справа №619/629/16-к
провадження №1-кп/619/160/16
ВИРОК
іменем України

22 лютого 2016 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
потерпілогоОСОБА_4
обвинуваченогоОСОБА_5
захисникаОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000827 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, працюючого приватним підприємцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

установив
16 жовтня 2015 року у темний час доби приблизно о 01 год. 30 хв. ОСОБА_5 керував технічно справним автомобілем «Івеко-Єврокарго» р/н НОМЕР_1 , на якому рухався в сел. Мала Данилівка по автодорозі «Харків-Золочів-КПП Олександрівка», зі сторони м. Харкова в напрямку м. Дергачі в Харківській області зі швидкістю 65 км/год, яка значно перевищувала швидкість руху у населених пунктах, чим порушив вимоги п.12.2 та п.12.4 Правил дорожнього руху України, згідно яких: п.12.2 «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», п.12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год». Продовжуючи рух по вказаній автодорозі водій ОСОБА_5 , при під`їзді до 11 км+800м був засліплений світлом фар зустрічного автомобіля, при цьому не прийняв мір до зменшення швидкості, до такої щоб не перевищувала небезпечну аж до зупинки керованого ним автомобіля, чим порушив п.12.3 та п.19.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких: п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», п.19.3 «У разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення». В результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який стояв на смузі його руху. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи №349/15 від 04.11.2015 року, отримав тяжкі тілесні ушкодження, а саме закриту черепно-мозкову травму у формі забиття головного мозку з формуванням масивного крововиливу і виливом крові в шлуночки мозку, а також поєднаної торакальної абдомінальної травми, хребтової травми та травми тазу з розривом лівої легені, печінки, селезінки, з виливом крові у плевральну та черевну порожнини, від чого наступила смерть.
Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 виразилося в тому, що він, керуючи транспортним засобом під час руху в темний час доби по населеному пункту рухався зі швидкістю 65 км/год., яка перевищувала швидкість дозволену для його руху по населеному пункту, та не надавала можливості своєчасно виявити небезпеку та реагувати на неї, а також при засліпленні продовжував рухатись не приймаючи мір до зупинки автомобіля, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який стояв на смузі його руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження від яких настала смерть останнього.
Дії водія ОСОБА_5 згідно висновку автотехнічної експертизи №955/15 від 24.12.2015 року перебувають у причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище.

Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вище зазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_5 суд враховує щире каяття, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Відшкодування шкоди та відсутність претензій потерпілого ОСОБА_4 , дружини загиблого ОСОБА_8 , матері загиблого ОСОБА_9 , брата загиблого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується відповідною заявою.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.66 КК України, добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 .

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено .

Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його наслідки, відсутність претензій потерпілого до обвинуваченого, а також дані про особу обвинуваченого.

Також при призначенні покарання суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені в п.20 постанови №14 від 23.12.2005 року, згідно яких суди повинні враховувати не лише наслідки, які настали від злочину, але і характер і мотиви допущених особою порушень безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, його відношення до цих порушень і поведінка після скоєння злочину, провину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх і так далі), а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, і особу винного.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті з позбавленням права керування транспортними засобами.

Враховуючи ступінь і характер суспільно-небезпечного діяння, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, суд прийшов до висновку про звільнення від відбування основного покарання з іспитовим строком та застосовує ст.75 КК України. На період іспитового строку суд покладає на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Під час досудового розслідування у відношенні ОСОБА_5 слідчим суддею запобіжний захід не обирався.

З урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 377 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ст.ст.124, 126 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення в НДЕКЦ при ГУ МВС України в Харківській області експертизи №955/15 від 24.12.2015 року у розмірі 736,56 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1