Справа №11-594/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року листопада 18 дня колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Ященка В.А.

суддів Матуса В.В. Олійника В.Б.

з участю прокурора Кравцової Л. М.

захисника ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_3 та цивільного відповідача на вирок Конотопського міськрайонного суду від 6 вересня 2010 року, яким,

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимий,

засуджений за ст.365 ч.2 КК України, з застосуванням ст.69 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в органах внутрішніх справ строком на 2 роки.

Відповідно до ст.54 КК України ОСОБА_3 позбавлений спеціального звання лейтенант міліції.

Судом прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 1 015 грн.20 коп. на користь експертної установи за проведені по справі експертні дослідження, а також з УМВС України на Південно-Західній залізниці 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_4

Як зазначено у вироку, ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за те, що обіймаючи осаду оперуповноваженого кримінальної міліції у справах дітей (КМСД) лінійного відділу міліції на станції Конотоп УМВС України на Південно-Західній залізниці і який відповідно до покладених на нього прав та обовязків являвся службовою особою, 25 вересня 2009 року о 16 годині 10 хвилин у кабінеті №14 лінійного відділу міліції на станції Конотоп опитував неповнолітнього ОСОБА_4, який був доставлений до відділу міліції у стані алкогольного спяніння. В процесі опитування, ОСОБА_4 назвав себе іншим прізвищем і ОСОБА_3 зясувавши це, перевищуючи свої службові повноваження наніс ОСОБА_4 один удар рукою в область грудини та два удари ногою в область спини, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження.

На вирок суду подані апеляції:

Засуджений ОСОБА_3 вважає, що його засудили незаконно, при цьому ОСОБА_3 посилається на те, що суд в основу вироку поклав пояснення потерпілого та його матері, які як переконує засуджений на протязі судового слідства говорили неправду. Окрім цього, засуджений посилається на те, що суд необгрутовано взяв до уваги протокол відтворення обстановки та обставин події, під час якого потерпілий пояснював, як його він начеб то побив. При цьому суд не звернув уваги на те, що за обставин на які вказував потерпілий, практично неможливо нанести удар ногою. Засуджений також посилається на те, що суд не звернув уваги на те, що висновками судово-медичної експертизи не встановлено час заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому. Зважаючи на це, засуджений просить вирок суду скасувати та виправдати його.

Цивільний відповідач не погоджуючись з рішенням суду про стягнення шкоди на користь потерпілого посилається на те, що суд необґрунтовано визнав винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, а тому УМВС не повинно відшкодовувати шкоду, окрім цього автор апеляції посилається, що у даному випадку шкоду повинна відшкодовувати держава, а не УМВС. У звязку з цим, цивільний відповідач просить вирок суду скасувати, а провадження по справі закрити та відмовити у задоволенні позовних вимог потерпілого.

Вислухавши доповідь судді, думку засудженого та його захисника, які просили задовольнити подані апеляції, прокурора, яка просила апеляції задовольнити частково та скасувати вирок суду, а справу направити на додаткове розслідування, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи викладені у апеляціях, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.22 КПК України, прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобовязані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого.

Під час розслідування даної кримінальної справи, органи досудового слідства не виконали вимог вказаного закону, а суд при розгляді справи не звернув уваги на це і постановив вирок, який внаслідок допущеної неповноти є незаконним і підлягає скасуванню.

Так, органами досудового слідства та судом залишились не зясованими обставини про час утворення тілесних ушкоджень у потерпілого і це при тому, що відповідно до постанови слідчого від 16 листопада 2009 року про призначення судово-медичної експертизи судово-медичному експерту було поставлено питання про час утворення тілесних ушкоджень у потерпілого, але експерт на вказане питання відповіді не дав. (т.1 а.с.202,203) Під час допиту судово-медичного експерта в суді також не було отримано відповіді на це питання. В той же час, колегія суддів вважає, що зясування вказаного питання необхідним та важливим для вирішення питання про наявність чи то відсутність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ст.365 ч.2 КК України.

Органами досудового слідства та судом не були належним чином перевірені доводи ОСОБА_3 в тому, що враховуючи розміри кабінету у якому перебували ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одна особа не може нанести іншій особі удар ногою у ті частини тіла на які вказує ОСОБА_4.

Органи досудового слідства та суд, приймаючи свідчення потерпілого та його законного представника як достовірні, не дали ніякої оцінки тому факту, що свідчення вказаних осіб не завжди відповідають дійсності.

Так, потерпілий та його законний представник стверджували, що 25 вересня 2009 року ОСОБА_4 був тверезий. В той же час, вказана обставина повністю спростовується документами, які маються в матеріалах кримінальної справи (т.1 а.с.21) і факт перебування ОСОБА_4 у цей день у стані алкогольного спяніння не спростований.

Органами досудового слідства та судом не було належним чином досліджено, чому законний представник неповнолітнього потерпілого 1 жовтня 2009 року особисто написала заяву на імя начальника лінійного відділу міліції на станції Конотоп у якій вказувала, що вона просить перевірку по факту отримання її сином тілесних ушкоджень не проводити, що претензій до працівників міліції вона не має і що подавати офіційну заяву по факту отримання її сином тілесних ушкоджень вона відмовляється.

Зазначені обставини свідчать про те, що як під час досудового так і судового слідства була допущена неповнота по зясуванню обставин справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, у звязку з чим вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню. Враховуючи те, що для усунення допущеної неповноти необхідно проводити ряд слідчих дій то справу належить направити на додаткове розслідування.

Колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню ще і тому, що цей вирок побудований на доказах, які не досліджувались у судовому засіданні.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 3 вересня 2009 року,(т 2 а.с.197-200) підсудний, потерпілий та його законний представник в судовому засіданні ніяких свідчень не давали, а лише заявили, що вони підтримують свої пояснення, які вони давали раніше. В цьому ж протоколі мається вказівка про те, що суд дослідив попередні протоколи судових засідань від 25 лютого 2010 року (т.2 а.с.168-170), від 1 березня 2010 року (т.2 а.с.175-178) та від 11 березня 2010 року ( т.2 а.с.179-181), але у вказаних протоколах судових засідань також відсутні будь які свідчення підсудного, потерпілого та його законного представника, а є лише запис про те, що вони підтримуються свої пояснення, які вони давали раніше. В протоколі судового засіданні від 12 лютого 2010 року ( т.2 а.с.152-155) дійсно зазначені пояснення підсудного, потерпілого та його захисника, але цей протокол під час судового засідання, яке передувало постановленню вироку не досліджувався.

З огляду на це, вказівка суду у мотивувальній частині вироку, що підсудний, потерпілий та його законний представник пояснили цілий ряд обставин по справі, не відповідає дійсності, адже такого у судовому засіданні не було.

Всі ці обставини, дають підстави колегії суддів зробити висновок, що подані о справі апеляції підлягають частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з направлення справи на додаткове розслідування.

Якщо органи досудового слідства після проведення додаткового розслідування прийдуть до переконання, що у діях ОСОБА_3 є склад злочину то у цьому випадку суд повинен вирішити заявлений потерпілим цивільний позов відповідно до вимог діючого законодавства.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.362,365,366,367,368,377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 та цивільного відповідача задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду від 6 вересня 2010 року відносно ОСОБА_3 скасувати у звязку з неповнотою досудового та судового слідства, а справу направити Конотопському транспортному прокурору для організації додаткового розслідування.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 залишити у виді підписки про невиїзд.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_6