Справа № 136/2000/14-к
УХВАЛА
іменем України

"17" жовтня 2014 р. м.Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
представника заявника ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СВ Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України до ЄРДР, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність слідчого СВ Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України до ЄРДР, яке обґрунтував наступним чином.
04.09.2014 року ОСОБА_5 через представника звернувся до Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області з заявою в якій повідомив про вчинення головою ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Проте всупереч нормам ст.214 КПК України вказане повідомлення не було внесено до ЄРДР у встановлені законодавцем строки протягом 24 годин після подання заяви та відповідно не розпочато досудове розслідування за таким кримінальним правопорушенням, не встановлено винних осіб, які мали б понести покарання. Вважає бездіяльність слідчого незаконною, а тому просив суд зобов`язати слідчого вчинити відповідні дії.
В судовому засіданні представник заявника - адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав з підстав, що наведені у ній, просив суд її задовольнити.
Слідчий СВ Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав на те, що за наслідками розгляду поданої ОСОБА_5 заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України від 04.09.2014 року, слідчим було з`ясовано, що такі відносини є цивільно - правовими, відтак підлягають вирішенню судом у порядку ЦК України, про що було поставлено заявника до відома. Вважає, що в діях слідчого бездіяльність відсутня, так як було прийняте рішення відповідно до норм чинного законодавства.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали додані до скарги дійшов до наступного висновку.
Статтею 214 КПК України, передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Отже, перевірка такої заяви (повідомлення) повинна проводитись в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного в ЄРДР та іншого порядку чинним КПК не передбачено.
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка є джерелом права в Україні), держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму в інформаційному листі № 1640/0/4-12 від 09 листопада 2012 р. "Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування" роз`яснив, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, і саме в цьому контексті слід оцінювати доводи заявників в разі оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Отже, якщо відомості до ЄРДР в порушення ст. 214 КПК України, внесені не були, то в заявника, відповідно є право на оскарження такої бездіяльності до суду в порядку ст. 303 КПК.
З аналізу вказаної норми слідує, що у разі оскарження бездіяльності прокурора чи слідчого, яка полягає в у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 303 КПК) суть розгляду справ даної категорії полягає у встановленні, чи дотримувався прокурор чи слідчий процедури, визначеної ч. 1 ст. 214 КПК щодо 24-годинного терміну внесення відомостей до ЄРДР. При цьому слідчий суддя при розгляді скарги не повинен встановлювати обставини, зокрема чи містить заява, повідомлення про кримінальне правопорушення, склад злочину або досліджувати докази про наявність в діяннях особи складу кримінального правопорушення.
Згідно з положеннями ст. 2 Кримінального процесуального кодексу завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування й судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.
Ураховуючи те, що повідомлення ОСОБА_5 про вчинення головою ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України - не було внесено до ЄРДР у визначений законодавцем строк, що визнавалось слідчим в судовому засіданні, відтак суд дійшов до висновку, що бездіяльність слідчого у даному випадку є очевидною, тому скарга підлягає до задоволення, а відомості про кримінальне правопорушення повідомлені ОСОБА_5 мають бути внесені до ЄРДР та лише за наслідками перевірки відомостей прийняте відповідне рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст.214, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.
Зобов`язати слідчого СВ Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області внести відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України за повідомленням ОСОБА_5 від 04.09.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1