Дата документу Справа № 242/285/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 242/285/15-к Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1229/15
Категорія: ст. 125 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002591, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новогродівки Донецької області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 08 квітня 2015 року з апеляційною скаргою звернулась потерпіла ОСОБА_8 , в якій просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Апелянт вважає, що при призначенні обвинуваченій покарання суд залишив поза увагою наступні факти:

- що відсутні обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, а вчинений ОСОБА_7 злочин, є умисним, тому, на думку потерпілої, у суду не було підстав для призначення обвинуваченій мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 125 КК України;

- обвинувачена ОСОБА_7 у судовому засіданні свої вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не визнала, зазначила, що тілесних ушкоджень їй не завдавала, стверджувала, що вона сама накинулась на неї та пошкодила їй одяг й спричинила тілесні ушкодження, хоча, до правоохоронних органів та до лікарні вона не зверталася, проте така позиція обвинуваченої ОСОБА_7 свідчить лише про бажання останньої уникнути кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення.

Також потерпіла вважає, що крім занадто м`якого покарання вирок суду також підлягає скасуванню через неповне з`ясування обставин і неправильну кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 , посилаючись на те, що обставини справи свідчать про наявність в діях ОСОБА_7 більш тяжкого кримінального правопорушення - хуліганства, оскільки, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, вона висловлювалася нецензурною лайкою та ображала її, чим порушила громадський порядок, тобто, норми поведінки в суспільстві, порушила порядок її роботи, дії обвинуваченої носили зухвалий характер і фактично були направлені поряд із спричиненням тілесних ушкоджень на порушення встановлених в суспільстві норм і правил. Той факт, що раніше вони були знайомі, не дає підстав вважати, що у них були неприязні стосунки, і про це свідчить той факт, що вона їй займала гроші, а вказівка суду на те, що ОСОБА_7 скоїла злочин на ґрунті виниклих неприязних стосунків, не відповідає дійсності і не є підставою для кваліфікації дій обвинуваченої за ст. 125 КК України.

Крім того, потерпіла вважає, що моральна шкода в розмірі 2 000 грн., стягнута вироком суду з обвинуваченої, не відповідає тим моральним стражданням, яких вона зазнала через протиправну поведінку обвинуваченої, оскільки вона отримала тілесні ушкодження, відчувала фізичний біль та душевні страждання, а дії обвинуваченої для неї, як особистості, є принизливими, так як в неї було вирване волосся, ушкоджені пальці рук, а один палець залишиться ушкодженим на все життя, і коли вона згадує про це, то засмучується, перебуває у пригніченому стані. До того ж, подія, яка мала місце 24.12.2014 року, сталася напередодні новорічних та різдвяних свят, а їй довелося відвідувати лікарів, робити уколи та здійснити щеплення, щоб не заразитися будь-якою інфекцією від ОСОБА_7 , тобто, через ці події їй довелося змінити звичний уклад життя, відвідувати лікарню, органи досудового розслідування і суду. Тому, вважає, що моральна шкода в розмірі 10 000 грн. відповідає принципу розумності та справедливості.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винною та засудженоза ст. 125 ч. 2 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не застосований.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1 306 грн. 59 коп. та моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

В решті вимог цивільного позову потерпілої - відмовлено.

Згідно з вироком суду, 24 грудня 2014 року о 16 годині 45 хвилин ОСОБА_7 разом зі знайомою ОСОБА_9 прийшли до магазину «УЮТ» по вул. Михайлівській, 90 в м. Селидове Донецької області, де знаходилася ОСОБА_8 та під час словесної розмови повідомили останню, що ОСОБА_7 не буде віддавати грошовий борг та почали висловлюватися в її бік нецензурними словами. ОСОБА_8 зробила їм зауваження та підійшла до виходу з магазину, щоб відкрити двері для виходу ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з магазину, а ОСОБА_7 на ґрунті виниклих неприязних відносин умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, долонею руки штовхнула в плече ОСОБА_8 , а потім схопила двома руками її за волосся, нахилила останню та вдарила своїми ногами по ногах ОСОБА_8 , а ОСОБА_9 в цей час тримала ОСОБА_8 за праву руку, а коли остання визволила свою руку, то крикнула ОСОБА_10 , щоб він закрив вхідні двері та викликав працівників міліції, а ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, схопила своїми зубами З пальці лівої руки ОСОБА_8 , з яких два пальці через деякий час витягнула самостійно ОСОБА_8 , а третій палець допоміг витягнути ОСОБА_10 .

У результаті дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: гематоми волосистої частини голови та дві рани четвертого пальця лівої кісті, які виникли від дії тупих та тупо-загострених предметів, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора, який апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 підтримав частково, просив вирок суду змінити, стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень, у решті вирок залишити без змін, обвинувачену, яка заперечувала проти апеляційної скарги потерпілої, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується матеріалами провадження та є обґрунтованими.

Доводи потерпілої, зазначені в скарзі, про наявність в діях ОСОБА_7 більш тяжкого кримінального правопорушення - хуліганства, що суд не врахував при постановленні вироку колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд в суді першої інстанції проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Як вбачається із обвинувального акта досудовим слідством ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, тобто у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Також є необґрунтованими доводи потерпілої про те, що злочин ОСОБА_7 вчинила у стані алкогольного сп`яніння та, що суд безпідставно призначив обвинуваченій мінімальне покарання, оскільки ані в обвинувальному акті, ані у вироку суду не зазначено, що злочин нею вчинений у стані алкогольного сп`яніння, а мінімальним покаранням відповідно до санкції ч. 2 ст. 125 КК України є штраф у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченої,обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, призначив покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, яке, на думку колегії суддів, є достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Також на думку колегії суддів, суд обґрунтовано, врахувавши обставини вчиненого злочину, наслідки його вчинення, матеріальний стан, частково задовольнив цивільний позов потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди.

Підстави для скасування вироку суду щодо ОСОБА_7 або його зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Селидівського міського суду Донецької області від 08 квітня 2015 року щодо обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4