АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/234/16 Справа № 205/8915/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_8 ,
представника КВІ ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду у м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2015 року, якою задоволено подання КВІ Ленінського району м. Дніпропетровська про направлення засудженого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України,освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Ленінського районного суду Донецької області ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням (іспитовим строком 2 роки), з покладенням обов`язків, передбачених п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України.

22 грудня 2015 року адміністрація КВІ Ленінського району м. Дніпропетровська, яка здійснювала контроль за виконанням вироку в цій частині та поведінкою засудженого, в порядку ст. 166 КВК, ст. 539 КПК України звернулася до суду з поданням про направлення ОСОБА_7 , звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2014 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2015 року задоволено дане подання та направлено ОСОБА_7 , звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вищезазначеним вироком.

В своїх ідентичних за змістом апеляційних скаргах засуджений ОСОБА_7 та його захисник просять ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання органу виконання покарання. Вказують, що висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам провадження, судом не була дана належна оцінка обставинам, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме тому, що він з`являвся на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції по визначенрим датам, також зазначили, що він офіційно працює та кримінально виконавча інспекція упереджено звернулась з поданням до суду оскільки провадження за ч. 1 ст. 125 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_7 та його захисника на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав судове рішення законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений, звільнений від відбування покарання з випробуванням, не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено судом, ОСОБА_7 три рази притягувався до адміністративної відповідальності та в період випробувального терміну скоїв новий злочин, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України та за ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2015 року кримінальне провадження закрили, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

З урахуванням цього, суд не обґрунтовано дійшов до висновку про скасування випробувального терміну та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного судом покарання, оскільки не дослідив усі наявні доводи викладні у поданні та не звернув увагу на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 ч. 1 КК України відносно ОСОБА_7 за ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2015 року закрито, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України усунути допущені порушення та прийняти рішення по суті апеляційних вимог, оскільки судом першої інстанції було порушено порядок визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 задовільнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначивши новий судовий розгляд в тому ж суді першої інстанції, в іншому складі.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ ___________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4