Дата документу Справа № 336/9514/13-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/195/14 Головуючий в 1-й інстанції: суддя ОСОБА_1
Категорія: ст. 185 ч. 3 КК України
Доповідач в 2-й інстанції: суддя ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_2 , розглянувши 27.01.2014 року апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_3 прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя, який затвердив обвинувальний акт, по кримінальному провадженню № 0003579 у відношенні ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2013 року,

встановила:
23.01.2014 року до Апеляційного суду Запорізької області надійшла /судді-доповідачу передана 24.01.2014 року/ апеляційна скарга прокурора ОСОБА_3 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2013 року, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , і якого судом визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та виправдано.

16.01.2014 року на вирок суду прокурором прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 , у встановлений законом строк подана апеляційна скарга, яку вважаю такою, що не відповідає вимогам ст. 396 КПК України, виходячи з наступного.

Так, по перше, апелянт не підтвердив правомірність подання ним апеляційної скарги виходячи з норм, закріплених у ст. ст. 36, 37 КПК України.

Як вбачається з реєстру матеріалов досудового розслідування по зазначеному кримінальному провадженню, 30.09.2013 року заступником прокурора Шевченківського району м. Запоріжжя ОСОБА_5 була винесена постанова про визначення групи прокурорів.

Проте, матеріали кримінального провадження не містять даних про процесуальний статус прокурора ОСОБА_3 у цьому провадженні, подання апеляційної скарги прокурором, який затвердив обвинувальний акт, нормами КПК України не передбачено, що ставить під сумнів правомірність подання ним апеляційної скарги, як і правомірність участі в суді першої інстанції прокурора ОСОБА_6 .

Згідно з вимогами ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і в документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність судового рішення. Апелянт повинен указати конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на його думку, допущені при постановленні рішення, що оскаржується, привести конкретні докази й аргументи в обґрунтування кожної позиції.

У скарзі зазначаються докази, які підтверджують наведені в ній доводи і обґрунтовують висунуті до суду апеляційної інстанції вимоги. Особа, що подає апеляційну скаргу, зобов`язана додати до апеляційної скарги документи, на які є посилання в апеляційній скарзі, але які в справі відсутні, а також має право додавати будь-які матеріали, що, на її думку, необхідні для правильного вирішення справи. При цьому, якщо в апеляційній скарзі зазначаються обставини, які не були досліджені в суді першої інстанції, або докази, які не подавалися суду першої інстанції, то в ній зазначаються причини цього.

Проте, апелянт, відповідно до правил, закріплених в нормах ст.ст. 23, 396 та 404 КПК України, не зазначив конкретну норму закону, яку порушив суд при прийнятті рішення, на яке подана апеляційна скарга з відповідними вимогами, а також не обґрунтував свої вимоги з посиланням на закон, який дає право на прийняття апеляційною інстанцією відповідного в апеляційній скарзі нового рішення на підставі доказів, покладених в обґрунтування вироку, а також не обґрунтував підстави для повторної перевірки апеляційною інстанцією обставин, на які іде посилання в апеляційній скарзі.

Також прокурор не підтвердив, що сторона обвинувачення під час судового розгляду у суді першої інстанції заперечувала проти допита свідка ОСОБА_7 і просила суд визнати ці свідчення недостовірними і недопустимими, з посиланням на дані журналу та технічного носія судового засідання із зазначенням дати та часу цієї процесуальної дії.

Окрім цього, апелянт в обґрунтування своїх доводів та вимог послався на пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування, які необхідно врахувати при розгляді апеляційної скарги, що вважаю недопустимим виходячи з норм, передбачених ст.95 КПК України, і розцінюю, як тиск на суд апеляційної інстанції з боку сторони обвинувачення відповідно до загальних засад кримінального провадження /ст.7 КПК України/.

Невідповідність апеляційної скарги вимогам закону унеможливлює відкриття провадження по ній.

Відповідно до норм ст. 399 КПК України апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана без додержання вимог ст. 396 КПК України.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне апеляційну скаргу прокурора прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя, який затвердив обвинувальний акт ОСОБА_3 , залишити без руху з наданням йому строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Керуючись ст. 399 КПК України,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_3 прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя, який затвердив обвинувальний акт, по кримінальному провадженню № 0003579 щодо ОСОБА_4 , на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2013 року, залишити без руху, як таку, що подана без додержання вимог ст. 396 КПК України.

Встановити апелянту десятиденний строк, який відраховується з дня отримання ухвали, для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_2