Дело № 1510/4631/12
Производство № 4/1510/247/12
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2012 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого-судді: Бальжик О.І.

при секретарі: Арєшкіній І.І.

за участю прокурора: Лепетюка М.В.

захисника: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльність Ізмаїльського міжрайонного прокурора, -

В С Т А Н О В И В:

11.07.2012 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшла скарга захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, в якій захисник в порядку ст.236 КПК України просить визнати незаконною бездіяльність Ізмаїльського міжрайонного прокурора в частині не розгляду та порушення строків розгляду заяви про відвід ст. слідчого Ізмаїльської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 від 28.12.2011 року, який проводив дослідчу перевірку по матеріалам ЖРЗПЗ №8361 від 20.09.2011 року, а також зобовязати його проінформувати про результати розгляду зазначеної заяви.

ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

У судовому засіданні прокурор вважав необхідним у задоволені скарги відмовити за тих підстав, що доводи, викладені у скарзі, є надуманими, не відповідають фактичним обставинам справи і не основані на законі.

Захисник ОСОБА_1 підтримав подану скаргу та наполягав на її задоволені на підставі доводів, викладених у ній.

Вивчивши матеріали скарги, дослідивши надані матеріали ЖРЗПЗ №8361 від 20.09.2011 року (№191 пр.-11), вислухавши думку прокурора та захисника ОСОБА_1, суд приходить наступного висновку.

Так, судом встановлено, що 28.12.2011 року адвокат ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльської міжрайонної прокуратури про відвід старшого слідчого прокуратури ОСОБА_3 (а.с.10-11 скарги, 51-52 ЖРЗПЗ).

Згідно листа Ізмаїльського міжрайонного прокурора Дзебко Е.Г. за вих. №16-1209 вих 12 від 07.01.2012 року, адвоката ОСОБА_1 проінформовано про те, що його заява про відвід ст. слідчого Мерданського В.В. залишена без розгляду, оскільки оформлене у встановленому законом порядку право на захист прав та інтересів ОСОБА_2 не підтверджено (а.с.13 скарги, 53 ЖРЗПЗ).

Відповідно до листа Ізмаїльського міжрайонного прокурора Дзебко Е.Г. за вих. №2716 вих 12 від 07.05.2012 року адвоката ОСОБА_1 проінформовано про те, що його заява про відвід ст. слідчого Мерданського В.В. розглядалась 07.01.2012 року і на його адресу була надіслана відповідь (а.с.12 скарги).

Частина 1 ст.236 КПК України визначає, що скарга на дії прокурора при проведенні ним досудового слідства або окремих слідчих дій у справі подається вищестоящому прокуророві, який її розв'язує в порядку і в строки, що передбачені статтями 234 і 235 цього Кодексу.

Як вбачається з ч.3 зазначеної статті КПК України, скарги на дії прокурора розглядаються судом першої інстанції при попередньому розгляді справи або при розгляді її по суті, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Слід зазначити, що положення ч.3 ст.236 КПК України, які унеможливлюють розгляд судом на стадії досудового слідства скарг на постанови слідчого, прокурора стосовно приводів, підстав і порядку порушення кримінальної справи щодо певної особи, рішенням Конституційного Суду України за №3-рп/2003 від 30.01.2003 року визнані неконституційними.

Разом з тим, зазначеним рішенням визнано такими, що відповідають Конституції України

(є конституційними) положення ч.6 ст.234, ч.3 ст.236 КПК України, згідно з якими скарги на постанови слідчого, прокурора про притягнення як обвинуваченого розглядаються судом першої інстанції при попередньому розгляді справи або при розгляді її по суті.

Також, відповідно до рішення Конституційного суду України №19-рп/2011 від 14.12.2011 року щодо офіційного тлумачення ст.ст.97, 110, 234, 236 КПК України, положення ст.97 КПК України в аспекті конституційного звернення і конституційного подання та в системному звязку з положеннями ч.2 ст.55 Конституції України, ч.3 ст.110, ч.5 ст.234, ч.2 ст.236 КПК України, ч.2 ст.2, п.2 ч.3 ст.17 КАСУ необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом. Скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності субєктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, КПК України передбачено можливість на стадії досудового слідства оскаржувати постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, про порушення кримінальної справи, про закриття справи, про затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину та про відмову в застосуванні заходів безпеки або їх застосування. Скарги з приводу цих питань розглядаються саме в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством.

Проте, в судовому засіданні встановлено, що скарга захисника ОСОБА_1 не стосується питань, передбачених ст.ст.525, 106, 236, 2361, 2365 та 2367 КПК України, оскільки він не оскаржує вищезазначені постанови, а також не оскаржує дії прокурора при проведенні ним досудового слідства або окремих слідчих дій у конкретній кримінальній справі.

Окрім того, кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 у суді на розгляді не перебуває, по ній досі триває досудове слідство. У звязку з відсутністю ОСОБА_2 за місцем свого мешкання (реєстрації) на території України постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.12.2011 року органам МВС України надано дозвіл на затримання останнього і доставку його до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Отже, системний аналіз зазначених вище норм КПК України, рішень КСУ, а також обставин справи, дає підстави для висновку, що звернення захисника ОСОБА_1 із скаргою на бездіяльність Ізмаїльського міжрайонного прокурора є передчасним, так як унеможливлює її розгляд судом до попереднього розгляду конкретної кримінальної справи або розгляду її по суті, що, в свою чергу, дає підстави суду відмовити у її задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 227, 236 УПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені скарги захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про визнання незаконною бездіяльність Ізмаїльського міжрайонного прокурора, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом пятнадцяти діб з моменту її проголошення.

Суддя: