Справа № 190/1300/15-к
Провадження №1-кп/190/114/15
ЄРДР №
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2015 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , представника по справам неповнолітніх ОСОБА_8 , представника кримінальної міліції ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.П`ятихатки обвинувальний акт у кримінальному провадженні №1кп/190/114/15 (ЄРДР №0000596) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянина України, має неповну середню освіту, не одруженого, не працюючого, на обліку П`ятихатського ОРВК не перебуває, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11.08.2014 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання за ст.75,104 КК України з іспитовим строком на 1 рік, вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23.09.2014 року за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185,70,75,76,104 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки, якому запобіжний захід не обирався,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянина України, має неповну середню освіту, раніше не судимого, на обліку П`ятихатського ОРВК не перебуває, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , якому запобіжний захід не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 19.05.2015 року близько 17.00год за попередньою змовою разом з ОСОБА_5 з корисливих мотивів, діючи умисно в співучасті, скориставшись тим, що свідків та очевидців не було та за їх злочинними діями ніхто не спостерігав, шляхом вільного доступу через відчиненні двері потрапили до кімнати №39 на четвертому поверсі гуртожитку Державного професійно технічного навчального закладу «Західно-Дніпровський центр професійно-технічної освіти», розташованої праворуч від вікна, через яке останні влізли по пожежній драбині до приміщення кімнати, де вибірково взяли чотири духові інструменти, а саме - бас (відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 23 вартістю 306,00 грн.), трубу малу (відповідно до висновку товарознавчої експертизи №23 вартістю 391,00 грн.), флейту (відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 23 вартістю 256,00 грн.) та тромбон (відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 23 вартістю 1881,00 грн.) на загальну суму 2834,00 грн. Після цього вказані вище духові музичні інструменти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винесли з приміщення гуртожитку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд шляхом продажу ОСОБА_10 за 360 грн. Вказаними вище грошима ОСОБА_5 з ОСОБА_4 розпорядились за власним розсудом шляхом придбання продуктів харчування та пива.

За обвинувальним актом дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Вищевказані умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 також кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив факти та обставини щодо вчинених ним діянь, викладених у обвинувальному акті, відмовившись на підставі ст..63 Конституції України від дачі показань.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 05.10.2015 року подав до суду заяву, яку в повному обсязі підтримав при судовому розгляді кримінального провадження, про визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повністю, про визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи на підставі ст.349 КПК України, неможливість оскарження обставин справи судом роз`яснено та обвинуваченим ОСОБА_4 зрозуміло, добровільність подання вказаної заяви та розуміння наслідків обвинуваченим перевірено в судовому засіданні.

Інші учасники судового засідання проти заяви обвинуваченого ОСОБА_4 не заперечували.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав у повному обсязі, підтвердив факти та обставини щодо вчинених ним діянь за обвинувальним актом, відмовився на підставі ст.63 Конституції України від дачі показань.

Крім того ОСОБА_5 , його захисник адвокат ОСОБА_7 та законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні спільно заявили про визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повністю, про визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи на підставі ст.349 КПК України, неможливість оскарження обставин справи судом роз`яснено та обвинуваченим ОСОБА_5 , адвокатом ОСОБА_7 та законним представником ОСОБА_6 зрозуміло, добровільність подання вказаної заяви та розуміння наслідків учасниками перевірено судом в судовому засіданні.

Інші учасники судового засідання проти заяви обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_6 не заперечували.

Крім того, судом в судовому розгляді встановлені обставини відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 згідно з вимогами ст.ст.485, 487 КПК України, будь-яких зауважень учасників судового провадження щодо встановлених судом обставин не заявлено.

Представник цивільного позивача ДПТНЗ ««Західно-Дніпровський центр професійно-технічної освіти» ОСОБА_11 в судовий розгляд не з`явилася, подала 05.10.2015 року до суду заяву про розгляд судового провадження без участі представника цивільного позивача, у зв`язку з повним відшкодуванням обвинуваченим ОСОБА_4 просила прийняти відмову від цивільного позову, врахувати пом`якшуючі обставини та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Учасники кримінального провадження проти проведення судового провадження за відсутності представника цивільного позивача та прийняття відмови від позову не заперечували.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, а саме доказів на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинувачених, ухвалою суду визнано недоцільним. У зв`язку з чим суд не приводить недосліджені докази винуватості обвинувачених у мотивувальній частині вироку. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Також суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України, а саме - у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення.

При визначенні виду та розміру покарання суд враховує ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушеня, особу кожного обвинуваченого, інші, передбачені ст.ст.368,374 КПК України, обставин.

Так ОСОБА_4 є повнолітньою особою, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем навчання та попередньої роботи характеризується позитивно, на утриманні неповнолітніх дітей не має, має багатодітну мати, навчається ДПТНЗ «Західно-Дніпровський центр професійно-технічної освіти, на військовому обліку не перебуває, раніше судимий, під час іспитового строку за попереднім вироком суду вчинив умисний тяжкий злочин, на утриманні будь-яких осіб, в т.ч. своєї матері, не має, доказів іншого під час судового розгляду до суду не надано..

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття обвинуваченого у скоєному правопорушенні та добровільне відшкодування завданого потерпілій особі шкоди в повному обсязі.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не зазначається.

ОСОБА_5 є неповнолітньою особою, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку кримінальної міліції у справах дітей та військовому обліку не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття обвинуваченого у скоєному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім, при чому суд не враховує добровільне відшкодування шкоди як пом`якшуючу покарання обставину обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки як встановлено в судовому розгляді шкода в даному кримінальному провадженні відшкодована в повному обсязі саме обвинуваченим ОСОБА_4 .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не зазначаються.

Приймаючи до уваги тяжкість вчиненого злочину, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 та інші вищевказані обставини, в т.ч. клопотання учбового закладу щодо призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України у виді позбавлення волі, зазначаючи, що дане кримінальне провадженні не є у формі приватного обвинувачення, а виправлення обвинуваченого суд вважає можливе лише в умовах відбуття покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст.69,75 КК України, в т.ч. іншої міри покарання, суд не вбачає.

Відтак, суд призначає покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в межах санкцій частин статті Особливої частини КК України у виді позбавлення волі за ч.3 ст.185 України, визначивши остаточне покарання за положеннями ч.1 ст.71, ч.3 ст.78 КК України з урахуванням покарання за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23.09.2014 року (зміненого ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.11.2014 року) шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком від 23.09.2014 року у виді позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу. При цьому суд зазначає, що до суду під час судового розгляду не надано будь-яких медичних документів щодо неможливості відбування обвинуваченим ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі за станом здоров`я чи інших підстав.

Оскільки запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався, клопотання про обрання запобіжного заходу з підстав наявності ризиків невиконання обвинуваченим обов`язків до суду в порядку ст.184 КПК України під час судового розгляду не заявлено та судом в порядку ст.ст.193,194 КПК України не розглядалося, клопотань про доповнення судового розгляду не заявлялося, приймаючи до уваги належну явку обвинуваченого до суду за судовими викликами, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 та враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого та інші вищевказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.3 ст.185 статті Особливої частини КК України у виді позбавлення волі, та оскільки виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст.75,76 КК України.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, підстав для застосування положень ст.69 КК України судом не вбачається.

21.09.2015 року в кримінальному провадженні ДПТНЗ «Західно-Дніпровський центр професійно-технічної освіти» до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про солідарне стягнення спричиненої позивачеві злочином матеріальної шкоди в розмірі 2802 грн.

05.10.2015 року представником цивільного позивача ДПТНЗ ««Західно-Дніпровський центр професійно-технічної освіти» ОСОБА_11 подано заяву про прийняття відмови від цивільного позову у зв`язку з повним відшкодуванням обвинуваченим ОСОБА_4 завданої злочином матеріальної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому розгляді підтвердив факт відшкодування ним спричиненої злочином шкоди в повному обсязі, проти прийняття відмови від позову не заперечував.

Інші учасники судового провадження проти прийняття судом відмови цивільного позивача від позову не заперечували.

Відповідно до копії квитанції від 23.09.2015 року обвинуваченим ОСОБА_4 на користь цивільного позивача в рахунок відшкодування спричиненої шкоди сплачено 2806 грн.

Ухвалою суду від 23.12.2015 року провадження у справі в частині цивільного позову ДПТНЗ «Західно-Дніпровський центр професійно-технічної освіти» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про солідарне стягнення спричиненої позивачеві злочином матеріальної шкоди в розмірі 2802 грн. у кримінальному провадженні закрито.

Витрати на залучення експерта у даному провадженні відсутні, запобіжний захід обвинуваченим не обирався, речові докази згідно ст.100 КПК Украни слід передати потерплій особі.

Керуючись ст.ст.374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох ) років позбавлення волі,

Відповідно до ст.71 КК України ОСОБА_4 до визначеного цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23.09.2014 року та остаточно до відбуття призначити покарання 3 (три) роки 3 (три) місяці позбавлення волі, помістивши його на вказаний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати час попереднього ув`язнення при приведені вироку до виконання з моменту затримання ОСОБА_4 до прибуття до кримінально-виконавчої установи закритого типу відповідно до положень ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі.

Згідно ст.ст.75,104 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку в два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази бас, труба мала, флейта та тромбон, що знаходяться на зберіганні у ОСОБА_12 , передати ДПТНЗ ««Західно-Дніпровський центр професійно-технічної освіти».
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду
Суддя ОСОБА_1