Провадження № 11-кп/795/81/2016
Категорія - ст. 186 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10 серпня 2015 року за № 0005887 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 листопада 2015 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 186 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 листопада 2015 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 186 КК України, та призначено покарання за ч.1 ст. 186 ч. 1 КК України у виді одного року позбавлення волі; за ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

По кримінальному провадженню вирішено питання речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 09 серпня 2015 року, близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку № 25-В, що по вул. Доценка в м. Чернігові, умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, відкрито викрав золотий хрестик, що належить ОСОБА_12 , чим спричинив останній майнову шкоду на суму 302 грн. 11 коп.

10 серпня 2015 року, близько 16 год. 20 хв., ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку № 193, що по пр. Перемоги в м. Чернігові, умисно з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, діючи повторно, відкрито викрав золотий ланцюжок та хрестик, що належать ОСОБА_8 , чим спричинив останній майнову шкоду на суму 2545 грн. 68 коп. Згідно висновку експертизи № 695 від 12.08.2015 року у громадянки ОСОБА_8 , 1992 року народження, маються тілесні ушкодження у вигляді саден шиї та правого променево-зап`ясткового суглобу, котрі виникли від дії тупих предметів по механізму тертя і як усі в сукупності, так і кожне окремо відповідно до п. 2.3.1а., 2.3.2б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

13 серпня 2015 року, близько 13 год. 20 хв., ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку № 18, що по вул. Бєлова в м. Чернігові, умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи повторно, відкрито викрав золотий ланцюжок, що належить ОСОБА_13 , чим спричинив останній майнову шкоду на суму 3956 грн. 58 коп.

Своїми умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна, ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.186 КК України та умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, вчинив злочин 186 ч. 2 КК України, а саме грабіж.

На вирок суду захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду від 11 листопада 2015 року та застосувати до його підзахисного положення ст. 75 КК України. Не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, автор апеляційної скарги вважає, що суд в недостатній мірі врахував ряд обставин справи, не оцінив можливість виправлення засудження без реального відбування покарання. При цьому зауважив про наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, формально позитивних характеристик, неналежну організацію вчинених злочинів, що на думку захисника свідчить про знижений ступінь суспільної небезпеки, а також психічного захворювання епілепсії, що може суттєво погіршитися в умовах ув`язнення. Крім того, зазначає, що саме звільнення від відбування покарання з випробуванням матиме виховний ефект та сприятиме відшкодуванню шкоди потерпілій та дасть змогу утримувати родину та приймати подальше лікування.

В поданих прокурором запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ставиться питання про залишення вироку місцевого суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, оскільки вчинений злочин становить значну суспільну небезпеку, а саме був вчинений відносно потерпілої, що перебувала на 35 тижні вагітності та двох потерпілих, які в момент нападу перебували з малолітніми дітьми. Кім того, зазначає, що ні за час досудового розслідування, ні в період судового розгляду обвинувачений жодним чином не намагався відшкодувати заподіяну шкоду потерпілим, що свідчить, на думку прокурора, про його байдуже ставлення до вчинюваних злочинів. Вважає, що судом вірно встановлені всі обставини справи, які обґрунтовані доказами та відповідно обрана міра покарання.

Обвинувачений ОСОБА_9 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в силу ч. 4 ст. 405 КПК України розгляд справи може бути проведений в його відсутності.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, який вважав вирок суду обґрунтованим і законним, просив залишити його без змін, потерпілу ОСОБА_8 , яка теж просила залишити вирок місцевого суду без змін, адвоката ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу і пом`якшити покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції ОСОБА_9 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та щиро розкаявся.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч.1 ст.186 КК України, як грабіж, тобто умисні дії, що виразились у відкритому викраденні чужого майна та за ч.2 ст. 186 КК України, як грабіж, тобто умисні дії, що виразились у відкритому викраденні чужого майна поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України виходив не тільки з наслідків та категорії тяжкості кримінального правопорушення, а враховував також обставини, що пом`якшу покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні двох малолітніх дітей та відсутність обставин, що обтяжують, а також особу винного, який в силу ст. 89 КК України не має судимості, наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, завданої шкоди потерпілим не відшкодував.

Враховуючи зазначені обставини, суд призначив покарання обвинуваченому більш м`яке ніж передбачено законом, а саме нижче від найнижчої межі, встановленою за більш тяжкий злочин.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, при призначенні покарання судом враховані, тому призначене ОСОБА_9 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а доводи про надмірну суворість покарання, колегія суддів вважає безпідставними.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника щодо застосування до обвинуваченого реальної міри покарання, що позбавить його родину джерела до існування та суттєво погіршить стан здоров`я, оскільки ОСОБА_9 є епілептиком, не заслуговують на увагу, так останній свідомо вчиняючи вказані кримінальні правопорушення, не враховував обставини на які посилається сторона захисту.

Колегія суддів наголошує, що ОСОБА_9 на протязі короткого часу вчинив ряд умисних злочинів, спрямованих на відкрите заволодіння майном потерпілих, що свідчить про кримінальну спрямованість його особистості, не відшкодував потерпілим ніякої матеріальної шкоди, нападав на потерпілих з дітьми, на одну потерпілу в стані вагітності, тому колегія суддів не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням чи якимось іншим чином пом`якшення вироку.

В ході розслідування кримінального провадження досліджувався психологічний стан обвинуваченого, згідно висновків експертів він являється осудним і призначення йому примусових заходів медичного характеру або примусового лікування від алкоголізму не показане.

Із врахуванням відомостей про особу винного, категорії тяжкості кримінального правопорушення, позиції потерпілих, які наполягали на призначенні покарання запропонованого прокурором, суд правильно дійшов висновку про необхідність та достатність призначити покарання, з урахуванням положень ст. 69 КК України, достатніх підстав для пом`якшення вироку захисником не зазначено в апеляційній скарзі та не надано в судове засідання.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і справедливим, а тому скасуванню чи зміні він не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 листопада 2015 року по кримінальному провадженню, щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4