Справа № 355/1656/15-кр
У Х В А Л А
15 січня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000378 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369КК України, -

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду Київської області після зміни підсудності надійшов зазначений вище обвинувальний акт.

У підготовчому судовому засіданні, прокурор висловив думку про те, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України, з участю прокурора, обвинувачених та захисників. Справу слухати одноособово.

Обвинувачені та захисники підтримали думку прокурора.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Однак, обвинувальний акт не відповідає вимогам зазначеної норми, тому що містить незрозуміле обвинувачення, оскільки не містить вказівки у вчиненні якого злочину обвинувачується кожен з обвинувачених. Натомість, обвинувальний акт містить лише виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та кваліфікацію таких дій. Крім того, стверджувальна вказівка на те, який злочин вчинили обвинувачені, є недопустимим, оскільки стверджувати, що особа вчинила злочин може лише суд при ухваленні обвинувального вироку.

Отже, у зв`язку із наведеним обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу, обраного відносно обвинувачених ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання. Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_4 підтримали клопотання. Обвинувачена ОСОБА_6 залишила дане питання на розсуд суду.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки на даний час щодо обвинувачених діє запобіжний захід у виді застави, а для його зміни немає підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Враховуючи, що до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а в подальшому за них було внесено заставу, у зв`язку з чим їх було звільнено з під варти, на даний час відносно них діє запобіжних захід у виді застави, а не тримання під вартою.

Таким чином відсутні підстави для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому суд відмовляє в задоволенні такого клопотання.

В суді також заставодавець ОСОБА_9 звернувся до суду із заявою про повернення йому коштів, що були ним сплачені в якості застави за обвинувачених ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , тому що йому необхідно повернути позикові кошти та необхідні кошти для утримання своєї доньки та дружини.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви через відсутність для цього підстав.

Захисники, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вважали, що заява підлягає задоволенню. Обвинувачена ОСОБА_6 залишила дане питання на розсуд суду.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Однак, враховуючи, що запобіжний захід у виді застави відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не припинився, відсутні підстави для повернення грошових коштів, сплачених в якості застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 291, 314, 315 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Повернути прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000378 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом місяця.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.

Відмовити у задоволенні заяви заставодавця ОСОБА_9 про повернення йому застави.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.
Суддя: ОСОБА_1