Провадження № 11/2290/783/11
Справа № 11-677/2011 Головуючий в 1-й інстанції Козак О.В.
Категорія: ст. 121 ч.1 КК України Доповідач Курдзіль В. Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Курдзіля В.Й.,

суддів Суслова М.І., Бондар В.В.,

з участю прокурора Павлишина В.І.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією прокурора на вирок Летичівського районного суду від 18 липня 2011 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, інваліда ІІІ групи, раніше судимого:

- 19.06.2001 року Деражнянським районним судом за ст. 140 ч.2, 142 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі,

- 19.10.2009 року Хмельницьким міськрайонним судом за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі, з встановленням іспитового строку 2 роки,-

засуджено за ст. 121 ч.1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до нового покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно призначено 3 роки і 10 місяців позбавлення волі.

Засуджений утримується під вартою з 08 травня 2010 року.

Питання про речові докази вирішено згідно ст. 81 КПК України.

За вироком місцевого суду, 08 травня 2010 року близько 10 год. ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись в житловому будинку ОСОБА_3 по вул. Б. Хмельницького, 16 в смт. Вовковинці Деражнянського району, під час сварки з мамою ОСОБА_4 умисно наніс їй удари руками та ногами в ділянку голови та тулуба, внаслідок чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

В своїй апеляції прокурор, не оспорюючи доведеності вини та кваліфікації дій засудженого просить вирок суду скасувати у звязку з мякістю призначеного засудженому покарання і постановити новий, яким ОСОБА_2 за ст. 121 ч.1 КК України призначити 5 років позбавлення волі, а на підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно засудити на 6 років позбавлення волі.

Вважає, що у суду не було достатніх підстав застосувати ст. 69 КК України, оскільки ОСОБА_2 вчинив тяжкий злочин, в стані алкогольного спяніння, свою вину ні на досудовому слідстві, ні під час судових засідань в суді не визнавав, раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за тяжкий злочин, проте на шлях виправлення не став і вчинив новий злочин.

В своїх запереченнях на апеляцію прокурора захисник ОСОБА_1 та засуджений ОСОБА_2 просять апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін як обґрунтований та законний.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора на підтримання апеляції, засудженого та його захисника на її заперечення, перевіривши матеріали справи та наведені доводи, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у заподіянні потерпілій ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння при наведених у вироку обставинах ґрунтується на зібраних у справі доказах, не оспорюється в апеляції, як не оспорюється апелянтом і правильність кваліфікації дій засудженого.

Засуджений ОСОБА_2 винним себе визнав повністю і пояснив, що дійсно 07 травня 2010 року близько 10 год. він прийшов до своєї матері, яка перебувала в стані алкогольного спяніння, в них виник конфлікт і він не стримавшись наніс її два удари кулаком в голову і відштовхнув. Внаслідок чого ОСОБА_4 вдарилась правою стороною голови об одвірок і впала. Можливо бив після цього ногами, але точно не памятає, оскільки був стані алкогольного спяніння.

Потерпіла ОСОБА_3 підтвердила, що саме її син ОСОБА_5 під час конфлікту два рази вдарив її кулаком в голову, що відбувалось потім не пам'ятає.

Наведені обставини підтверджено також: даними протоколів огляду місця події та відтворення обстановки події, під час якого ОСОБА_2 показав та розповів про обставини спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, огляду речових доказів, показами свідків.

(т.1, а.с. 3-10, 58-60)

Згідно висновку судово медичної експертизи № 218 від 18 червня 2010 року у потерпілої ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно - мозкової травми у вигляді забою головного мозку тяжкого ступеня, півкулевої субдуральної гематоми справа 100 мл. з можливими місцями прикладання травмуючої сили у вигляді: закритого перелому кісток носа, синців - зовнішнього краю верхньої повіки правого ока, у внутрішніх краях обох повік правого ока, правої щоки, підборіддя справа, саден - зовнішнього краю правої очної щілини та в ділянці підборіддя справа та підшкірної гематоми лівої тім'яної ділянки, які в сукупності за своїм характером відносяться до ступеня тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Невиключено, що ОСОБА_4 могла отримати тілесні ушкодження і в строк та за обставин вказаних нею під час допиту в якості потерпілої внаслідок ударів, що спричинив їй син ОСОБА_2

(т.1, а. с. 134-138);

Згідно висновку експерта № 122 від 05.05.2011 року тілесні ушкодження у ОСОБА_4 не могли виникнути за обставин корчового нападу епілепсії, так як при останніх локалізація та характер пошкоджень був би іншим;

Всім доказам суд дав належну оцінку і правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч.1 ст. 121 КК України.

Покарання ОСОБА_2 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що помякшують і обтяжують його.

При цьому суд обґрунтовано врахував те, що він щиро розкаявся та повністю визнав свою вину у скоєному, на утримані перебувають двоє неповнолітніх дітей, здійснює догляд за бабусею ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, є інвалідом ІІІ групи з дитинства, сама потерпіла просить не позбавляти його волі.

За таких обставин, з урахуванням особи ОСОБА_2, суд обґрунтовано перейшов до іншого, більш мякого основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст. 121 КК України, згідно ст. 69 КК України.

Разом з тим, судом І інстанції не враховано те, що судимість ОСОБА_2 за вироком Деражнянського районного суду від 19 червня 2001 року погашена.

За цим вироком ОСОБА_2, затримано 2 березня 2001 року і засуджено 19 червня 2001 року на 3 роки позбавлення волі за скоєння зазначеного тяжкого злочину

Звільнено його умовно достроково 31 березня 2003 року на 11 місяців позбавлення волі.

У відповідності до п.8 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом 6 років з дня відбуття покарання ( основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Новий злочин, за який його засуджено вироком Хмельницького міськрайонного суду від 19 жовтня 2009 року, ОСОБА_2 скоїв 27 червня 2009 року, тобто більше ніж через 6 років.

Тому, згадування про названу судимість підлягає виключенню з вироку.

В звязку з наведеним, колегія суддів не може погодитись з твердженням прокурора про призначення засудженому явно несправедливого покарання внаслідок його мякості.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Летичівського районного суду від 18 липня 2011 року стосовно ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляцію прокурора без задоволення.

На підставі ст. 365 КПК України із вступної частини цього вироку виключити дані про наявність судимості за вироком Деражнянського районного суду від 19 червня 2001 року.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_7