Справа № 11-а - 133/10 Головуючий у 1 інстанції Мусієвський В.Є.
Доповідач: Партика І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2010 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі

головуючого Леона О.І.,

суддів Партики І.В., Волинця М.М.,

за участю прокурора Войценка А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2009р.

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_1 Оруджалі огли, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 Азербайджан, житель ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, непрацюючий, неодружений, військовозобовязаний, несудимий

засуджений за ст. 164 ч. 1 КК України на 80 вісімдесят год. громадських робіт.

Запобіжний захід залишений попередній підписка про невиїзд з постійного місця проживання.

Згідно вироку суду, ОСОБА_1 з вересня 2006р. по 1 червня 2009р., незважаючи на неодноразові попередження органу державної виконавчої служби, злісно ухилявся від сплати аліментів в користь потерпілої ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх синів Т.Б., 2 березня 2000р.н. та ОСОБА_3, 21 вересня 2001р. н., згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2006р., сума заборгованості становить 17 тис. 368 грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 покликається на те, що вирок суду є незаконний, прийнятий з невідповідністю висновків суду 1 інстанції фактичним обставинам справи, які не підтверджуються жодними доказами.

Зазначає, що суд в вироку взагалі не навів фактів в чому полягає злісне ухилення, як обовязкова ознака інкримінованого йому злочину, а тому упереджено та необґрунтовано дійшов висновку про наявність в його діях складу злочину, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України.

Наголошує, що судом не враховано те, що за його спеціальністю не було пропозицій стосовно робочих місць, а тому він неодноразово звертався в центр зайнятості з метою пошуку роботи, проте це не дало результату, що підтверджується довідкою центру зайнятості, яка наявна в матеріалах справи.

Акцентує, що судом також не взято до уваги той факт, що він неодноразово пропонував допомогу своїм дітям в інших способах, однак його колишня дружина унеможливлювала участь батька у вихованні та спілкуванні із своїми дітьми, що стверджуються існуючим провадженням в Шевченківському районному суді м. Львова за його позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні.

Просить скасувати вирок районного та закрити провадження у справі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення вироку суду без змін, розглянувши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Як вбачається з протоколу судового засідання, ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю та не заперечив щодо скороченого порядку дослідження доказів по справі, зазначивши, що йому зрозумілий зміст ст. 299 ч. 3 КПК України стосовно позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку (а.с. 82).

Що стосується міри призначеного судом покарання засудженому ОСОБА_1, то колегія суддів вважає, що таке призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України в межах санкції ст. 164 ч. 1 КК України.

Керуючись ст. ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2009р. відносно ОСОБА_1 Оруджалі огли залишити без змін, а його апеляцію без задоволення.

Головуючий

Судді