Справа № 152/844/15-к
Провадження №11-кп/772/775/2015 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінальне провадження за апеляційною скаргою із змінами прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_11 , на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 17 червня 2015 року, яким
ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець та житель

АДРЕСА_1 , громадянин України,
з середньою освітою, раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 315 КК України з призначенням покарання:
- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 1.700 (одна тисяча сімсот) гривень;
- за ч. 1 ст. 315 КК України у виді обмеження волі строком на один рік;
- за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно, призначено ОСОБА_10 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнений від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на три роки, з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч. 1 ст.76 КК України, що зазначені у вироку.
Вирішено долю речових доказів та питання про судові витрати.

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженець та житель

АДРЕСА_2 , громадянин України,
раніше судимий 09.12.2013 року Шаргородським
районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 289 КК
України на три роки позбавлення волі,
на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування
призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та засуджений до покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією майна.
Згідно зі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2013 року і остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Згідно вироку ОСОБА_9 3 лютого 2015 року о 18 годині 10 хвилин під час проведення оперативної закупівлі у с. Рахни-Лісові по вулиці Порика, умисно, незаконно збув за 100 гривень ОСОБА_12 подрібнені фрагменти речовини рослинного походження, які, згідно висновку експерта, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою 4,01 гр. у перерахунку на висушену речовину.
Окрім того, 21 лютого 2015 року о 10 годині 40 хвилин під час проведення оперативної закупівлі ОСОБА_9 у с. Рахни-Лісові по вулиці Леніна, умисно, незаконно, повторно, збув за 100 гривень ОСОБА_12 подрібнені фрагменти речовини рослинного походження, які, згідно висновку експерта, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою 3,62 гр. у перерахунку на висушену речовину.
Також, 10 березня 2015 року о 12:00 годині під час проведення оперативної закупівлі ОСОБА_9 , у с. Рахни-Лісові по вулиці Комсомольська, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , умисно, незаконно повторно, збув за 200 гривень ОСОБА_12 подрібнені фрагменти речовини рослинного походження, які, згідно висновку експерта, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою 5,17 гр. у перерахунку на висушену речовину.
У серпні 2014 року ОСОБА_10 , перебуваючи на сміттєзвалищі, розташованому на околиці с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, помітив кущ дикоростучої коноплі, який він зірвав, залишивши там для того, щоб потім вже з сухої рослини обірвати листя та верхівки. Через сім днів ОСОБА_10 повернувся на те місце, де він залишив кущ і умисно, з метою подальшого вживання шляхом куріння, зірвав листя та верхівки коноплі, та подрібнивши їх, помістив у принесений поліетиленовий пакет після чого умисно, незаконно зберігав ці рослини у лісі, неподалік свого будинку до 13 березня 2015 року, без мети збуту.
13 березня 2015 року, під час обшуку квартири ОСОБА_10 , розташованої у АДРЕСА_1 та прилеглих до неї приміщень, ОСОБА_10 добровільно видав поліетиленовий пакет синього кольору, у якому працівники міліції виявили рослини рослинного походження зелено-коричневого кольору, які, згідно висновку експерта, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою 15,88 гр. у перерахунку на висушену речовину.
Окрім того, на початку грудня 2014 року у с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, ОСОБА_10 зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_13 , якому запропонував покурити коноплю з метою отримання задоволення, чим схилив ОСОБА_13 до вживання наркотичних засобів. ОСОБА_13 погодився із пропозицією ОСОБА_10 і вони, прийшовши до нежитлового домоволодіння ОСОБА_13 , розташованого у АДРЕСА_3 вжили коноплю, викуривши власноручно виготовлену ОСОБА_10 сигарету.
Також, 10 березня 2015 року о 12:00 годині під час проведення оперативної закупівлі ОСОБА_10 у с. Рахни-Лісові по вулиці Комсомольська, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , умисно, незаконно збув за 200 гривень ОСОБА_12 подрібнені фрагменти речовини рослинного походження, які, згідно висновку експерта, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою 5,17 гр. у перерахунку на висушену речовину.
В апеляційній скарзі із змінами прокурор ОСОБА_11 , не оспорюючи фактичних обставин, юридичної кваліфікації вчинених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 злочинів та доведеності їх вини, вважає вирок стосовно ОСОБА_10 незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, а саме положень ст. ст. 69, 75, 76 КК України, що потягло невідповідність призначених покарань тяжкості вчинених ним злочинів та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує, що покарання із застосуванням ст.69 КК України суперечить вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, неправильно застосована ст. 75 КК України, оскільки судом залишено поза увагою та не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_10 фактично вчинив три злочини, один з яких, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Прокурор просить вирок стосовно нього скасувати та постановити новий, яким визнати його винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 315, ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити покарання: за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року шести місяців позбавлення волі; за ч. 1 ст. 315 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6-ти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш сурового покарання більш суворим, остаточно, призначити ОСОБА_10 покарання у виді 6-ти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Стосовно ОСОБА_9 вважає вирок незаконним, оскільки в його резолютивній частині не зазначена частина майна, що підлягає конфіскації, чим порушена ст.59 КК України, а тому просить в цій частині вирок щодо ОСОБА_9 змінити та зазначити в його резолютивній частині окремо при призначенні покарання за ч.2 ст. 307 КК України та покарання на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, про конфіскацію ? частини його майна. В решті просить вирок стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.
Адвокатами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на апеляційну скаргу прокурора подані заперечення в яких вони вважають скаргу необґрунтованою і просять залишити її без задоволення, а вирок стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - без змін.
Заслухавши доповідь судді, виступи в дебатах прокурора ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу із змінами прокурора ОСОБА_11 повністю підтримав і просив задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які не заперечували проти апеляційної скарги із змінами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти апеляційної скарги із змінами прокурора, вважали вирок законним і обґрунтованим та просили залишити його в силі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обсудивши доводи апеляційної скарги із змінами, колегія суддів вважає, що скарга прокурора стосовно ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України Апеляційний суд перевіряє вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Судовий розгляд кримінального провадження проведений судом першої інстанції у спрощеному порядку, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Фактичні обставини, доведеність вини та юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.1 ст. 309, ч.1 ст.315, ч.2 ст.307 КК України, а також ОСОБА_14 за ч.2 ст.307 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.
Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Разом з тим, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , судом першої інстанції не дотримано положень ст.ст.50, 65 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення кримінального покарання», відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межи, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, суд першої інстанції у вироку свого рішення належним чином не вмотивував, вказавши лише на обставини, які на його думку, пом`якшують покарання, при цьому не врахував, що вони істотно не знижують ступень тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів. Також, не врахував належним чином особу винного, корисливий мотив та мету вчинення ним кримінальних правопорушень, їх суспільно-небезпечні наслідки, а також те, що ОСОБА_10 фактично вчинив три окремі злочини, один з яких, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким, а два інші середньої тяжкості.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_10 покарання із застосуванням положень ст.69 КК України є необґрунтованим.
З огляду на тяжкість та підвищену суспільну небезпеку скоєного, особу винного, який хоча і покаявся у вчиненому та формально сприяв розкриттю злочинів, проте ніяких активних дій для цього не вживав, враховуючи думку прокурора, який при таких обставинах вважав неможливим досягнення мети виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_10 без ізоляції його від суспільства, колегія суддів вважає, що застосування до нього районним судом положень ст.ст. 69, 75, 76 КК України є явно незаконним внаслідок м"якості призначеного йому покарання.
На переконання колегії суддів, встановлені судом пом`якшуючи обставини дають підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання в межах санкції, визначеної ч.2 ст. 307 КПК України, в її мінімальному розмірі.
Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межи, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.
Отже, необхідним і достатнім покаранням для обвинуваченого колегія суддів вважає саме покарання у вигляді позбавлення його волі, із застосуванням положень ст.70 КК України, в межах санкцій Кримінального закону, а тому вирок районного суду в цій частині стосовно ОСОБА_10 підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 та 420 КПК України апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу із змінами прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_11 , задовольнити частково.
Вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 17 червня 2015 року стосовно ОСОБА_10 , в частині призначеного йому покарання, - скасувати.
Визнати його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.315, ч.2 ст. 307 КК України та призначити покарання:
-за ч.1 ст.309 КК України - у виді 1 (одного) року шести місяців позбавлення волі;
-за ч.1 ст.315 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
-за ч.2 ст.307 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно, призначити ОСОБА_10 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_10 рахувати з моменту його затримання.
В іншій частині вирок стосовно ОСОБА_10 - залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
З оригіналом вірно: