В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0008556 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючої, заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:
-29.10.2014 року Святошинським районним судом міста Києва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 1 рік,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України,-

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 12.06.2015 року приблизно о 19 годині 45 хвилин перебувала неподалік готелю «Славутич» за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 1, де у неї виник злочинний умисел спрямований на шахрайське заволодіння чужими грошовими коштами, для цього вступила у попередню змову з ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 того ж дня приблизно о 19 годині 50 хвилин під приводом збору коштів на похорони мешканки квартири АДРЕСА_4 , що не відповідало дійсності, почали ходити по поверхах вказаного будинку.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , шляхом обману, перебуваючи на 16 поверсі будинку АДРЕСА_5 подзвонили в квартиру АДРЕСА_6 та повідомили ОСОБА_6 завідомо неправдиву інформацію, щодо необхідності збору грошових коштів для організації похорон мешканки квартири АДРЕСА_4 .
В подальшому ОСОБА_6 маючи сумніви щодо розповіді ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про смерть мешканки квартири АДРЕСА_4 почав перевіряти дану інформацію. Не отримавши підтвердження вказаній інформації ОСОБА_6 зателефонував до міліції та повідомив про факт шахрайства з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . По приїзду працівників міліції злочинні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були припинені і останні не змогли довести їх до кінця, з причин, що не залежали від їх волі. Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були затримані працівниками міліції.

Дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України, як незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), який не було доведено до кінця з причин, що не залежали від їх волі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані вірно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України є рецидив злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

У судовому засіданні учасниками кримінального провадження надано суду угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0008556 від 13.06.2015 року, що укладена між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до умов вищезазначеної угоди потерпілий та обвинувачені у кримінальному провадженні № 0008556 за спільною ініціативою та обопільною згодою у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України уклали дану угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, обвинувачені беззастережно визнали свою винуватість у зазначених діяннях. Потерпілий ОСОБА_6 відмовився заявляти цивільний позов. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинні понести ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень. Також, у даній угоді зазначені роз`яснені потерпілому та обвинуваченим наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють права визначені ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні з`ясовано, що потерпілий розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачені і потерпілий підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Дослідивши угоду про примирення, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між потерпілим та обвинуваченими угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачені можуть виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 угода про примирення підлягає затвердженню.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
Затвердити угоду про примирення, укладену 31 липня 2015 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0008556 від 13.06.2015 року.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 1 700 гривень.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 29.10.2014 року, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 1 рік виконувати самостійно.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 1 700 гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні: електронний носій DVD-R марки RiDATA залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.
Суддя: