П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

пр-ка потерпілої ОСОБА_5 ,

пр-ка позивача ОСОБА_6 ,

пр-ка цивільного відповідача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Сирниці Овруцького району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Тургай Джангильдинського району, Казахстан, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого машиністом екскаватора в АК «Київенерго», зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Органами досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що 01.09.2003 року приблизно о 15 годині 15 хвилин керував технічно-несправним екскаватором «ЕО 2 621 В-3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який буксирував за допомогою гнучкого зчеплення технічно-справний екскаватор «ЕО 2621 В-3», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , рухаючись по вулиці Електриків зі сторони Московського мосту в напрямку вулиці Костянтинівської в місті Києві, приблизно зі швидкістю 15 км/год.

Наближаючись до в`їзду на станцію теплопостачання №2 акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго», розташованої по вулиці Електриків, 14, в місті Києві, ОСОБА_9 виконав маневр перестроювання з правої смуги в ліву смугу руху. На даний маневр ОСОБА_8 також виконав маневр перестроювання з правої в ліву смуги руху, під час чого допустив порушення Правил дорожнього руху України, а саме не виконав вимог:

- п. 1.3 Правил дорожнього руху України (Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими);

- п. 1.5 Правил дорожнього руху України (Дія або бездіяльність часників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальної шкоди...) ;

- п. 2.3 Правил дорожнього руху України (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: - підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, правильно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі);

п. 10.1 Правил дорожнього руху України (Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.);

п. 10.3 Правил дорожнього руху України (У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися...) .

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_8 виразилися в тому, що він, керуючи технічно-несправним екскаватором «ЕО 2621 В-3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 « НОМЕР_3 », який буксирував за допомогою гнучкого зчеплення технічно-справний екскаватор «ЕО 2621 В-3», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , перед початком маневру перестроювання з правої смуги в ліву смугу руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу автомобілю «МЕRSEDES-300», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_10 , що рухався в попутному напрямку руху по тій смузі на яку він мав намір перестроїтись.

Внаслідок чого ОСОБА_10 , рухаючись по вулиці Електриків зі сторони Московського мосту в напрямку вулиці Костянтинівської в м. Києві в лівій смузі руху, раптово опинившись в обстановці, яку своїми діями створив ОСОБА_8 , виконав маневр екстреного гальмування з послідуючим відворотом керма ліворуч, з метою уникнення зіткнення керованого автомобіля з екскаватором «ЕО 2621 В-3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням машиніста ОСОБА_8 .

В результаті чого відбувся виїзд автомобіля «МЕRSEDES-300», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_10 на зустрічну смугу руху, де в послідуючому відбулось зіткнення передньої частини зазначеного автомобіля з передньої частиною автомобіля «ТОYОТА RAV 4», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався в лівій смузі руху по вулиці Електриків зі сторони вулиці Костянтинівської в напрямку вулиці Набережно-Рибальської. Після чого відбулось зіткнення автомобіля «МЕRSEDES-300», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_10 з екскаватором «ЕО 2621 В-3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням машиніста ОСОБА_8 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_11 отримала, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №42 від 12.03.2004 року тілесні ушкодження у виді: «черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку середнього ступеню тяжкості з лівобічною пірамідною недостатністю; контузія очних яблук у вигляді концентричної зміни полів зору, порушення сутінкового зору, спазму акомодації, ангіоспазму сітківки обох очей, які не супроводжувались явищами, загрозливими для життя, але викликали розлад здоров`я потерпілої на термін понад 21 день, то вони відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Травма шийного відділу хребта, що зумовила необхідність оперативного втручання в зв`язку з протрузією диску С-3-С4, С4-С5 протікала на тілі існуючої патології у вигляді остеохондрозу і тому згідно з п.4.7. Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 від 17.01.1995 року не може враховуватись при визначенні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень»; а також згідно висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи №114 від 18.11.2004 року тілесні ушкодження у вигляді: «черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку легкого ступеня з субарахноїдальним крововиливом, яка супроводжувалась розвитком оптохіазмального арахноїдиту, що підтверджено об`єктивною симптоматикою, клініко-лабораторними та інструментальними дослідженнями. Ця травма могла виникнути у строк та при обставинах вказаних у постанові. Забої м`яких тканин обличчя, шиї, лівого плеча та лівого стегна через відсутність їх морфологічного опису в наданій історії хвороби, не можуть бути враховані, відповідно до Примітки до п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», при встановленні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Крім того, після подій 01.09.2003 року у ОСОБА_11 мало місце загострення хронічної хвороби хребта у вигляді остеохондрозу з явністю гриж СЗ-4, С4-5, якою вона страждала раніше, що викликало необхідність оперативного втручання. Ця обставина, згідно п.п. 4.7. згаданих «Правил...» не може бути врахована при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Отже отримана ОСОБА_11 черепно-мозкова травма привела до тривалого (більше 21 дня) розладу здоров`я і тому відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості».

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В свою чергу, ОСОБА_12 обвинувачується в тому, що він 01.09.2003 року приблизно о 15 годині 15 хвилин, керуючи технічно-справним екскаватором «ЕО 2621 В-3», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював буксирування за допомогою гнучкого зчеплення технічно-несправного екскаватора «ЕО 2621 3-3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що рухався під керування машиніста ОСОБА_8 , направляючись по вулиці Електриків зі сторони Московського мосту в напрямку вулиці Костянтинівської в місті Києві, приблизно зі швидкістю 15 км/год.

Наближаючись до в`їзду на станцію теплопостачання №2 акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго», розташованої по вулиці Електриків,14, в місті Києві, ОСОБА_9 виконав маневр перестроювання з правої смуги в ліву смугу руху під час чого допустив порушення Правил дорожнього руху України, а саме не виконав вимог:

- п. 1.3 Правил дорожнього руху України (Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими);

- п. 1.5 Правил дорожнього руху України (Дія або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальної шкоди...) ;

- п. 2.3 Правил дорожнього руху України (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: - підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, правильно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі);

- п. 10.1 Правил дорожнього руху України (Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.);

- п. 10.3 Правил дорожнього руху України (У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися...) .

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_9 виразилися в тому, що він, керуючи технічно-справним екскаватором «ЕО 2621 В-3», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та буксируючи за допомогою гнучкого зчеплення технічно-несправний екскаватор «ЕО 2621 В-3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням машиніста ОСОБА_8 , перед початком маневру перестроювання з правої смуги в ліву смугу руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу автомобілю «МЕRSEDES-300», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_10 , що рухався в попутному напрямку руху по тій смузі на яку він мав намір перестроїтись.

Внаслідок чого ОСОБА_10 , рухаючись по вулиці Електриків зі сторони Московського мосту в напрямку вулиці Костянтинівської в м. Києві в лівій смузі руху, раптово опинившись в обстановці, яку своїми діями створив ОСОБА_9 , виконав маневр екстреного гальмування з послідуючим відворотом керма ліворуч, з метою уникнення зіткнення керованого автомобіля з екскаватором «ЕО 2621 В-3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням машиніста ОСОБА_8 .

В результаті чого відбувся виїзд автомобіля «МЕRSEDES-300», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_10 на зустрічну смугу руху, де в послідуючому відбулось зіткнення передньої частини зазначеного автомобіля з передньої частиною автомобіля «ТОYОТА RАV 4», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався в лівій смузі руху по вулиці Електриків зі сторони вулиці Костянтинівської в напрямку вулиці Набережно-Рибальської. Після чого відбулось зіткнення автомобіля «МЕRSEDES-300», державний реєстрацій номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_10 з екскаватором «ЕО 2621 5-3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням машиніста ОСОБА_8 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_11 отримала, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №42 віл 12.03.2004 року тілесні ушкодження у вигляді: «черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку середнього ступеню тяжкості з лівобічною пірамідною недостатністю; контузія очних яблук у вигляді концентричної зміни полів зору, порушення сутінкового зору, спазму акомодації, ангіоспазму сітківки обох очей, які не супроводжувались явищами, загрозливими для життя, але викликали розлад здоров`я потерпілої на термін понад 21 день, то вони відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Травма шийного відділу хребта, що зумовила необхідність оперативного втручання в зв`язку з протрузією диску С-3-С4, С4-С5 протікала на тілі існуючої патології у вигляді остеохондрозу і тому згідно з п.4.7. Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 від 17.01.1995 року не може враховуватись при визначенні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень»; а також згідно висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи №114 від 18.11.2004 року тілесні ушкодження у вигляді: «черепно-мозкова травма у вигляді рабою головного мозку легкого ступеня з субарахноїдальним крововиливом, яка супроводжувалась розвитком оптохіазмального арахноїдиту, що підтверджено об`єктивною симптоматикою, клініко-лабораторними та інструментальними дослідженнями. Ця травма могла виникнути у строк та при обставинах вказаних у постанові. Забої м`яких тканин обличчя, шиї, лівого плеча та лівого стегна через відсутність їх морфологічного опису в наданій історії хвороби, не можуть бути враховані, відповідно до Примітки до п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», при встановленні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Крім того, після подій 01.09.2003 року у ОСОБА_11 мало місце загострення хронічної хвороби хребта у вигляді остеохондрозу з наявністю гриж СЗ-4, С4-5, якою вона страждала раніше, що викликало необхідність оперативного втручання. Ця обставина, згідно п.п. 4.7. згаданих «Правил...» не може бути врахована при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Отже отримана ОСОБА_11 черепно-мозкова травма привела до тривалого (більше 21 дня) розладу здоров`я і тому відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості».

Порушення водієм ОСОБА_9 вимог п.п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У судовому засіданні підсудні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вину не визнали, повністю заперечивши факт вчинення ними інкримінуємого їм злочину.

Під час судового розгляду захисник підсудного ОСОБА_8 ОСОБА_4 заявив клопотання про направлення даної справи на додаткове розслідування із мотивів неправильності та неповноти проведеного досудового слідства.

Прокурор, представники потерпілої та позивача заперечували щодо задоволення заявленого клопотання як передчасного та необґрунтованого, підсудний ОСОБА_9 і представник відповідача підтримали думку захисника та просили направити справу на додаткове розслідування з метою усунення виявлених порушень.

Заслухавши заявлене клопотання, думку учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дану справу необхідно направити на додаткове розслідування із мотивів неправильності та неповноти досудового слідства з наступних підстав.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 11.02.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування" повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Так, в ході судового слідства виникли сумніви щодо психічного здоров`я підсудного ОСОБА_8 . Зокрема, безпосередньо заслухавши в судовому засіданні підсудного, суд звертає увагу на особливості його поведінки, висловлювань, імпульсивність, загальний рівень сприйняття конкретних обставин, деякі інші риси характеру поведінки і мотивації дій. На думку суду, ці характерні риси підсудного викликають сумнів щодо його психічного стану.

Проте органом досудового слідства не були виконані вимоги ч.3 ст.76 КПК України 1960 року про обов`язкове призначення експертизи для визначення психічного стану підозрюваного або обвинуваченого при наявності в справі даних, які викликають сумніви щодо його осудності, що потягло за собою порушення вимог ст.22 КПК України 1960 року стосовно всебічності, повноти і об`єктивності дослідження обставин справи в частині встановлення особи обвинуваченого ОСОБА_8 . На думку суду, орган досудового слідства не був позбавлений можливості встановити такі дані під час проведення слідчих дій з обвинуваченим ОСОБА_8 , незважаючи на відсутність їх прямого документального підтвердження.

Як результат, ОСОБА_8 без наявності будь-яких поважних причин, не пояснюючи мотивацію своїх дій, тривалий час не з`являється у судові засідання. З даного приводу, починаючи з 26.09.2013 року, суд неодноразово ухвалював рішення про примусовий привід у судове засідання ОСОБА_8 , проте постанови суду не виконані, у тому числі, у зв`язку з його неадекватною реакцією на ці рішення, формальним відношенням до своїх обов`язків працівниками міліції та у подальшому відсутністю підсудного за місцем проживання.

За даних обставин, 23.07.2014 року суд в порядку ст.315-1 КПК України 1960 року надав судове доручення слідчому відділу Подільського РУ ГУ МВС України в місті Києві провести відповідні слідчі дії та інші необхідні заходи щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 , зобов`язавши слідчий орган допитати родичів, сусідів, колег по роботі про місце перебування підсудного, витребувати інформацію про притягнення його до кримінальної відповідальності, затримання, перетину державного кордону України, перебування в лікувальних закладах тощо.

Проте постанову суду не було виконано та 07.11.2014 року оголошено розшук ОСОБА_8 .

У грудні 2014 року місцезнаходження підсудного було встановлено, але в судові засідання останній відмовився з`являтися.

Як наслідок, суд, намагаючись забезпечити явку підсудного у судові засідання, неодноразово постановляв здійснити його привід та повторно 10.06.2015 року в порядку ст.315-1 КПК України 1960 року надав судове доручення слідчому відділу Подільського РУ ГУ МВС України в місті Києві провести відповідні слідчі дії та інші необхідні заходи щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 , вдруге зобов`язавши слідчий орган допитати родичів, сусідів, колег по роботі про місце перебування підсудного, витребувати інформацію про притягнення його до кримінальної відповідальності, затримання, перетину державного кордону України, перебування в лікувальних закладах тощо.

В результаті неналежного відношення працівниками міліції до виконання своїх службових обов`язків на теперішній час судове доручення не виконано та жодних перелічених вище слідчих дій щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 не здійснено, оскільки складені належним чином відповідні процесуальні документи суду не надані.

Слід зазначити, що, зважаючи на постійне невиконання працівниками міліції рішень суду, на адресу керівництва міліції та прокуратури неодноразово (більше десяти разів) направлялись окремі постанови, але належного реагування отримано не було.

Згідно ч.1 ст.262 КПК України 1960 року розгляд справи в засіданні суду першої інстанції відбувається з участю підсудного, явка якого до суду є обов`язковою.

На теперішній час у відсутність підсудного суд позбавлений можливості проводити судовий розгляд та приймати необхідні під час нього процесуальні рішення та як наслідок остаточне рішення в справі.

Згідно ч.1 ст. 281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

Як зазначалось вище, суд, з метою усунення виявлених недоліків досудового слідства під час судового розгляду справи вжив передбачених законом вичерпних заходів щодо забезпечення явки підсудного у судові засідання, які внаслідок самоусунення працівниками міліції від виконання своїх службових обов`язків не виконані.

Отже, враховуючи, що для усунення допущеної неповноти та неправильності досудового слідства необхідно виконання дій, які неможливо провести в умовах специфіки судового розгляду, а також те, що суд зробив все можливе для усунення виявлених недоліків, дану справу необхідно повернути для проведення додаткового розслідування.

В процесі проведення додаткового розслідування необхідно встановити місцезнаходження підсудного ОСОБА_8 та для визначення його психічного стану провести відповідну експертизу, після чого, з урахуванням зібраних у справі даних, перевіривши всі докази та доводи захисту, вирішити питання про пред`явлення обвинувачення винній особі, виконати інші слідчі дії, направлені на всебічне, повне та об`єктивне розслідування справи.

Одночасно суд вважає, що на даний час виділення справи відносно ОСОБА_8 неможливе, оскільки це може негативно відбитися на всебічності, повноті і об`єктивності дослідження обставин справи, правильного визначення ролі і ступеня вини кожного з учасників, а також призвести до більш тривалого її вирішення.

Приймаючи до уваги, що дана кримінальна справа надійшла до суду з обвинувальним висновком до дня набрання чинності КПК України, суд при прийнятті рішення керується положеннями КПК України 1960 року відповідно до п.11 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України.

Керуючись ст.ст. 281, 296 КПК України 1960 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України повернути прокурору Подільського району міста Києва для організації проведення додаткового розслідування.

В процесі проведення додаткового розслідування виконати зазначені вище вказівки суду та інші дії, направлені на всебічне, повне та об`єктивне розслідування кримінальної справи.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

На постанову до апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва може бути подано апеляцію протягом 7 діб із моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1