Справа № 444/995/14-к
Провадження № 1-кп/444/4/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2015 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представників потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовкві кримінальне провадження № 1-кп/444/995/2014 про обвинувачення:

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ямпіль, Пустомитівського району, Львівської області, житель та зареєстрований АДРЕСА_1 , освіта середня-спеціальна, приватний підприємець, не хворіє, не інвалід, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не судимий,

- за ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_9 10 вересня 2013 року близько 12.20 год. в м. Дубляни Жовківського району Львівської області, керуючи автомобілем марки «Рено М-180» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі сполученням Київ Чоп (під`їзд до м. Львова) в напрямку до м. Львова, знаходячись на регульованому чотиристоронньому перехресті головної дороги Київ Чоп з вулицями Львівська та Вокзальна, виконуючи поворот ліворуч в напрямку вулиці Вокзальної, при увімкненому зеленому сигналі світлофора, порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги 10.1, 16.6, 1.10 (стосовно терміну «дати дорогу») Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дав дорогу автомобілю марки «Форд Кур`єр» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , що рухався по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку, і виїхав на смугу його руху, в результаті чого відбулось зіткнення вищевказаних транспортних засобів, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розгляду здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні вину у вчиненому не визнав, та пояснив що 10.09.2013 р. близько 12 год. в м. Дубляни Жовківського району Львівської області він керував автомобілем марки Рено р.н. НОМЕР_1 і рухався по автодорозі сполученням Київ - Чоп в напрямку до м. Львова. Під`їхавши до регульованого перехрестя з вулицями Львівська та Вокзальна, включив лівий поворот та намагався здійснити поворот ліворуч з крайньої лівої смуги. В цей час на світлофорі в його та зустрічному напрямку було зелене світло, також на даному перехресті намагався здійснити поворот ліворуч з крайньої лівої смуги водій вантажного автомобіля який рухався в зустрічному напрямку, та який своїм габаритом дещо перегороджував йому огляд дороги. Також в зустрічному напрямку в крайній правій смузі на великій дистанції знаходився ще один вантажний автомобіль і інших автомобілів не було. Виїхавши на перехрестя він переконався, що жодної перешкоди не має та виконував поворот ліворуч, коли раптово на високій швидкості на перехрестя виїхав автомобіль Форд який здійснив з ним зіткнення. Вважає себе не виним в даній ситуації, так як на його думку водій автомобіля Форд перевищив допустиму швидкість руху, та пересік сплошну лінію перед перехрестям здійснивши обгін автомобіля який виконував поворот ліворуч в його ( ОСОБА_6 ) нарямку руху, оскільки в інакшому разі він би бачив автомобіль ОСОБА_6 .. Узв`язку із цим також повністю заперечує цивільний позов.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненому злочині підтверджується доказами зібраними на досудовому слідстві, які перевірені в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 10.09.2013 р. близько 12 год. в м. Дубляни Жовківського району Львівської області він керував автомобілем марки Форд Кур`єр р.н. НОМЕР_2 і рухався по автодорозі сполученням Київ - Чоп в напрямку до з м. Львова. Під`їжджаючи до регульованого перехрестя з вулицями Львівська та Вокзальна рухався далі прямо із швидкістю приблизно 60 км/год.. В цей час для руху прямо та зустрічного транспорту горіло зелене світло світлофора. На перехресті в його напрямку руху зупинився вантажний автомобіль який мав включений покажчик поворотів ліворуч і чекав на можливість виконати маневр повороту. Він під`їжджаючи до перехрестя в момент коли зрівнявся з задньою частиною вантажного автомобіля який рухався в попутньому напрямку та намагався здійснити поворот ліворуч, раптом побачив, що на його смугу руху виїхав інший вантажний автомобіль марки Рено який повертав зліва направо від нього, внаслідок чого відбулося зіткнення. Після ДТП до нього підійшов водій ОСОБА_10 та попросив пробачення, пояснював, що думав, що встигне проскочити.

Просить суд задовольнити його цивільний позов, щодо міри та виду покарання то покладається на думку суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 10.09.2013 р. близько 12 год. він знаходився в м. Дубляни і в момент ДТП він знаходився неподалік самого ДТП, а саме в якості пішохода біля світлофора та чекав дозволу світлофора на перехід пішохідного переходу. Він бачив як вантажний автомобіль марки Рено що рухався з сторонни Києва зупинився на перехресті та готувався до здійснення повороту ліворуч. Також на перехресті зупинився ще один вантажний автомобіль який рухався з сторонни м. Львова та стояв на перехресті і готувався до повороту ліворуч. В правій смузі зі сторони Львова рухався ще один вантажний автомобіль марки Камаз із невеликою швидкістю біля 30 км/год і знаходився на достатній дистанції, щоб водій автомобіля марки Рено зміг безперешкодно виконати поворот ліворуч. В цей час водій Рено почав виконувати поворот ліворуч і раптом на великій швидкості біля 100 км/год перед вантажним автомобілем марки Камаз з крайньої лівої смуги в крайнюю праву смугу перетнувши суцільну лінію виїхав автомобіль марки Форд, який в подальшому в`їхав на перехрестя де вже знаходився автомобіль марки Рено та відбулось зіткнення.

Підстав не вірити показам потерпілого ОСОБА_6 , а також свідка ОСОБА_11 в частині часу та місця ДТП у суду не має, так як такі узгоджуються з доказами дослідженими в судовому засіданні, а тому суд такі покази вважає правдивими і покладає в основу вироку.

Щодо пояснень свідка ОСОБА_11 в частині характеру виконання маневру та зміни смуги руху водієм Форд ОСОБА_6 , а також щодо розташування в момент ДТП інших автомобілів на на проїжджій частині дороги, суд не надає віри таким, так як згідно висновку експерта № 344 від 08.07.2015 р., такі покази свідка є технічно неспроможними, а також такі свідчення не підтвердженні матеріалами кримінального провадження та будь-якими іншими допустимими доказами.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.09.2013 р., схеми до нього та фото таблиці видно, що місцем події є регульоване перехрестя головної дороги Львів Чоп та вул. Вокзальна, Львівська в м. Дубляни Жовківського району Львівської області. У вказаному протоколі, схемі та фото таблиці до нього зафіксовано розташування транспортного засобу обвинуваченого та потерпілого після зіткнення, а також слідову інформацію, технічні ушкодження транспортного засобу. /а.с. 7-19 том 2/

З висновку експерта № 400/13 від 12.09.2013 р. видно, що у потерпілого ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом середньої третини правої стегневої кістки, множинні садна лобної ділянки голови, нижньої поверхні підборіддя, передньої поверхні правого колінного суглобу, які утворились від контакту з тупим та дещо загостреними предметами, могли бути причиненні 10.09.2013 р. від удару до частин салону автомобіля та дії розбитого скла під час ДТП зіткнення з іншим автомобілем, відносяться до тілесного ушкодження середньої важкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. /а.с. 53 том 2/

З висновку експерта № 1/913 від 30.10.2013 р. видно, що на момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля «Форд Курєр» реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходиться в непрацездатному (технічно несправному) стані по причині порушення нормального просторового розташування правого керованого колеса, рульової трапеції. Всебічний кінематичний та трасологічний аналіз виявлених технічних несправностей системи рульового управління даного автомобіля однозначно свідчить про те, що вони не мають експлуатаційного характеру, і є аварійними, тобто виникли під час ДТП (зіткнення автомобілів) з-за виникших при цьому навантажень ударного характеру. Відповідно до ДТП водій автомобіля виявити ці технічні несправності можливості не мав, а питання слідства про можливий вплив цих несправностей на механізм розвитку ДТП втрачає технічний зміст. На момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля «Форд Кур`єр» реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією (по зменшенню швидкості та утриманню автомобіля на місці). Будь-яких технічних несправностей вказаної системи виявлено не було. /а.с. 81-84 том 2/

З висновку експерта № 1/914 від 20.11.2013 р. видно, що на момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля МАН М-180 реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією (по зміні та збереженню напрямку руху автомобіля). На момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля МАН М-180 реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в стані часткової відмови по причині виходу з ладу одного з двох контурів системи (а саме - пов`язаного з передніми гальмівними механізмами) з-за розриву гумового гальмівного шлангу переднього правого гальмівного механізму. Ця технічна несправність є наслідком ДТП. Відповідно до ДТП водій автомобіля виявити цю технічну несправність можливості не мав, а питання слідства про можливий вплив її на механізм розвитку ДТП втрачає технічний зміст. /а.с. 89-92/

З висновку експерта № 1/915 від 04.12.2013 р. видно, що в момент первинного контактування під час зіткнення між автомобілями «Форд Кур`єр» реєстраційний номер НОМЕР_2 та МАН М-180 реєстраційний номер НОМЕР_1 мало місце зустрічно - перехресне зіткнення під кутом 130°±5°. В цей момент поздовжня вісь автомобіля «Форд Кур`єр» реєстраційний номер НОМЕР_2 розташовувалася праворуч осі дороги на кут приблизно 5° (відносно напрямку руху на Київ), а поздовжня вісь автомобіля МАН М-180 реєстраційний номер НОМЕР_1 розташовувалася ліворуч осі дороги на кут 50°±5° (відносно напрямку руху на Чоп). Кутове розташування цих автомобілів при зіткненні проілюстровано на схемі рис. 1 додатку 2 до даного висновку. Зіткнення вказаних автомобілів мало місце в кінці слідів автомобіля «Форд Кур`єр» реєстраційний номер НОМЕР_2 - на правій смузі руху проїзної частини дороги Київ-Чоп відносно напрямку руху на Київ, в районі перехрестя з дорогами вул. Львівська і Вокзальна в м. Дубляни. /а.с. 97-104/

З висновку експерта № 529 від 27.02.2014 р. видно, що водій автомобіля «RENAULT М-180» ОСОБА_12 , маючи намір виконати поворот ліворуч при зеленому сигналі світлофора, відповідно до вимог п.п. 10.1, 16.6, 1.10 (стосовно значення терміну дати дорогу) ПДР повинен був перед зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а виявивши автомобіль «FORD Courier», що рухався по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку - дати йому дорогу. Водій автомобіля «FORD Courier» ОСОБА_6 , рухаючись в межах населеного пункту, відповідно до вимог п.12.4 ПДР повинен був вести автомобіль з швидкістю не більше 60км/год, а з моменту виникнення небезпеки для руху (з моменту виявлення вантажного автомобіля «RENAULT М-180», який рухався у смугу його руху) - згідно вимог п.12.3 ПДР негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Дії водія автомобіля «RENAULT М-180» ОСОБА_12 , який виконуючи поворот ліворуч при зеленому сигналі світлофора не дав дорогу автомобілю «FORD Courier», що рухався по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку, і виїхав на смугу його руху не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.6 ПДР і ці невідповідності перебувають в причинному зв`язку з фактом ДТП. У дорожній ситуації, яка вбачається згідно показів ОСОБА_6 , при якій віддалення автомобіля «FORD Courier» до місця зіткнення в момент виникнення небезпеки для руху становило 37,5м., в діях водія ОСОБА_6 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які б перебували в причинному зв`язку з фактом ДТП. У дорожній ситуації, яка вбачається згідно показів ОСОБА_12 , при якій в момент виникнення небезпеки для руху віддалення автомобіля «FORD Courier» до місця зіткнення складало 46,5м, дії водія ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.п. 12.4, 12.3 ПДР і ці невідповідності перебувають в причинному зв`язку з фактом ДТП. У дорожній ситуації, яка вбачається згідно показів ОСОБА_6 , при якій віддалення автомобіля «FORD Courier» до місця зіткнення в момент виникнення небезпеки для руху становило 37,5м, причиною ДТП, з технічної точки зору, стали ті обставини, що водій автомобіля «RENAULT М-180» ОСОБА_12 не дав дорогу зустрічному автомобілю «FORD Courier» та виїхав на смугу його руху на такій віддалі, при якій водій ОСОБА_6 вже не мав технічної можливості уникнути зіткнення. У дорожній ситуації, яка вбачається згідно показів ОСОБА_12 , при якій в момент виникнення небезпеки для руху віддалення автомобіля «FORD Courier» до місця зіткнення складало 46,5м, причиною ДТП, з технічної точки зору, стали ті обставини, що водій автомобіля «RENAULT М-180» ОСОБА_12 не дав дорогу зустрічному автомобілю «FORD Courier», а водій останнього ОСОБА_6 рухався з перевищенням швидкості та своєчасно не застосував гальмування. /а.с. 121-123 том 2/

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 , свій висновок підтвердив, та пояснив, що такий висновок проводився на підставі вихідних даних наданих слідчим.

З висновку експерта № 915 від 17.03.2014 р. видно, що виходячи із довжини зафіксованих на місці ДТП слідів гальмування швидкість руху автомобіля Форд-Кур`єр перед початком гальмування становила величину, порядку 40…42 км/год. /а.с. 135-136 том 2/

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_14 , свій висновок підтвердив, та пояснив, що такий висновок проводився на підставі вихідних даних наданих слідчим.

З висновку експерта № 343 від 03.04.2015 р. видно, що місце зіткнення автомобіля Ford Courier р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 з автомобілем Renault М-180 р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_15 розташоване в межах перехрестя головної дороги Львів - Київ та вул. Вокзальної на ділянці першої (правої) смуги головної дороги, на ділянці розташування закінчення слідів гальмування коліс автомобіля Ford Courier р.н. НОМЕР_2 та подряпин на асфальтному покритті, коли автомобіль Ford Courier р.н. НОМЕР_2 знаходився в межах слідів гальмування, під кутом біля 4° до повздовжніх елементів проїзної частини головної дороги. При цьому автомобіль Renault М-180 р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_15 в момент зіткнення був розташований під кутом біля 46°+5° до повздовжніх елементів проїзної частини головної дороги. /а.с. 163-170 том 1/

З висновку експерта № 344 від 08.07.2015 р. видно, що у ситуації, що розглядається водій автомобіля «RENAULT М-180» ОСОБА_12 , маючи намір на перехресті виконати поворот ліворуч, повинен був керуватись вимогами пунктів 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України . Технічний зміст вимог вказаних пунктів Правил дорожнього руху України, зобов`язував водія автомобіля RENAULT М-180» ОСОБА_15 , при виконати поворот ліворуч на зелений сигнал світлофора, переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або-небезпеки іншим учасникам руху, а виявивши автомобіль «FORD Courier», що рухався по зустрічному напрямку - дати йому дорогу. У ситуації, що розглядається водій автомобіля «FORD Courier» ОСОБА_6 повинен був керуватись вимогами пунктів 12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху України, в яких зазначено:

Виходячи з вимог вказаних пунктів Правил дорожнього руху України, у заданій дорожній ситуації водій автомобіля «FORD Courier» ОСОБА_6 повинен був у населеному пункті рухатися із швидкістю не більше 60км/год, а в момент виникнення небезпеки для руху, з технічної точки зору, в момент об`єктивної можливості виявлення автомобіля «RENAULT М-180» водій якого виконував поворот ліворуч на перехресті доріг, негайно вжити заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Оскільки на даний час автомобіля «RENAULT М-180» та «FORD Courier» відремонтовані після дорожньо-транспортної пригоди, то встановити величину деформацій та характеру пошкоджень транспортних засобів не можливо по наданим фотографіям, а також невстановлений характер переміщення автомобіля «RENAULT М-180» від місця зіткненні до повної зупинки, при цьому визначити швидкість руху автомобіля «FORD Courier» безпосередньо перед пригодою не виявляється можливим. Оскільки пригода відбулася у межах населеного пункту у світлу пору доби при видимості елементів дороги 300м, то швидкість руху автомобіля FORD Courie під керуванням водія ОСОБА_6 не повинна була перевищувати 60км/год.

Покази свідка ОСОБА_11 при проведенні слідчого експерименту від 23.12.20І4р. відносно характеру виконання маневру зміни смуги руху водієм автомобіля «FORD Courier»-; технічно неспроможні.

При проведенні слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 було встановлено, що в момент можливості виявлення один одного автомобіль «FORD Courier» від місця зіткнення знаходився на відстані 33,1м., а автомобіль «RENAULT М-180» на відстані 6,3м.

Оскільки, шляхом автотехнічних досліджень, неможливо встановити дійсну швидкість руху автомобілів «FORD Courier» та «RENAULT М-180», то і встановити спроможність показів ОСОБА_15 відносно швидкостей руху транспортних засобів не виявляється можливим.

Покази водія ОСОБА_15 відносно положення транспортних засобів перед пригодою та їх швидкостей руху при визначеному місці зіткнення автомобілів «FORD Couriе» та «RENAULT M-l80» та наявності зафіксованих слідів гальмування технічно неспроможні.

Якщо рахувати, що небезпека для руху водію автомобіля «FORD Courier» ОСОБА_6 виникає в момент об`єктивної можливості виявлення автомобіля «RENAULT М-180» водій якого виконував поворот ліворуч з перетином смуги руху автомобіля «FORD Courier», то виходячи зі слідчого експерименту від 23.12.2014р. автомобіль «FORD Courier» в цей момент знаходився на відстані 33,1м. від місця зіткнення. В цьому випадку водій автомобіля «FORD Courier» ОСОБА_6 не мав технічної можливості зупинити транспортний засіб до місця зіткнення і уникнути дорожньо-транспортгіої пригоди при допустимій швидкості руху, так і при всіх швидкостях більше 60км/год.. /а.с. 172-175 том 1/

З висновку експерта № 281 від 22.07.2015 р. видно, що у гр. ОСОБА_6 було виявлено ушкодження правої нижньої кінцівки у вигляді закритого перелому середньої третини стегнової кістки та і саден на передній поверхні колінного суглобу, також ушкодження на обличчі, а саме множинні садна лобної ділянки і на нижній поверхні підборіддя. Ушкодження на правій нижній кінцівці утворились від контакту з тупим предметом, могли бути спричинені від удару нижньою кінцівкою до передньої панелі салону автомобіля під час зіткнення із іншим автомобілем. Механізм творення ушкоджень на правій нижній кінцівці в даному випадку не має відношення до ременів безпеки. /а.с. 179-180 том 1/

Дані висновки експертиз ніхто не оспорює, вони відповідають обставинам події, а тому суд вважає їх правильними і покладає в основу вироку.

Отже винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненому злочині є доведеною повністю.

Суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_9 за ст.. 286 ч. 1 КК України, так як він керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Разом з цим злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України за вчинення якого судиться ОСОБА_9 , згідно із ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості. При цьому необережній формі вини у ставленні особи до наслідків вчиненого нею суспільно небезпечного діяння у виді середньої тяжкості тілесного ушкоджень потерпілому, що охоплюється ч. 1 ст. 286 КК України, кореспондує умисел винного на порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. За таких обставин слід виходити з того, що вказаний склад злочину характеризується змішаною формою вини і хоча особа не бажає заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому, проте своїми умисними діями, спрямованими на порушення Правил дорожнього руху, спричиняє такі наслідки. А тому слід взяти до уваги те, що на підвищену суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_9 злочину, вказує факт умисного ігнорування ним встановлених правил керування транспортними засобами.

При обрані покарання підсудному ОСОБА_9 суд враховує тяжкість скоєного ним злочину, обставини справи, а саме, дані, що характеризують особу підсудного, обтяжуючі та помякшуючі покарання обставини, і з врахуванням наведеного перспективи його виправлення та попередження з його боку нових злочинів, а саме, що підсудний характеризується позитивно, працює, раніше не судився, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інвалід, має на утримані одну неповнолітню дитину, інших непрацездатних осіб на утриманні не має.

Обставин, що помякшують покарання підсудному ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Обставин, які б обтяжували покарання підсудному ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Також суд бере до уваги позицію потерпілого, який не вимагає суворого покарання підсудному ОСОБА_9 ..

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що покарання підсудному ОСОБА_9 слід обрати в межах санкції статті, за якою він судиться, у вигляді обмеження волі без позбавленням права керувати транспортними засобами, так як саме такий вид покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження з його боку нових злочинів.

Санкцією ст.. 286 ч. 1 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу, або виправних робіт, або арештом, або обмеженням волі на строк до 3-х років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. З врахуванням особи обвинуваченого, його відношення до вчиненого, враховуючи те, що шкода потерпілому не відшкодована, суд прийшов до переконання, що достатнім покаранням у вигляді обмеження волі без позбавленням права керувати транспортними для виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження з його боку нових злочинів буде достатнім строк у вигляді обмеження волі строком на 2 роки без позбавленням права керувати транспортними засобами, так як ОСОБА_9 працює водієм, і транспортний засіб та право керувати ним є єдиним джерелом отримання доходів для нього та його сімї, а тому, суд прийшов до переконання, що до підсудного ОСОБА_9 не доцільно застосовувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім цього, суд з врахуванням всіх вище перелічених обставин, зокрема, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_9 , має на утримані одну неповнолітню дитину, потерпілий не вимагає суворого покарання, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і що обвинуваченого ОСОБА_9 слід звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий термін строком 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Разом з тим, підсудний ОСОБА_9 звернувся до суду з письмовою заявою про застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році яку підтримав в судовому засіданні, просить застосувати до нього Закон України Про амністію у 2014 році, так як має на утримані неповнолітню дитину, не є позбавленим батьківських прав та звільнити його від покарання на підставі п) в ст. 1 та Закону України Про амністію у 2014 році.

Заслухавши пояснення сторін, які заяву підтримали, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про застосування амністії в Україні амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України №1185-VII від 08.04.2014 року Про амністію у 2014 році.

Пунктом в) статті 1 Закону України Про амністію у 2014 році передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України осіб, які не позбавлені батьківських прав і які на день набрання чинності Законом мають дітей яким не виповнилось 18 років.

Згідно ст. 9 ч. 1 України Про амністію у 2014 році, питання про застосування амністії вирішує суд, зокрема за ініціативою підсудного.

Згідно із п. а) ст. 9 Закону України Про амністію у 2014 році застосування цього Закону здійснюється щодо осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та осіб, яких засуджено до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім покарання у виді штрафу, - за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Згідно ст. 14 Закону України Про амністію у 2014 році, особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування як основного так і додаткового покарання, призначеного судом.

Із свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_16 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком такої записано ОСОБА_9 . /а.с. 44 том 1/

Доказів які б вказували на те, що ОСОБА_9 є позбавлений батьківських прав, чи відносно нього розглядається таке питання сторонами суду не представлено, не здобуто таких і в судовому засіданні.

Враховуючи, що ОСОБА_9 судиться за вчинення кримінального правопорушення вчинене з необережності, який згідно ст. 12 КК України не є особливо тяжким злочином; не позбавлений батьківських прав і на день набрання чинності Законом має дитину якій не виповнилось 18 років, сам особисто подав письмову заяву про застосування до нього Закону яку підтримав в судовому засіданні, обставин, передбачених ст. 4 Закону України Про застосування амністії в Україні чи ст. 8 Закону України Про амністію в 2014 році, які б виключали можливість застосування амністії до підсудного ОСОБА_9 судом не встановлені, суд прийшов до переконання про можливість задоволення заяви ОСОБА_9 про застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році та звільнення ОСОБА_9 від призначеного покарання на підставі акту амністії.

Щодо вирішення питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь цивільного позивача потерпілого ОСОБА_6 , суд виходить з принципу виваженості, розумності, справедливості та бере до уваги характер вчиненого злочину, тяжкість моральних страждань перенесених потерпілим в звязку із отриманими ушкодженнями, майновий стан підсудного та його відношення як до вчиненого ним правопорушення так і відношення до самого цивільного позову, який він не визнав в судовому засіданні та не здійснив жодного відшкодування потерпілому ОСОБА_6 впродовж тривалого часу.

Потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду із цивільним позовом до підсудного ОСОБА_9 який в подальшому уточнив та просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 9658 грн. відшкодування витрат на придбання ліків, а також стягнути моральну шкоду в розмірі 60000 грн.

Суд вивчивши матеріали справи, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, прийшов до переконання, що цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_9 підлягає до часткового задоволення, відповідно до ст. ст. 127-129 КПК України та ст. ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України.

Зокрема, щодо цивільного позову ОСОБА_6 в частині стягнення матеріальних збитків пов`язаних із витратами на лікування, суд вважає, що такий підлягає до залишення без розгляду, оскільки при розгляді даної кримінальної справи не встановлено фактичні обставини договору укладеного між водієм ОСОБА_9 та страховою компанією /як то чи відшкодовується шкода у разі заподіянні такої здоров`ю, тощо/ також як встановлено потерпілий ОСОБА_6 не звертався в страхову компанію для отримання таких страхових виплат, оскільки жодних доказів такого суду не представлено.

А тому в цій частині позовних вимог потерпілому ОСОБА_6 необхідно роз`яснити про право звернення з цивільним позовом до страхової компанії "Провідна" в порядку цивільного судочинства.

Щодо стягнення моральної шкоди з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_6 , то суд прийшов до переконання, що така підлягає до часткового задоволення, в розмірі 40 000 грн..

Приймаючи рішення щодо зменшення розміру відшкодування моральної шкоди підсудним ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_6 , судом прийнято до уваги матеріальний стан підсудного, який на даний час працює, має на утриманні одну неповнолітню дитину та можливість ним покрити завдані збитки.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що потерпілому ОСОБА_6 дійсно спричинена моральна шкода, внаслідок дій підсудного ОСОБА_9 , було тимчасово порушено нормальні життєві зв`язки особисто його та його сім`ї, дана ситуація призвела до тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, необхідно було затратити значний час та зусилля, щоб повернутися до попереднього розкладу життя, в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесне ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я, терпів фізичні страждання, станом на час розгляду справи повернувся до попереднього ритму життя, а також суд враховує відношення ОСОБА_9 до вчиненого ним злочину.

Крім цього з підсудного ОСОБА_9 в користь держави належить стягнути 917,70 грн. за проведення експертизи № 1/913 від 30.10.2013 р. /а.с. 80 том 2/, 917,70 грн. за проведення експертизи № 1/914 від 20.11.2013 р. /а.с. 88 том 2/, 733,50 грн. за проведення експертизи № 1/915 від 04.12.2013 р. /а.с. 96 том 2/, 1468,80 грн. за проведення експертизи № 529 від 27.02.2014 р. /а.с. 120 том 2/, 490,20 грн. за проведення експертизи № 915 від 17.03.2014р. /а.с. 134 том 2/, 2547,60 грн. за проведення експертизи № 343 від 03.04.2015 р. /а.с. 162 том 1/, 2688 грн. за проведення експертизи № 344 від 08.07.2015 р. /а.с. 176 том 1/, а всього 9763,50 грн.

Речовий доказ, автомобіль «Форд Кур`єр» р.н.з. НОМЕР_2 , що знаходиться на відповідальному зберіганні у гр.. ОСОБА_6 , на думку суду слід залишити у розпорядженні гр.. ОСОБА_6 /а.с. 37-39 том 2/

Речовий доказ, автомобіль «Рено М-180» р.н.з. НОМЕР_1 , що знаходиться на відповідальному зберіганні у гр.. ОСОБА_9 , на думку суду слід залишити у розпорядженні гр.. ОСОБА_9 /а.с. 40-42 том 2/

Керуючись ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 визнати винним та засудити

- за ч. 1 ст. 286 КК України на 2 /два/ роки обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_9 не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Заяву засудженого ОСОБА_9 про застосування відносно нього Закону України Про амністію у 2014 році - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного цим вироком покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки із іспитовим строком 1 рік - на підставі п. в) ст. 1 Закону України № 1185-VII від 08.04.2014 року Про амністію у 2014 році.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_6 40 000 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_9 в частині стягнення 9658 грн. шкоди завданої здоров`ю, а саме витрат понесених на придбання ліків залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_6 про право звернення з позовом щодо стягнення шкоди завданої здоров`ю до ПрАТ «СК Провідна» в порядку цивільного судочинства.

Речові докази:

- автомобіль «Форд Кур`єр» р.н.з. НОМЕР_2 , що знаходиться на відповідальному зберіганні у гр.. ОСОБА_6 - залишити у розпорядженні гр.. ОСОБА_6 /а.с. 37-39 том 2/

- автомобіль «Рено М-180» р.н.з. НОМЕР_1 , що знаходиться на відповідальному зберіганні у гр.. ОСОБА_9 - залишити у розпорядженні гр.. ОСОБА_9 /а.с. 40-42 том 2/

Стягнути з засудженого ОСОБА_9 в користь держави процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів, а сааме:

- 917,70 грн. за проведення експертизи № 1/913 від 30.10.2013 р. /а.с. 80 том 2/;

- 917,70 грн. за проведення експертизи № 1/914 від 20.11.2013 р. /а.с. 88 том 2/;

- 733,50 грн. за проведення експертизи № 1/915 від 04.12.2013 р. /а.с. 96 том 2/;

- 1468,80 грн. за проведення експертизи № 529 від 27.02.2014 р. /а.с. 120 том 2/;

- 490,20 грн. за проведення експертизи № 915 від 17.03.2014р. /а.с. 134 том 2/;

- 2547,60 грн. за проведення експертизи № 343 від 03.04.2015 р. /а.с. 162 том 1/;

- 2688 грн. за проведення експертизи № 344 від 08.07.2015 р. /а.с. 176 том 1/, а всього 9763,50 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з часу проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя ОСОБА_1