Дата документу Справа № 318/1272/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/254/15 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 121 ч. 2
КК України
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2015 року суддя Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2014 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013,

встановила:
16.01.2015 року надійшли і були передані судді-доповідачу 17.01.2015 року матеріали кримінального провадження з апеляційними скаргами захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2014 року, яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Водяне Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним та засуджено за ст. 121 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у виді тримання під вартою вироком суду до набрання ним законної сили залишений без змін.

Перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого на відповідність вимогам ст. 396 КПК України, доходжу наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 404 ч. 3 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Однак, обвинуваченим не були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Так, зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого вбачається, що він не згоден з кваліфікацією його дій за ст. 121 ч. КК України, оскільки у нього не було злого умислу на нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, її смерть це випадковість, а тілесні ушкодження вона могла отримати й в іншому місці при падінні, також посилається на те, що судом першої інстанції не був допитаний свідок ОСОБА_6 , при цьому, апелянт не заявляє клопотання про безпосереднє дослідження судом апеляційної інстанції будь-яких доказів та не підтвердив з посиланням на дані журналів та технічного носія фіксації судового засідання із зазначенням дати та часу процесуальної дії, що ним про допит свідка ОСОБА_6 у суді першої інстанції було заявлено клопотання.

Зазначені обставини свідчать про те, що апеляційна скарга подана обвинуваченим без додержання вимог ст. 396 КПК України, тому вона підлягає залишенню без руху з наданням апелянту строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. 399 КПК України,

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2014 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013, залишити без руху.

Надати обвинуваченому для усунення недоліків апеляційної скарги строк 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_2