Святошинський районний суд міста Києва
пр. № 1-кп/759/152/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0009940 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України,

ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України,

ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, -

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_7 , інші учасники провадження: потерпіла ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:
До Святошинського районного суду м. Києва 17.12.2015 надійшов обвинувальний акт разом з угодою про примирення від 15.12.2015, укладеної між потерпілою та обвинуваченими у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.08.2015 за № 0009940, та додатками стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення від 15.12.2015, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно із ст.12 КК України є середньої тяжкості.

Прокурор ОСОБА_6 у вирішенні даного питання поклався на розсуд суду.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , думку яких підтримав захисник ОСОБА_7 , просили затвердити угоду про примирення, укладену між ними та потерпілою ОСОБА_8 .

Потерпіла ОСОБА_8 заперечила щодо укладення угоди про примирення, з тих підстав, що вона даної угоди з обвинуваченими не укладала, хто був ініціатором її укладення вона не знає. Дану угоду вона підписувала у приміщенні управління поліції, адреси якого вона не знає. Крім того, при підписанні нею угоди обвинувачені не були присутні.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України та закону, приходить до наступних висновків.

Згідно із положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

Положеннями ч. 1 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Відповідно до положень ст. 471 КПК України в угоді про примирення зазначаються, зокрема, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Однак, зазначені вимоги при укладені угоди 15.12.2015 дотримані не були.

Як встановлено під час підготовчого судового засідання угода про примирення укладалася у приміщенні управління поліції. Під час її підписання потерпілою ОСОБА_8 обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не були присутні.

Крім того, в угоді не в повному обсязі зазначено правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КПК України, а саме: відсутня вказівка на таку кваліфікуючу ознаку як повторність.

Таким чином, оскільки умови угоди про примирення, укладеної 15.12.2015 між обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_8 суперечать вимогам КПК та КК України, то є всі підстави для відмови у її затвердженні.

Разом з цим, суд також не має змоги продовжити судове провадження у загальному порядку, оскільки обвинувальний акт та додані до нього додати не відповідають положенням ст.ст. 109, 291 КПК України, якими встановлено вимоги до обвинувального акта.

Так, згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Положеннями ч. 1 ст. 293 КПК України передбачено, що одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 2971 цього Кодексу), його захиснику.

Крім того, відповідно до положень ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємним додатком до обвинувального акту, повинен містити, зокрема, номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

Разом з цим, прокурором в порушеннях зазначених вимог захиснику ОСОБА_7 під розписку не надано обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а також у реєстрі не міститься інформації про такі процесуальні дії як вручення обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 пам`яток про права та обов`язки підозрюваного, обвинуваченого, а потерпілій ОСОБА_8 пам`ятки про права та обов`язки потерпілого.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог п.п. 1 та 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у затвердженні угоди про примирення від 15.12.2015 слід відмовити, а обвинувальний акт разом з додатками повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст.ст. 109, 291, 293 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись, п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 109, 291, 293, 369-372, 376, 469, 471, 474 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У затвердженні угоди про примирення від 15.12.2015 у кримінальному провадженні № 0009940, укладеної між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , - відмовити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0009940 з додатками стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 3 м. Києва ОСОБА_6 .

Ухвала в частині повернення обвинувального акту прокурору може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1