АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1593/15 Справа № 205/3854/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000432, за обвинуваченням

ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Дніпродзержинська,

який раніше несудимий,

проживає в

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця м. Іловайська Донецької області,

який раніше несудимий,

проживає в

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11 ,

Встановила:

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, і призначено кожному покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України обвинувачених звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. На ОСОБА_6 і ОСОБА_7 покладені обов`язки, передбачені пунктами 3 і 4 ч.1 ст.76 КК України.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Дніпропетровської області порушує питання про скасування вироку суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначення нового судового розгляду.

Свої вимоги мотивує тим, що в порушення п.2 ч.3 ст.374 КПК України суд першої інстанції формулюючи обвинувачення, визнане доведеним, не зазначив місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, у зв`язку з чим ухвалив невмотивований вирок.

За вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними та засуджено за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.

20 січня 2015 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вступили між собою в попередню змову, спрямовану на таємне викрадання чужого майна, а саме чотирьох чавунних батарей, які належать ОСОБА_11 . Реалізуючи умови попередньої змови, ОСОБА_6 продав ОСОБА_12 вищевказані чавунні батареї за 500 (п`ятсот)гривень. Про те, що ці чавунні батареї не належать ОСОБА_6 , ОСОБА_12 не знав.

Того самого дня ОСОБА_6 та ОСОБА_12 домовились, що вищевказані батареї у зв`язку з ускладненими погодними умовами, деякий час будуть зберігатися в сараї, який розташований на території домоволодіння АДРЕСА_1 .

02 лютого 2015 року ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_6 забрати у нього свої батареї, на його пропозицію ОСОБА_6 погодився. Після чого вони на автомобілі, який належить ОСОБА_12 направились до буд. АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потрапивши до сараю, разом завантажили чотири батареї в автомобіль ОСОБА_12 , який відвіз їх до себе додому.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спричинили ОСОБА_11 майнову шкоду у розмірі 865 грн. 92 коп., відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 176/38 від 27 лютого 2015 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора та вирок суду скасувати і направити матеріали провадження на новий судовий розгляд, думку обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, а тому просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін, пояснення потерпілого ОСОБА_11 , який просив розглянути апеляційну скаргу прокурора з урахуванням того, що викрадене у нього майно обвинуваченими йому повернуто і він не має до них претензій, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.
Згідно із ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції дотримався.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винність обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, підтверджуються зібраними органами досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами, які отримали належну правову оцінку.

Як вбачається з апеляційної скарги, прокурор висновок суду про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та правильність кваліфікації їх дій за ч.2 ст.185 КК України не оспорює.

Разом з тим в апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що мотивувальна частина обвинувального вироку щодо обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не відповідає вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК України, оскільки, на його думку, вона не містить формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.
Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи прокурора в апеляційній скарзі про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції.
Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
З пред`явленого досудовим розслідуванням обвинувачення вбачається, що ці обставини у вироку викладені саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, згідно з яким ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за попередньою змовою між собою на території домоволодіння АДРЕСА_1 таємно викрали із сарая належне ОСОБА_11 майно вартістю 865 грн.92 коп., яке потім продали ОСОБА_12 .
Проте прокурор в апеляційній скарзі не наводить того, на підставі яких даних вважає вирок суду таким, що не відповідає вимогам ст.374 КПК України і просить скасувати це судове рішення.

Виходячи з наведеного не можна погодитися з ствердженням прокурора про те, що суд ухвалив невмотивований вирок.

Міри покарання ОСОБА_6 і ОСОБА_7 призначені у відповідності з вимогами ст.65 КПК України.
Колегія суддів вважає, що в зазначеному випадку покарання обвинуваченим призначено саме таке, яке є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів, і пом`якшенню не підлягає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до зміни чи скасування вироку, при досудовому розслідуванні кримінального провадження та під час його розгляду в суді першої інстанції, перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено.

Таким чином, колегія суддів погоджується з вироком суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , вважає його законним і обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4