Справа № 362/1327/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/13/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 19.01.2016

УХВАЛА
Іменем України
«19» січня 2016 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

при секретарях ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

за участю прокурорів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

представника неповнолітнього ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_19 та обвинуваченого ОСОБА_20 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2015 року, за яким

ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працює неофіційно, раніше судимого 29.11.2012 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання: за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності; за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за даним вироком за сукупністю злочинів визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточне покарання за сукупністю вироків визначено у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності.

За ст. 257 та 304 КК України виправдано.

ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Шостка Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , не працює, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності.

За ст. 257 КК України виправдано.

ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Миколаївка, Тарутинський район, Одеська область, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 , учень КВПТУ залізничного транспорту, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

За ст. 257 КК України виправдано.

ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Веряця Виноградівського району Закарпатської області, працює неофіційно, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.

За ст. 257 КК України виправдано.

ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Фастів Київської області, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , учень КВПТУ залізничного транспорту, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

За ст. 257 КК України виправдано.

Колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно з вироком, ОСОБА_26 , будучи раніше судимим 29.11.2012 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі , на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисні злочини.

Так, 18.12.2012 року ОСОБА_26 , перебуваючи разом з ОСОБА_20 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 за місцем свого тимчасового проживання в АДРЕСА_2 , спонукав останніх до вчинення злочину шляхом розповіді про легкість та доступність збагачення злочинним шляхом, а саме: розбійного нападу на ТОВ «Термокомплекс», де він раніше працював, маючи відомості про охорону вказаного підприємства та місце зберігання матеріальних цінностей, які повідомив вказаним особам , запевнивши їх в наявності на вказаному підприємстві значної суми грошей та можливості отримання матеріальних благ. Отримавши згоду останніх, вступив з ними в злочинну змову, при чому за згодою останніх, ОСОБА_26 не повинен був приймати безпосередню участь у вчиненні злочину з причин унеможливити його впізнання працівниками товариства та викриття злочину, ставши, таким чином співучасником злочину як пособник.

ОСОБА_28 забезпечив своїх спільників необхідними засобами для вчинення розбійного нападу, оскільки в його розпорядженні перебували необхідні для забезпечення розбійного нападу предмети: карабін «АКМС-МФ»№ НОМЕР_1 , патрони, калібру 7,62 мм в кількості 70 шт., маски для приховання обличчя, кайданки та пневматичний пістолет «Корнет иж-671» № НОМЕР_2 , калібру 4,5 мм, які незаконно зберігалися на горищі його будинку АДРЕСА_4 , і які ОСОБА_28 разом з ОСОБА_27 незаконно перенесли з будинку АДРЕСА_4

Підготувавшись до вчинення розбійного нападу, будучи забезпеченими всім необхідним для вчинення злочину та реалізації своїх злочинних намірів, при цьому ОСОБА_20 і ОСОБА_27 взяли ножі, ОСОБА_28 - автомат і наручники, ОСОБА_29 - пневматичний пістолет. 19.12.2012 року приблизно о 01.год.30 хв. ОСОБА_20 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 прибули до охоронюваної території ТОВ «Термокомплекс» за адресою : Київська область, м. Фастів, вул. Гусєва 27 А, де , з метою попередження викриття їх протиправної діяльності та уникнення передбаченої законом відповідальності і побоюючись бути викритими в подальшому, використали під час вчинення злочину маски та рукавички. При цьому ОСОБА_28 , маючи при собі карабін «АКМС-МФ»№ В1021092, переліз через паркан огорожі охоронюваної території ТОВ «Термокомплекс», де через незачинені двері проник у приміщення охорони. З метою забезпечення безперешкодного доступу до приміщення виробничого цеху та офісних приміщень іншими учасниками злочинної групи, погрожуючи застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров,я особи шляхом наведення зброї на охоронця ОСОБА_30 , який перебував у закритому приміщенні поста охорони, наказав йому відчинити двері.

ОСОБА_31 , усвідомлюючи реальну небезпеку для свого життя та здоров`я, побоюючись за своє життя, був змушений підкоритися незаконним вимогам ОСОБА_28 та відчинив двері до приміщення поста охорони , після чого до нього проникли ОСОБА_20 , ОСОБА_29 та ОСОБА_27 , які з метою унеможливити здійснення будь-якої протидії з боку охоронника , наділи йому на руки кайданки та вирвали телефонний дріт з місця його кріплення, щоб позбавити ОСОБА_30 можливості викликати допомогу.

В подальшому, ОСОБА_28 наказав ОСОБА_32 віддати їм ключі від виробничого цеху ТОВ «Термокомплекс», після чого наказали ОСОБА_32 провести їх до виробничого цеху товариства, і останній, побоюючись за своє життя, виконав наданий наказ.

Після чого ОСОБА_20 , ОСОБА_29 , ОСОБА_28 та ОСОБА_27 проникли в приміщення виробничого цеху ТОВ «Термокомплекс», де ОСОБА_27 в приміщенні роздягальні ізолював охоронника, а інші піднялись на другий поверх, де внаслідок пошкодження шляхом вибиття ОСОБА_20 вхідних дверей, проникли в кабінет директора товариства, звідки викрали металевий сейф, вартістю 1411,21 грн., всередині якого знаходився кабель, який не представляє матеріальної цінності, і ноутбук «Acer-AS7520G», вартістю 5 687,50 грн., після чого завели охоронника на пост охорони та, зв`язавши йому руки та ноги липкою стрічкою, з місця події зникли, отримавши можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд. Зброю, використану під час розбійного нападу на підприємство, яку нападники залишили за адресою : м. Фастів , вул. Лягнасова 33, ОСОБА_26 , якого повідомили про результати розбійного нападу на підприємство, переховав за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , виконавши свою роль співучасника злочину як пособника, приховавши засоби вчинення злочину.

Крім того, продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_26 22.12.2012 року, перебуваючи разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_29 за місцем свого тимчасового проживання в АДРЕСА_2 , вступив з останніми в злочинну змову з метою розбійного нападу, запропонувавши вчинити напад на приватний будинок. О 05 год.10 хв. 22.12.2012 року, ОСОБА_20 ,. озброївшись карабіном, ОСОБА_29 - пневматичним пістолетом, а ОСОБА_26 - ножем, прибули до будинку ОСОБА_33 за адресою: АДРЕСА_7 , де через незамкнені вхідні двері проникли всередину вказаного будинку та, застосовуючи фізичне насильство до ОСОБА_33 , яке виразилось у нанесенні ОСОБА_29 удару руків`ям пневматичного пістолету «Корнет иж-671» № НОМЕР_2 по голові останнього, а ОСОБА_20 , погрожуючи карабіном марки «АКМС- МФ» № В1 021092, відкрито заволоділи майном ОСОБА_33 , а саме: мобільним телефоном «Nokia L 206», вартістю 800 грн. із сім-картою мобільного оператора «Life», вартістю 15 грн., який ОСОБА_26 вихопив з руки ОСОБА_33 та поклав до кишені свого одягу, після чого, переконавшись у відсутності у останнього грошових коштів чи інших цінностей з місця скоєння злочину зникли з викраденим та розпорядились ним на свій розсуд. В результаті злочинних дій потерпілому ОСОБА_34 було завдано матеріальних збитків на загальну суму 815 грн. Крім того, згідно висновку судово-медичної експертизи №9 від 25.01.2013 року ОСОБА_34 спричинені тілесні ушкодження у виді синця навколо лівого ока і рани на лобі зліва, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров,я.

Крім того, 19.12. і 22.12 2012 року під час скоєння розбійних нападів, для досягнення спільної злочинної мети, полегшення вчинення нападів і подолання можливого опору зі сторони потерпілих, ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_20 , ОСОБА_28 і ОСОБА_29 використовували вогнепальну зброю, а саме: карабін «АКМС МФ», калібру 7,62 мм № НОМЕР_1 та бойові припаси до нього, а також пневматичний газобалонний багатозарядний пістолет моделі «Корнет иж-671» № НОМЕР_2 , калібру 4,5 мм., якими їх забезпечив ОСОБА_28 , оскільки вони зберігались на горищі будинку АДРЕСА_4 за місцем проживання ОСОБА_28 , незаконно перенісши разом з ОСОБА_27 її за місцем тимчасового проживання ОСОБА_26 на АДРЕСА_2 , а ОСОБА_20 підготував вказану зброю для використання і остання була використана при розбійних нападах на ТОВ «Термокомплекс» та будинок ОСОБА_35 .

Після вчинення розбійного нападу на ТОВ «Термокомплекс», ОСОБА_28 незаконно передав вогнепальну зброю - карабін «АКМС- МФ» № НОМЕР_1 , калібру 7,62 мм та бойові припаси до нього ОСОБА_26 для того, щоб останній сховав вказану зброю в будинку АДРЕСА_8 , що він і зробив, тим самим незаконно придбав, переніс та почав зберігати вогнепальну зброю та боєприпаси без передбаченого законом дозволу. ОСОБА_20 , в свою чергу, після розбійного нападу на ОСОБА_33 незаконно передав вогнепальну зброю - карабін «АКМС- МФ № В1 021092» , калібру 7,62 мм та бойові припаси до нього ОСОБА_26 для того, щоб останній сховав вказану зброю в будинку АДРЕСА_2 , що той і зробив, тим самим незаконно придбав, переніс та почав зберігати вогнепальну зброю та боєприпаси без передбаченого законом дозволу.

22.12.2012 в період часу з 18 год.15 хв. до 20 год. 30 хв. працівниками міліції під час проведення обшуку будинку АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_26 виявлено та вилучено - карабін «АКМС- МФ № В1 021092» , калібру 7,62 мм з трьома магазинами, спорядженими бойовими припасами у кількості 70 шт.

Згідно висновку експерта №35 ВКД від 21.01.2013 року наданий на дослідження предмет, схожий на карабін, являється мисливською нарізною вогнепальною зброєю, саморядним нарізним карабіном «АКМС- МФ» № НОМЕР_1 , калібру 7,62 мм, виготовлений заводським способом, придатний до стрільби. Предмет, схожий на пістолет, є пневматичним газобалонним багатозарядним пістолетом не бойового призначення моделі «Корнет иж-671» № НОМЕР_2 , калібру 4,5 мм. Надані на дослідження сімдесят предметів , являються бойовими припасами калібру 7,62х39 мм до автоматів Калашнікова, ручних кулеметів та інших зразків бойової зброї відповідного калібру, а 56 являються боєприпасами калібру 7,62 х39 мм до мисливської нарізної зброї відповідного калібру.

Не погоджуючись з даним вироком, прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_19 та обвинуваченим ОСОБА_20 подано апеляційні скарги, в яких вони просять:

-прокурор вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок, яким: 1) ОСОБА_26 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, за ч. 3 ст. 187 КК України 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, за ч. 1 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточне покарання за сукупністю вироків визначити у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності; 2) ОСОБА_20 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання за ч. 3 ст. 187 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, за ч. 1 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності; 3) ОСОБА_27 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання за ч. 3 ст. 187 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, за ч. 1 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності; 4) ОСОБА_28 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання за ч. 3 ст. 187 КК України 7 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 1 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна; 5) ОСОБА_29 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання за ч. 3 ст. 187 КК України 7 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 1 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. В решті вирок апелянт просить залишити без змін. Апелянт вказує, що суд, при призначенні покарання, не в повній мірі врахував тяжкість вчинених злочинів, а щире каяття обвинувачених у скоєнні ними злочинів є формальним та нічим не підтвердженим. Що ж до визнання вини, то на думку апелянта, воно викликане вагою доказів та його необхідно розцінювати, як намагання уникнути більш тяжкого покарання. Апелянт наголошує на тому, що обвинувачені вчинили умисний особливо тяжкий злочин, пов`язаний з насильством чи з погрозою застосуванням насильства небезпечним для життя та здоров`я потерпілих. Крім цього, вказує, що суд 1-ї інстанції призначив покарання обвинуваченим ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_27 із застосуванням ст. 69 КК України без наявності на те підстав та не навів обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого особливо тяжкого злочину.

-обвинувачений ОСОБА_20 змінити вирок в частині призначеного йому покарання у зв`язку з тяжкістю призначеного покарання та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Апелянт вказує, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його особі, а призначаючи покарання, суд залишив поза увагою та не врахував пом`якшуючі обставини, а саме: скоєння злочину у зв`язку зі збігом тяжких обставин; перебування на утриманні матері та молодшої сестри; позитивна поведінка до скоєння злочинів; відсутність тяжких наслідків; молодий вік та те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.

В запереченнях обвинувачений ОСОБА_28 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого ОСОБА_20 в підтримку поданої апеляційної скарги, виступи захисників та обвинувачених, законного представника, яки заперечували проти задоволення скарги прокурора, та просили задовольнити скаргу ОСОБА_20 , звернення всіх обвинувачених до суду в судових дебатах та з останнім словом, апеляційний суд, обговоривши доводи скарг та вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Висновки суду 1-ї інстанції про доведеність вини обвинувачених ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, які достатньо викладені у вироку та їм дана належна оцінка, та ніким вони не оспорюються.

Дії обвинувачених за ч. 3 ст. 187 та ч. 1 ст. 263 КК України, а по епізоду розбійного нападу на ТОВ «Термокомплекс» дії ОСОБА_26 додатково за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України, судом кваліфіковані вірно.

Призначаючи винним покарання, суд 1-ї інстанції врахував ступінь тяжкості скоєних злочинів, що відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких і особливо тяжких злочинів, обставини їх вчинення, характер діяння, мотив, дані про особи обвинувачених, наявність пом`якшуючих обставин для кожного з обвинувачених, відсутність обтяжуючих обставин для обвинувачених ОСОБА_27 , ОСОБА_20 , ОСОБА_28 і ОСОБА_29 і наявність обтяжуючої обставини для обвинуваченого ОСОБА_26 , а саме рецидив злочину, а також роль і конкретну участь кожного з них у скоєнні злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання кожного з обвинувачених визнано їх щире каяття, обвинувачених ОСОБА_28 і ОСОБА_29 скоєння злочинів в неповнолітньому віці, обвинувачених ОСОБА_28 і ОСОБА_27 вчинення злочину вперше.

Приймаючи до уваги те, що покарання повинно бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, суд 1-ї інстанції дійшов до вірного висновку про необхідність призначення ОСОБА_26 та ОСОБА_20 мінімального покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкціями ч. 3 ст. 187 та ч. 1 ст. 263 КК України, застосувавши до обвинувачених додаткову міру покарання у виді конфіскації всього майна, що належить їм на праві особистої власності.

Що ж стосується призначеного обвинуваченим ОСОБА_27 , ОСОБА_28 і ОСОБА_29 покарання, то колегія суддів погоджується з рішенням суду 1-ї інстанції про можливість застосування до них ст. 69 КК України, оскільки своє рішення в цій частині суд ретельно обґрунтував, посилаючись на встановлені під час розгляду справи обставини.

Свої висновки щодо обраного кожному з обвинувачених покарання суд 1-ї інстанції детально мотивував, навівши всі обставини, яки впливають на прийняте рішення. При цьому, всупереч вказаному в скарзі прокурором, судом наведено декілька пом`якшуючих обставин, а саме: щире каяття всіх обвинувачених, ОСОБА_29 та ОСОБА_28 на момент скоєння злочинів були неповнолітніми, та скоїли злочини вперше, потерпілий претензій до них не має, та не наполягав на суворому покаранні. Саме з урахуванням всіх наведених вище обставин в їх сукупності, суд 1-ї інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України призначив винним покарання, яке колегія суддів вважає справедливим, а тому не знаходить підстав для зміни або скасування вироку в частині призначеного покарання обвинуваченим, у зв`язку з чим приходить до переконання про необхідність залишення апеляційних скарг без задоволення.

Обвинувачені ОСОБА_27 та ОСОБА_29 при розгляді справи в Апеляційному суді подали клопотання щодо перерахування їм строку відбування покарання у відповідності до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». Розглянувши їх, колегія суддів залишає їх без задоволення на даний час, оскільки ст. 2 Перехідних положень даного Закону встановлює, що «цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю», а згідно ст. 532 КПК України, судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Таким чином, вирок стосовно даних осіб набирає законної сили вже після набрання чинності цим Законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Київської області,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_19 та обвинуваченого ОСОБА_20 залишити без задоволення, а вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2015 року стосовно ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 без зміни.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ