Справа № 130/3016/15-к
Провадження №11-кп/772/142/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2016 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області

у складі :

головуючого, судді ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участі прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2015 року, якою задоволено подання Жмеринського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Вінницькій області про направлення ОСОБА_7 для відбування, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.07.2014 року, покарання, -
В с т а н о в и в:
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2015 року скасовано звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та направлення його для відбування покарання у виді 5-ти років позбавлення волі, яке йому було призначено за ч. 2 ст. 289 КК України вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.07.2014 року.Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_7 не виконував покладені на нього вироком суду обов`язки: неодноразово без поважних причин не з`являвся для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію,хоча неодноразово був повідомлений під особистий підпис працівниками КВІ про можливі наслідки направлення звернення до суду для вирішення питання скасування звільнення від покарання з випробуванням у разі, якщо він продовжуватиме порушувати покладені на нього вироком суду обов`язки; не повідомив про заміну місця проживання і роботи упродовж встановленого йому іспитового строку звільнення від відбування покарання.

В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на безпідставне направлення його для відбування призначеного покарання, наполягає на скасуванні зазначеного судового рішення та закритті провадження. Пояснює, що, проживає з матір`ю, яка є передпенсійного віку та не працює. В зв`язку з відсутністю коштів для проживання та неможливістю знайти роботу в селі він був вимушений в січні 2015 року шукати роботу в м. Києві.

Засуджений ОСОБА_7 , будучи судом належно повідомленим про час , місце та дату слухання провадження ,в судове засідання не з`явився .Апеляційний суд , заслухавши думку прокурора, порадившись , приходить до висновку про можливість проведення апеляційного розгляду кримінального провадження у відсутність засудженого ОСОБА_7 належним чином повідомленого.

Заслухавши доповідача,міркування прокурора щодо необґрунтованості скарги, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення.

До таких висновків апеляційний суд прийшов з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.166 КВК України - якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягло за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоча б один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Відповідно до ч.2 ст. 78 КВК України - якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що посягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення ,суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.07.2014 року засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки із застосуванням ст. 76 КК України.

Згідно з матеріалами провадження ОСОБА_7 27.10.2014 року, 08.12.2014 року був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням та з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію (а.с.№ 23,46 особової справи № 91/14) та попереджений, що в разі систематичного порушення громадського порядку звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути скасовано судом і він може бути напрвлений для відбування призначеного судом покарання.

Апеляційний суд переконаний, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку ,що ОСОБА_7 дійсно не виконував покладений на нього судом обов`язок - періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, не повідомив ВКІ про зміну місця проживання і роботи у зв`язку із виїздом на заробітки.

Так, 05.01.2015 року, 02.03.2015 року ОСОБА_7 не з`явився без поважної причини за що йому було винесено письмове застереження у вигляді попередження (а.с. № 50 особової справи № 91/14) .

Крім того, було виявлено факт того, що ОСОБА_7 за адресою проживання, зазначеною в підписці - не проживає, при неодноразовому відвідуванні за адресою АДРЕСА_1 , був відсутній (а.с. № 59, 66, 69 особової справи № 91/14) .

26.03.2015 року відділ інспекції застосував до засудженого застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, проте він повторно не з`являвся для реєстрації. При цьому не встановлено обставин, що фактично позбавили б останнього можливості своєчасно прибути до КВІ.

Доводи ОСОБА_7 про те, що він був відсутній за місцем проживання у зв`язку з виїздом на заробітки ніякими доказами не доводяться. Крім того вказане питання про виїзд на заробітки не погоджувалось з відповідальним співробітником КВІ. Сам ОСОБА_7 в судовому засіданні в апеляційному суді в своїх поясненнях зазначив ,що йому відомі були правила та обов`язки перебування на обліку в КВІ, разом з тим він поїхав на заробітки оскільки йому були потрібні кошти на проживання (зі слів ОСОБА_7 ) .

Апеляційний суд вважає , що доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 є непослідовними ,плутаними ,суперечливими та надуманими , які не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження , і такими ,що не підлягають до задоволення, а поведінка засудженого ОСОБА_7 є ніщо іншим як способом правомірного (процесуального) захисту та бажанням уникнення від відповідальності за вчинене.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,на суд покладається обов`язок - здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.

Виходячи з наведеного вище, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно зробив висновок про наявність підстав для скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування чи зміни ухвали місцевого суду , апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, суд

у х в а л и в:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2015 року- залишити без задоволення .
Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2015 року, якою задоволено подання Жмеринського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Вінницькій області про направлення ОСОБА_7 для відбування, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.07.2014 року -залишити без змін.
На судове рішення може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

с у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4