Справа № 346/5288/15-к
Провадження № 11-кп/779/66/2016
Категорія ч.1 ст.121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_9 , на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2015 року, по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Коломия, зареєстрований в АДРЕСА_1 та мешканець АДРЕСА_2 , українець, з середньо-спеціальною освітою, одружений, раніше не судимий, громадянин України,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст. 121 КК із застосуванням ст.69 цього ж Кодексу на 2 (два) роки позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено попередньо обраний тримання під вартою.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 4 514, 88 (чотири тисячі п`ятсот чотирнадцять) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок витрат за проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він 21.09.2015 року, приблизно о 12 год. 30 хв. прийшов по місцю свого спільного проживання із ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_2 , та з метою нанесення останній тілесних ушкоджень, заздалегідь підготував для цього два кухонних ножа. Перебуваючи на порозі вказаного домогосподарства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний намір спрямований на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, витягнув з кишені спортивної куртки кухонний ніж, яким наніс останній декілька ударів в ділянку шиї, лівого передпліччя та живота, чим спричинив їй тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 311/293-а від 18 листопада 2015 року відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.

У своїх апеляційних скаргах (далі АС) прокурор та потерпіла покликаються на незаконність та необґрунтованість вироку суду щодо ОСОБА_7 з підстав неправильного застосування кримінального закону та невідповідності призначеного обвинуваченому покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м`якості.

Просять вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 суворіше покарання за ч.1 ст.121 КК, а саме 5 (п`ять) років та 6 (шість) місяців позбавлення волі.

В запереченні на АС прокурора та потерпілої ОСОБА_9 захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає вирок щодо свого підзахисного законним і обґрунтованим, оскільки суд повністю врахував тяжкість вчиненого його підзахисним злочину, дані про його особу, а тому призначене обвинуваченому покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, а також, є законним, справедливим і достатнім для його виправлення. Також зазначив, що Коломийський міськрайонний суд справедливо застосував до ОСОБА_7 положення ст. 69 КК, призначивши йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкцією ст. 121 ч.1 КК у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Просить АС залишити без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_7 без зміни.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому. Просить колегію суддів врахувати відсутність цивільного позову, оскільки він добровільно повністю відшкодував завдану шкоду потерпілій, вперше притягається до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, його пенсійний вік, і незадовільний стан його здоров`я.

Просить АС залишити без задоволення, і суворо не карати.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_9 , які підтримали подані прокурором та потерпілою АС, просять вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 суворіше покарання; пояснення обвинуваченого та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили доводи АС прокурора та потерпілої, просять вирок суду залишити без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що вони підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС. Згідно вимог ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таких вимог закону при постановленні вироку суд першої інстанції в повній мірі не дотримався. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення (злочину) та кваліфікація його неправомірних дій за ч.1 ст. 121 КК відповідають встановленим судом фактичним обставинам, і це в АС не оспорюється. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема заяви ОСОБА_7 від 08 грудня 2015 року, він, в порядку ч.3 ст.349 КПК, правильно зрозумів зміст обставин справи, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому слідстві, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили. Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового слідства в порядку ч.3 ст.349 КПК, а тому фактичні обставини справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються, апеляційним судом не перевірялися.

Стосовно покликань прокурора та потерпілої на незаконність вироку щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання, то вони є слушними. Як передбачено положеннями ч.2 ст.65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Згідно вимог ч.3 ст.65 КК, підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею особливої частини КК за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу. Як вбачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 вид покарання, і його строк, суд першої інстанції хоч і вірно встановив дані про його особу та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, однак не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, зокрема кількість нанесених тілесних ушкоджень та знаряддя злочину. Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК, який відповідно до положень ст. 12 цього ж Кодексу відносяться до категорії тяжких. Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК судом не встановлено. Як зазначено у вироку, обставинами, що пом`якшують ОСОБА_7 покарання є його щире каяття в скоєному і повне визнання вини, добровільне відшкодування шкоди та сприяння розкриттю злочину. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції хоч і правильно застосував положення ст. 69 КК, визнавши такі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого та вірно встановив дані про особу обвинуваченого, зокрема, що він на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, та заяву потерпілої про відшкодування завданих ним збитків, незадовільний стан його здоров`я але разом з тим, визначений строк покарання є явно несправедливим через м`якість. Таким чином, визначене Коломийським міськрайонними судом ОСОБА_7 покарання у виді 2 років позбавлення волі із врахуванням даних про особу обвинуваченого та обставини справи, то воно не буде достатнім та необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому суперечить засадам, передбаченим ст. 65 КК. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вирок суду слід скасувати за м`якістю призначеного покарання, неправильного застосування кримінального закону та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання з урахуванням обставин, що його пом`якшують, а також даних про його особу.

Відповідно до ч.2 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів, в порядку ч.2 ст. 404 КПК, вважає необхідним виконати положення Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-УІІІ та зарахувати обвинуваченому термін попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК колегія суддів, -

засудила :
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково. Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати частково за м`якістю призначеного йому покарання. Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК із застосуванням ст.69 цього ж Кодексу 4 (чотири) роки позбавлення волі.Час перебування ОСОБА_7 під вартою з 21 вересня 2015 року по 19 лютого 2016 року зарахувати йому в строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК, в розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.До приведення вироку до виконання запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишити попередньо обраний тримання під вартою.В решті вирок Коломийського міськрайонного суду від 08 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками провадження протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той же термін з часу вручення йому копії вироку.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4