОСОБА_10 до злочинів, так як інша особа не змогла б з такою точністю вказати на деталі вбивства ОСОБА_19 , окрім винної особи та судово-медичного експерта як фахівця.

З протоколу огляду місця події та висновку судово-медичної експертизи вбачається, що труп ОСОБА_14 знаходиться на відстані 5 м від місця розташування автомобіля БМВ та не має слідів волочіння, тобто являється місцем смерті потерпілої. Згідно вказаних даних видно, що ОСОБА_14 самостійно дійшла чи добігла до цього місця, уходячи від об`єкту раптової небезпеки, що могла бути наявністю непередбачуваної для неї ситуації, можливо пострілу у ОСОБА_15 , тобто намагалась втекти від нападника, який її наздогнав, здійснив постріл з рушниці та наніс удари по голові рушницею, і те, що біля її тіла виявлені частини мисливської рушниці, тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_14 у вигляді ран тім`яної області голови, синців в області правого плеча, передпліччя, а також в області правого плеча, дають підстави для висновку, що нападаючий наніс ці ушкодження обрізом рушниці, що в свою чергу підтверджує покази ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в ході відтворення обстановки та обставин події злочину, що « ОСОБА_10 вдарив жінку».

Відповідно до висновків балістичних експертиз ОСОБА_18 та ОСОБА_14 були вбиті пострілами з однієї і ті є ж зброї мисливської рушниці ІЖ-17 калібру 16 мм, частини якої в подальшому були виявлені як в автомобілі БМВ так і поблизу тіла ОСОБА_14 , із чого слідує, що ОСОБА_18 та ОСОБА_14 були застрелені однією особою.

Висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_28 вказує на те, що особа, яка здійснила постріл знаходилась на задньому сидінні автомобіля БМВ і ОСОБА_18 не відчував будь-яку небезпеку до вказаної особи, оскільки був спиною до цієї особи та знайомий з нею та відповідно показань самого ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 в автомобілі БМВ знаходився лише ОСОБА_10 , ОСОБА_18 та ОСОБА_14 , яку знайшли з ознаками насильницької смерті.

Висновок судової експертизи №265 від 16 жовтня 1996 року , що вилучені з автомобіля «Форд-Скорпіо» чотири об`єкти являються волоссям, і що походження фрагменту волосу №3 від ОСОБА_19 , ОСОБА_28 виключається, а походження його від ОСОБА_14 не виключається, оскільки для нього характерні ознаки без кольоровості, дає підстави вважати, що в автомобілі «Форд-Скорпіо» виявлене волосся, яке походить від ОСОБА_14 могло бути перенесеним лише особою, яка контактувала з нею, у тому числі в результаті нанесення їй тілесних ушкоджень.

Отже, зазначений висновок в сукупності з показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 в судовому засіданні, що він знаходився в автомобілі БМВ разом з Пічулісом і ОСОБА_14 , показаннями ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в ході відтворення обстановки та обставин події злочину дає суду підстави вважати, що саме обвинувачений ОСОБА_10 був тією особою, яка одночасно і контактувала з потерпілою ОСОБА_14 і знаходилась в автомобілі «Форд-Скорпіо», оскільки інші особи, а саме ОСОБА_16 та ОСОБА_17 не контактували з потерпілою та не могли на собі перенести це волосся до автомобіля «Форд-Скорпіо».

Згідно висновку експерта №202 від 30 серпня 1996 року кров потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_28 , ОСОБА_14 відноситься до І (02) групи крові. При дослідженні джинсових штанів і чоловічої сорочки ОСОБА_19 встановлено, що на цій сорочці виявлена кров людини, яка могла походити від особи з III (в2) групою крові. Походження її від ОСОБА_19 , ОСОБА_28 і ОСОБА_14 виключається.

Згідно висновку експерта №592 від 28 листопада 2003 року кров ОСОБА_16 належить до АВ (IV) групи крові.

Згідно висновку експерта №591 від 28 листопада 2003 кров ОСОБА_17 належить до АВ (IІ) групи крові.

Із вищесказаного слідує, що лише у обвинуваченого ОСОБА_10 з числа осіб, які знаходились на місці злочину кров відноситься до В2(ІІІ) групи.

Згідно висновку експерта №596 від 28 листопада 2003 року на сорочці ОСОБА_19 виявлена кров людини, яка могла походити від особи з В2(ІІІ) групою крові.

Згідно висновку експерта №205 від 06.09.1996 досліджені змиви з автомобіля «Форд-Скорпио», в яких виявлена кров людини, яка могла походити від особи з ІІІ(в2) групою крові.

Зазначені висновки експертиз вказують на те, що особа з В2(ІІІ) групою крові, яка із осіб є лише у обвинуваченого ОСОБА_10 , отримала тілесні ушкодження з крововиливом, що можливо було тільки в момент нанесення потерпілій ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, які діяли з такою силою, в результаті якої було поламано обріз мисливської рушниці. В подальшому ця кров потрапила на сорочку вже мертвого ОСОБА_19 , фрагмент тканини біля автомобіля ГАЗ, та автомобіль «Форд-Скорпіо» на якому з місця події від`їжджали ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Під час обшуку відповідно до протоколу від 27 червня 1996 року, за місцем проживання ОСОБА_10 , виявлено та вилучено бездимний порох, засіб для виготовлення пижів, контейнер з-під гільз, уривок патронажу, 100 капсулів для патронів, що в сукупності з показаннями ОСОБА_10 , що у нього була мисливська рушниця, яка дісталась йому від батька у спадок підтверджує, що у користуванні ОСОБА_10 була мисливська рушниця ІЖ-17 калібром 16 мм, якою було вчинено вбивства ОСОБА_15 і ОСОБА_14

ОСОБА_16 та ОСОБА_17 засуджені вироком апеляційного суду Полтавської області від 21 жовтня 2005 року за події 22 липня 1996 року, при яких наступила смерть потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 в судових засіданнях під час судового розгляду справи неодноразово називали прізвище ОСОБА_10 , як особи, зазначеної в вироку, як іншої особи матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

Таким чином, на підставі вищевказаних доказів в їх сукупності судова колегія проходить до об`єктивних висновків проте, що інша, стороння особа, не могла заподіяти ОСОБА_37 та ОСОБА_14 вогнепальні поранення, які привели до їх смерті.

Невизнання своєї вини ОСОБА_10 суд розцінює, як спосіб захисту та ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів.

Відповідно до ст.ст.22,93 КПК України, керуючись принципами змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості, обвинувачений та його захисник не довели суду непричетність обвинуваченого до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття провадження, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до положень пункту 11 розділу ІІ Перехідних положень КК України правила встановлені КК 1960 року щодо давності, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, погашення і зняття судимості поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання чинності цим Кодексом, за винятком випадків, якщо цим Кодексом пом`якшується кримінальна відповідальність.

Частиною ч.1 ст.5 КК України в редакції 2001 року визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Санкцією статті 93 пп. «а», «г», в редакції 1960 року встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років або смертна кара з конфіскацією, крім того, майна у випадках, передбачених пунктом «а» цієї статті.

За аналогічний склад злочину п.1,6 ч.2 ст.115 КК України в редакції 2001 року передбачено більш м`який аніж смертна кара вид покарання довічне позбавлення волі.

Санкцією ч.3 ст.142 КК України в редакції 1960 року встановлено покарання в у виді позбавлення волі на строк від шести до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а у Кримінальному Кодексі України в редакції 2001 року за аналогічний злочин ( ч.4 ст.187 КК України) передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.

Покарання за ч.1 статті 263 КК України в редакції 2001 року встановлено у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років.

Таким чином, розв`язуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності слід застосувати норми ст.48 КК України 1960 року і статей 5, 49 КК України редакції 2001 року, як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України висловленій у справі № 5-1 кс 15 від 19 березня 2015 року про перегляд судових рішень у кримінальних справах.

Відповідно до ст.7-1 КК України ( в редакції 1960 року) злочини, передбачені п.п. «а», «г» ст.93 КК України ( в редакції 1960 року) та ч.3 ст.142 КК України (в редакції 1960 року) є тяжкими злочинами.

Відповідно до вимог ст.48 КК України ( в редакції 1960 року) особу не може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

3) п`ять років з дня вчинення злочину, за який згідно з законом може бути призначено більш суворе покарання, ніж позбавлення волі на строк не більше п`яти років,

4) десять років з дня вчинення злочину, за який згідно з законом може бути призначено більш суворе покарання, ніж позбавлення волі строком на п`ять років.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин. Питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк, як зазначено в ст.49 КК України ( в редакції 2001 року).

ОСОБА_10 вчинив злочини, за які притягується до кримінальної відповідальності 22 липня 1996 року, строк давності за який було перервано вчинення ним 01 вересня 2000 року злочину, передбаченого ч.3 185 КК України згідно з вироком Харківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2001 року.

Отже, з 01 вересня 2001 року для обвинуваченого ОСОБА_10 почалися строки давності, які є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за злочини, кваліфіковані за п.п. «а», «г» ст.93 КК України (в редакції 1960 року), ч.3 ст.142 КК України (в редакції 1960 року) закінчилися по спливу десяти років 01 вересня 2011 року, за ч.1 ст. 263 КК України (в редакції 2001 року) 01 вересня 2005 року.

Тому кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.142 КК України (в редакції 1960 року) та ч.1 ст. 263 КК України (в редакції 2001 року) слід закрити та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на що останній погодився.

Разом з тим суд не находить підстав для закриття кримінального провадження і звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_10 за п.п. «а», «г» ст.93 КК України (в редакції 1960 року), санкцією якої передбачено довічне позбавлення волі .

Як слідує із наданих стороною обвинувачення документів, ОСОБА_10 , будучи притягнутим 10 жовтня 2003 року по кримінальній справі обвинуваченим у вчиненні злочинів, передбачених п.п. «а», «г» ст.93 КК України (в редакції 1960 року), ч.3 ст.142 КК України (в редакції 1960 року), за ч.1 ст. 263 КК України (в редакції 2001 року), тривалий час переховувався від слідства, тому цього ж числа його було оголошено в розшук та винесено судом постанову про його затримання та доставку до суду під вартою, а 17 травня 2004 року оголошено його міждержавний розшук та 25 грудня 2004 року матеріали відносно нього у кримінальній справі в зв`язку з не встановленням його місця перебування виділено в окреме провадження та призупинено досудове слідство. З метою ухилення від слідства та суду ОСОБА_10 в незаконний спосіб змінив прізвище, ім`я та по-батькові, число, місяць, рік народження та місце народження, на протязі більше десяти років проживав під чужим ім`ям, під яким був навіть притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину та засуджений до покарання у виді позбавлення волі, яке відбув.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суспільна небезпечність вчиненого ОСОБА_10 тяжкого злочину вбивства двох осіб з корисливих мотивів, незважаючи на тривалий час навіть не знижена, а особа ОСОБА_10 не перестала бути суспільно небезпечною.

Обговорюючи питання про вид і розмір покарання за скоєне, суд враховує відповідно до ст.ст.65, 67 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_10 є громадянином України, не має постійного місця мешкання, має базову середню освіту, тривалий час не займається суспільно-корисною працею, працездатний, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, не одружений.

У відповідності до ст.ст.66,67 КК України пом`якшуючих покарання обставин не встановлено. Обставиною, що обтяжує його покарання судова колегія визнає вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

З урахуванням усіх обставин у справі, характеризуючих даних про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, вину не визнав, скоїв тяжкий умисний, корисливий злочин без пом`якшуючих покарання обставин та з обтяжуючими обставинами покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути відповідно скоєному, тобто необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_10 у вигляді позбавлення волі на максимальний термін, передбачений санкцією статті.

Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Керуючись ст.ст. 283-288, 337, 345-380 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_38 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. «а», «г» ст.93 КК України (в редакції 1960 року), призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід ОСОБА_10 залишити попередній тримання під вартою, початок відбування покарання обчислювати з 27 березня 2015 року.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 в частині вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.142 КК України (в редакції 1960 року) та ч.1 ст. 263 КК України (в редакції 2001 року) закрити та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 діб з дня проголошення через Кременчуцький районний суд, для засудженого ОСОБА_10 в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3