Провадження № 11-сс/779/242/2015
Категорія ст.183 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

та його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , поданою в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2015 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000058 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.4 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2015 року задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.4 ст. 190 КК України на строк шістдесят днів до 17 год. 50 хв. 30 січня 2016 року. Визначено заставу в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) мінімальних заробітних плат, що становить 304 500 (триста чотири тисячі п`ятсот) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний уникав викликів до прокурора, в зв`язку з чим постановою від 02.12.2015 року його оголошено в розшук; незаконно впливати на потерпілих та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційних скаргах:

- захисники підозрюваного ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вважають, що вищевказана ухвала суду є необґрунтованою та незаконною, винесена з грубим порушенням норм процесуального права. Просять змінити ухвалу слідчого судді від 03 грудня 2015 року, застосувавши до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх доводів посилаються на те, що стороною обвинувачення не подано жодного доказу тих обставин, на які вона посилається, і які б свідчили, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Вважають, що слідчим суддею, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 не були взяті до уваги вимоги, передбачені ст. 194 КПК України, зокрема щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень. Вказують, що слідчий суддя при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не врахував вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Зокрема зазначають, що в процесуально встановлений спосіб 24.11.15 року ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, ч.4 ст. 190 КК України, повідомлено не було. Підзахисному оголошено про підозру лише 2 грудня 2015 року. Тому до 2 грудня 2015 року він не мав процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, відносно нього не обирався запобіжний захід, яким би було встановлено обмеження щодо перетину державного кордону України. Також, у сторони захисту є сумніви щодо існування постанови про оголошення ОСОБА_7 в розшук, оскільки дану постанову, начебто винесено 2 грудня 2015 року і того ж дня йому оголошено про підозру та затримано. Однак, ОСОБА_7 не було вручено ні вказаної постанови про оголошення його в розшук, ні постанови на його затримання з метою приводу до суду. Крім того, вважають голослівним твердження сторони обвинувачення, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків, оскільки відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені 06 січня 2013 року щодо подій, які мали місце у 2006-2008 році, але впродовж дев`яти років ОСОБА_7 не впливав ні на свідків, ні на потерпілих.

Також вказують на те, що вони, як захисники ОСОБА_7 не були належним чином повідомлені про день та час розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 . Також їм не були вручені для ознайомлення та підготовки до захисту ні клопотання, ні матеріали, які обґрунтовують наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, під час розгляду даного клопотання прокурора судом не було роз`яснено їхні права як учасників провадження та право відводу складу суду, як і не було оголошено самого складу суду. В засіданні не перевірено та не підтверджено повноваження прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 та не долучено постанову про призначення прокурора у кримінальному провадженні.

- представник потерпілої ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_13 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 03.12.2015р. та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу у розмірі, який перевищує 300 розмірів мінімальної заробітної плати.

Вважає, що визначений в ухвалі слідчим суддею розмір застави для підозрюваного ОСОБА_7 належним чином не може забезпечити мету застосування запобіжного заходу, передбачену ч. 1 ст. 177 КІІК України та бути достатнім для виконання підозрюваним встановлених оскаржуваною ухвалою обов`язків, чим порушуються вимоги ч. 4 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КІІК України. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини щодо врахування при обранні розміру застави майнового стану підозрюваної особи та розміру майнової шкоди, в нанесенні якої підозрюється особа, вказує, що слідчим суддею допущено невідповідність розміру загальної майнової шкоди, завданої підозрюваним (майже 9 млн. грн.) та розміру застави 304500 грн.

В ході апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_7 та його захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та представник потерпілої ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_13 доводи апеляційних скарг підтримали.

Прокурор вважала, що підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а доводи апеляційних скарг не ґрунтуються на законі та обставинах кримінального провадження.

Дослідивши обставини справи, обговоривши доводи й мотиви апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а ухвалу слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно залишити без змін виходячи з наступного.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який не підлягає розширеному тлумаченню.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, ОСОБА_7 упродовж 2006-2008років, здійснюючи підприємницьку діяльність в сфері торгівлі нерухомістю, з метою наживи, в 2008 році отримав від гр. ОСОБА_10 105 тис. доларів США, для ніби-то придбання житла, однак отримані кошти привласнив. В подальшому він отримав від ОСОБА_10 для зберігання кошти в сумі 205 766 доларів США, які використав на власний розсуд та відмовився їх повертати. Крім того, в 2013 році, ОСОБА_7 , переслідуючи корисливі цілі, з метою заволодіння майном ОСОБА_12 , скориставшись її довірою, під час передачі їй в позику грошей в сумі 240 000 грн., змусив останню підписати угоду про розірвання договору про пайову участь в будівництві житлового будинку на користь його батька, ОСОБА_14 , заволодів майновими правами на квартиру ОСОБА_12 та її грошовими коштами в сумі 298 845, 40 грн.

Слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вагомість наявних доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, вказуючи на наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_7 кримінального правопорушення, безпідставно послався на дані витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформацію про перетин підозрюваним кордону України в жовтні 2001 року та повідомлення про неможливість виконання ухвали суду про привід підозрюваного, оскільки вищевказані документи не містять даних про ознаки злочину, а тільки підтверджують законність проведення досудового розслідування та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Разом з тим, до матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою долучені копії процесуальних документів, які в своїй сукупності доводять правильність висновків слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень.

Зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правпорушень підтверджується копіями протоколів допиту потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , зі змісту яких вбачається, що потерпілі прямо вказують на ОСОБА_7 , як на особу яка користуючись їх довірою незаконно заволоділа їх майном.

Колегія суддів враховує стадію на якій знаходиться досудове розслідування і те, що проведення досудового розслідування ускладнюється тим, що кримінальні правопорушення у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 були вчинені в 2008 році та 2013 році і з моменту їх вчинення пройшов доволі тривалий період часу.

Слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч.4 ст. 190 КК України 24.11.2015р. шляхом відправлення вищевказаного процесуального документа поштою рекомендованим листом на адресу реєстрації підозрюваного. Однак, під. час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, було встановлено, що фактично ОСОБА_7 був повідомлений про підозру 02.12.2015, після затримання. в порядку виконання ухвали суду про розшук. Таким чином, на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 було в установленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень.

В силу ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

При обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею дотримано вимог ст.ст. 176, 177, 183, 184, 194 КПК України.

Слідчий суддя обґрунтовано мотивував свій висновок про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором в клопотанні наведено переконливі дані про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та мотивовано чому інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий обґрунтовував тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочинів у вигляді позбавлення волі, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відповідно до вимог КПК України законно застосував запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням відповідного розміру застави.

Слідчий суддя обґрунтовано вказав на можливість обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

При вирішенні питання про альтернативний запобіжний захід у вигляді застави слідчий суддя обґрунтовано керувався вимогами ч. 5 ст. 182 КПК України, якою встановлені чіткі розміри застави,що дає можливість досягти мети запобіжного заходу без обмеження права на свободу та особисту недоторканність.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 щодо невідповідності розміру застави розміру загальної майнової шкоди, завданої підозрюваним ОСОБА_7 , оскільки визначений слідчим суддею розмір застави, відповідає вимогам закону, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків і не є завідомо непомірний для нього.

Слідчим суддею враховано майновий стан підозрюваного, розмір майнової шкоди , у заподіянні якої підозрюється ОСОБА_7 та можливість відповідних майнових стягнень.

Колегія суддів звертає увагу на те, що застава, внесена підозрюваним, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень а на підставі ст.170 КПК України на майно підозрюваного з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної злочинами, може бути накладений арешт.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляції захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 стосовно того, що вони не були належним чином повідомлені час розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , не отримали для ознайомлення та підготовки до захисту матеріали, які обґрунтовують наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, їм не були роз`яснені їх права і не було оголошено складу суду, оскільки в своїй апеляції вони не вказують яким чином вказані процесуальні порушення вплинули на правильність та законність прийнятого судом рішення про обрання запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що доводи захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_7 не були вручені копії постанов про оголошення його в розшук та затримання з метою приводу до суду,не відповідають вимогам закону і не можуть бути підставою для скасування ухвали суду про обрання запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст.177,178,183,184,376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2015 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000058 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4