Справа № 405/4838/15-к
1-кп/405/211/15
УХВАЛА
18 вересня 2015 року Ленінський районний суд міста Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002320 від 24.03.2015 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, учасника антитерористичної операції, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 01.10.2014 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України, у відношенні якого під час досудового розслідування обрано запобіжний захід тримання під вартою,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
02.07.2015 року до Ленінського районного суду міста Кіровограда надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002320 від 24.03.2015 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України.
Згідно обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 23.03.2015 року близько 20:30 год. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з раніше відомим йому ОСОБА_6 , знаходячись на перехресті вулиць Кіровоградської та Микитенка в м. Кіровограді, де зустрів раніше невідомих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в якого попросив закурити. ОСОБА_9 відмовив на прохання ОСОБА_3 , що обурило останнього, внаслідок чого між присутніми виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_3 виник умисел на нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_3 діставши саперну лопатку, яка була при ньому та тримаючи її в правій руці, наніс нею один цілеспрямований удар в область голови ОСОБА_7 , чим спричинив останньому згідно висновку судово-медичної експертизи №605 від 22.05.2015 року тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, забою головного мозку, лінійного перелому скроневої кістки зліва, крововиливу під тверду мозкову оболонку зліва, рани в завушній ділянці в проекції лівої скроневої кістки. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними в момент їх заподіяння. Після чого, ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, саперну лопатку якою наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 викинув, а ОСОБА_7 госпіталізовано до Кіровоградської обласної лікарні. Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заявила клопотання про проведення відносно обвинуваченого ОСОБА_3 амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи посилаючись на те, що їй зі слів ОСОБА_3 , стало відомо, що останній в період часу з квітня 2014 року по липень 2014 року приймав участь у антитерористичній операції на території Луганської та Донецької областей, де отримав травму голови. Після демобілізації, останній у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, розладами психіки, та неадекватною реакцією на оточуючих, та порушенням сприйняття дійсної реальності (а саме за словами родичів останній перебуваючи вдома, уявляв себе учасником антитерористичної операції), тому вимушений був звертатись до Поліклінічного відділення Ізюмської міської центральної лікарні (за місцем свого проживання), за допомогою лікаря-психіатра. У зв`язку з проходженням обстеження, лікар-психіатр призначив курс лікування та виписав рецепт на придбання ліків. Під час досудового розслідування, нею було заявлено клопотання про проведення судово-психологічної експертизи, проте слідчим було відмовлено в задоволенні клопотання, у зв`язку з чим нею подано скаргу на постанову слідчого, проте слідчим суддею відмовлено в задоволенні скарги та роз`яснено право звернення до суду з клопотанням про залучення експерта психолога.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 додатково повідомила, що підставою її звернення до суду з вказаним вище клопотанням є покази свідка ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_3 в яких вони, кожен окремо, повідомили, що вчинення насильницьких дій з боку обвинуваченого було обумовлене тяжкою образою з боку потерпілого ОСОБА_7 на адресу свідка ОСОБА_6 , якого обвинувачений вважає близькою собі особою та те, що в момент цих подій обвинувачений ОСОБА_3 не перебував у стані алкогольного сп`яніння.
На підстави зазначених обставин просить призначити судову психолого-психіатричну експертизу по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, виконання якої доручити експертам Кіровоградської обласної психіатричної лікарні.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого та проведення експертизи на підставі наявних матеріалів кримінального провадження.
Обвинувачений погодився з позицією свого захисника, просив клопотання про проведення відносно нього судової психолого-психіатричної експертизи задовольнити.
При обговоренні питання доцільності призначення експертизи, захисник наполягала на поставлених питаннях експертам.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В зв`язку з цим, суд вважає що потерпілому в повній мірі забезпечено право на участь в судовому розгляді, однак останній своєю неявкою до суду, без повідомлення про наявність поважних причин неявки, використав своє право на участь в судовому розгляді, зокрема право пропонувати питання для призначення експертизи. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість продовження розгляду кримінального провадження без участі потерпілого.
Суд, заслухавши думку учасників провадження, дослідивши письмові доводи клопотання сторони захисту та безпосередньо матеріали самого провадження, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Згідно ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.
Частиною 1 статті 242 КПК України регламентовано, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
На адресу суду надійшло повідомлення з Ізюмської центральної міської лікарні про те, що обвинувачений дійсно звертався за медичною допомогою до Пункту невідкладної психіатричної та психолого психотерапевтичної допомоги на базі психіатричного кабінету. Відповідна інформація була відсутня у експертів під час проведення судово-психіатричої експертизи (висновок №281 від 22.05.2015 року). Враховуючи нові дані щодо обвинуваченого позиції захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого та прокурора суд враховуючи, що для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, вважає за необхідне призначити в даному кримінальному провадженні амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи проведення якої слід доручити експертам Кіровоградської обласної психіатричної лікарні та на вирішення якої з урахування позицій сторін доцільно поставити наступні питання:
1. Чи страждав ОСОБА_3 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення будь-яким психічним розладом, внаслідок якого він не міг у той період усвідомлювати свої дії або керувати ними?
2. Чи страждає ОСОБА_3 у даний час психічною хворобою, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними? Якщо так, то коли почалася ця психічна хвороба?
3. Чи потребує ОСОБА_3 застосування до нього примусових заходів медичного характеру, якщо так, то яких саме?
4. Якою є загальна психологічна характеристика ОСОБА_3 (темперамент, характер, нахили, потребо-мотиваційна сфера тощо)?
Крім того, відповідно до показань, наданих обвинуваченим ОСОБА_3 під час судового розгляду, 23.03.2015 року ввечері ОСОБА_6 , з яким вони є друзями та разом служили в АТО, попросив його сходити викопати квіти у приятеля в районі школи. По дорозі вони зайшли в магазин «Марка», але він був зачинений, тому вони пішли далі в напрямку школи. На перехресті неподалік магазину «Вікторія», він ( ОСОБА_3 ) побачив двох невідомих йому хлопців. На відстані приблизно 10 метрів до місця де сиділи хлопці до них ( ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ) підійшов один з хлопців - ОСОБА_7 , у якого ОСОБА_10 ( ОСОБА_6 ) попросив «закурити» на що у відповідь ОСОБА_11 почав виражатися грубою нецензурною лайкою в бік ОСОБА_6 . ОСОБА_10 ( ОСОБА_6 ) запитав у ОСОБА_11 «навіщо ти сваришся?». Він ( ОСОБА_3 ) не міг терпіти коли ображають його бойового товариша, тому його ( ОСОБА_3 ) «переклинило» та він вдарив ОСОБА_11 саперною лопаткою в область голови в затилок правою рукою. Він нічого не казав ні до удару після образи його товариша, ні після удару, коли потерпілий став убігати. Зі слів ОСОБА_3 його агресія була викликана перебуванням «на сході» та участю там в бойових діях. Чи наносив він ( ОСОБА_3 ) ще удари не пам`ятає. Після чого потерпілий почав убігати, а вони ( ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ) пішли далі в бік школи. Не доходячи до школи він ( ОСОБА_3 ) викинув саперну лопатку та сказав ОСОБА_12 ( ОСОБА_6 ), що піде до дому, так як повинен був їхати разом зі своєю дівчиною у «Днепр». В 04 год. 30 хв. він ( ОСОБА_3 ) з площі Богдана Хмельницького відправився автобусом в м. Дніпропетровськ. Він ( ОСОБА_3 ) не звертався до міліції, так як вважав, що не завдав сильного удару лопаткою, тому цей удар не міг завдати значної шкоди потерпілому. Вважає, що вчинив правильно, він ( ОСОБА_11 ) отримав «за діло», так як був неправий у даній ситуації.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що він з ОСОБА_3 друзі та разом служили в АТО. Вони разом з ОСОБА_3 на початку літа були в нього вдома розбирали сіновал в результаті чого здали метал. На зароблені гроші взяли цигарок, круп тощо. Того дня алкогольні напої вони не вживали. Ввечері вирішили викопати квіти, для чого й взяли з собою лопату. Близько 22 години вони разом з ОСОБА_3 в місті Кіровограді в районі Масляніківки поряд з магазином «Вікторія» йшли в бік школи. Підійшли до потерпілого, який стояв разом з іншим хлопцем, та попросили цигарку, але він у відповідь почав виражатися нецензурною лайкою «посилати мене». Редько вдарив потерпілого кулаком лівої руки, а потім наніс удар лопаткою в область лівої частини обличчя. Потерпілий побіг від них ( ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ) та вони пішли за ним спитати як він себе почуває. Вони хотіли їм допомогти, але не вибачатись. Потім ОСОБА_13 пішов додому, а він ( ОСОБА_6 ) до свого товариша.
З урахуванням викладеного, позиції захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 обумовленої показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_6 , які на думку захисника обвинуваченого свідчать про вчинення кримінального правопорушення у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок тяжкої образи з боку потерпілого, доцільно поставити наступні питання, виходячи з обставин, на які вказують обвинувачений ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_6 :
- чи не були дії обвинуваченого ОСОБА_3 викликані станом фізіологічного афекту?
- які психологічні причини обумовили настання цього стану?
- у якій формі протікав афект?
- чи міг обвинувачений ОСОБА_3 у такому стані передбачити наслідки своїх дій?
- чи міг афектований стан бути помітним для оточуючих?
- чи не міг у обвинуваченого ОСОБА_3 виникнути стан афекту за умови тяжкої образи, заподіяних потерпілим ОСОБА_7 третій особі - ОСОБА_6 .?
Поряд з цим, відповідно до показань наданих потерпілим ОСОБА_7 під час судового розгляду, 23.03.2015 року він на перехресті вул. ОСОБА_14 та Кіровоградській сидів разом зі своїм другом на перилах, побачив двох хлопців. Один з хлопців ( ОСОБА_15 ) підійшов до нього та тричі попросив «закурити», на що він ( ОСОБА_7 ) тричі йому відмовив. ОСОБА_15 перепитав «Точно?», він ( ОСОБА_7 ) відповів «Точно.» Після цього, ОСОБА_15 сказав: «Даставай братко тапор, будем крушить их на мясо» та він ( ОСОБА_7 ) отримав удар с заду за ліве вухо, від якого відскочив на метр та побачив ОСОБА_13 з лопатою і бачив як його друг біг до 33-ї школи. При цьому, ОСОБА_13 нічого не говорив, його обличчя після удару було спокійне. Після удару він ( ОСОБА_7 ) рухаючись задом відійшов на кроків 10 -15, за ним йшов ОСОБА_15 , він кинув в ОСОБА_15 портфель та відступив ще десь на три кроки. Після того, як він ( ОСОБА_7 ) побачив, що ОСОБА_13 з лопатою в руках та ОСОБА_15 пішли, він пішов шукати свого друга, а коли не знайшов то «стікаючи кров`ю» пішов додому.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він з ОСОБА_7 близько 21 години 23.03.2015 р. йшли з магазину «Альфа» додому, сіли на перила. До них підійшли двоє, як згодом він дізнався - ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . ОСОБА_15 запитав чи є в них «закурити» на що вони відповіли «немає», тоді ОСОБА_15 сказав: «Давай тапор, братко, будем рубить», у нього була нечітка вимова. Вони ( ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ) посміхнулись з цих слів, ОСОБА_16 теж посміхався. В цей час, підчас даної розмови ОСОБА_13 стояв позаду них та не міг бачити їхніх посмішок. Потім ОСОБА_13 , який стояв позаду ОСОБА_11 , вдарив ОСОБА_11 у праву частину голови. Після удару ОСОБА_11 почав відходити і за ним пішов ОСОБА_15 , а ОСОБА_13 мовчки йшов за ним ( ОСОБА_17 ) з лопатою в руці.
Тому за подібних обставин є доцільним додатково поставити наступні питання, виходячи з обставин зазначених у обвинувальному акті:
- якою мірою встановлені дії потерпілого ОСОБА_7 могли вплинути на психічний стан обвинуваченого ОСОБА_3 та якою мірою вони стали причиною його наступної поведінки?
- чи не могла поведінка потерпілого ОСОБА_7 , яка хоча і не становила тяжкої образи відносно ОСОБА_6 , викликати в обвинуваченого ОСОБА_3 стан фізіологічного афекту?
Враховуючи вище викладене, суд, приходить до переконливого висновку, про необхідність задоволення клопотання захисника та надання доручення для проведення амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи експертами Кіровоградської обласної психіатричної лікарні з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, та враховуючи, що для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
При цьому, з положень Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 березня 2002 р. за N 219/6507 та затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України 08.10.2001 N 397, слідує, що амбулаторна експертиза може проводитись у кабінеті слідчого, суді, слідчому ізоляторі, експертній установі (підрозділі). Виклик експерта на вимогу слідчих або судових органів здійснюється згідно з вимогами чинного законодавства. Експерти, які проводять амбулаторну експертизу, у разі неможливості відповісти на всі запитання, поставлені перед ними, обґрунтовують висновок про необхідність проведення стаціонарної експертизи.
Крім того, суд з урахуванням вимог ч. 4 ст. 332 КПК України, вважає за необхідне після постановлення ухвали про доручення проведення експертизи судовий розгляд продовжити в загальному порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 242, 332, 350, 372 КПК України, суд, -
ухвалив:
Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про призначення амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи - задовольнити.
Призначити у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002320 від 24.03.2015 року, амбулаторну судову психолого-психіатричну експертизу ОСОБА_3 , проведення якої доручити експертам Кіровоградської обласної психіатричної лікарні, яка знаходиться за адресою: м. Кіровоград, смт. Нове, вул. Металургів, 2а.
Експертів попередити про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.
На вирішення експертів поставити наступні питання:
1. Чи страждав ОСОБА_3 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення будь-яким психічним розладом, внаслідок якого він не міг у той період усвідомлювати свої дії або керувати ними?
2. Чи страждає ОСОБА_3 у даний час психічною хворобою, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними? Якщо так, то коли почалася ця психічна хвороба?
3. Чи потребує ОСОБА_3 застосування до нього примусових заходів медичного характеру, якщо так, то яких саме?
4. Якою є загальна психологічна характеристика ОСОБА_3 (темперамент, характер, нахили, потребо-мотиваційна сфера тощо)?
Виходячи з обставин, на які вказують обвинувачений ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_6 :
5. Чи не були дії обвинуваченого ОСОБА_3 викликані станом фізіологічного афекту?
6. Які психологічні причини обумовили настання цього стану?
7. У якій формі протікав афект?
8. Чи міг обвинувачений ОСОБА_3 у такому стані передбачити наслідки своїх дій?
9. Чи міг афектований стан бути помітним для оточуючих?
10.Чи не міг у обвинуваченого ОСОБА_3 виникнути стан афекту за умови тяжкої образи, заподіяної потерпілим ОСОБА_7 третій особі - ОСОБА_6 .?
Виходячи з обставин зазначених у обвинувальному акті:
11. Якою мірою встановлені дії потерпілого ОСОБА_7 могли вплинути на психічний стан обвинуваченого ОСОБА_3 та якою мірою вони стали причиною його наступної поведінки?
12. Чи не могла поведінка потерпілого ОСОБА_7 , яка хоча і не становила тяжкої образи відносно ОСОБА_6 , викликати в обвинуваченого ОСОБА_3 стан фізіологічного афекту?
Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження для відома та направити до Кіровоградської обласної психіатричної лікарні.
Контроль за виконання судового рішення покласти на прокурора прокуратури міста Кіровограда ОСОБА_4 .
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінально процесуального кодексу України.

Суддя
Ленінського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1