Справа № 456/3221/15-к
Провадження № 1-кп/456/42/2016
ВИРОК

іменем України
22 лютого 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрию кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Солонсько Дрогобицького району Львівської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, не працюючої, одруженої, раніше неодноразово судимої, востаннє вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2014р. за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України на 3 роки 1 місяць 10 днів позбавлення волі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :

обвинувачена ОСОБА_7 07 червня 2015р. приблизно о 16:00 год., перебуваючи в АДРЕСА_3 неподалік магазину «Барвінок», усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, з метою власної користі та наживи, керуючись прямим злочинним умислом, спрямованим на заволодіння чужого майна шахрайським способом, шляхом обману та зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_4 , повторно заволоділа її золотими сережками загальною масою 4 грами вартістю 1920 грн., чим спричинила останній матеріальну шкоду на вказану суму.

08 червня 2015р. приблизно о 15:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік кафе «Барбарис», що в м. Стрий на вул. Шевченка,171, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, з метою власної користі та наживи, керуючись прямим злочинним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном шахрайським способом, шляхом обману та зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_5 , повторно заволоділа належними останній золотим ланцюжком масою 4 грами вартістю 1920 грн. та золотим кулоном масою 2 грами вартістю 960 грн., чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2880 грн.

09 червня 2015 р. приблизно о 13:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік поштового відділення №3, що в м. Стрий на вул. Дрогобицька,36, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, з метою власної користі та наживи, керуючись прямим злочинним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном шахрайським способом, шляхом обману та зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_6 , повторно заволоділа її золотою сережкою масою 2 грами вартістю 960 грн., чим спричинила останній матеріальну шкоду на вказану суму.
16 червня 2015р. приблизно о 14:30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на території двору Стрийської міської лікарні, що в м. Стрий на вул. Дрогобицька,50, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, з метою власної користі та наживи, керуючись прямим злочинним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном шахрайським способом, шляхом обману та зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_8 , повторно заволоділа її золотими сережками загальною масою 4,7 грами вартістю 2083, 60 грн., чим спричинила останній матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнала повністю, ствердила наведені вище обставини, у вчиненому каялася, просила суворо не карати.

Окрім часткового визнання вини самою обвинувачененою ОСОБА_7 , її винність у вчиненні інкримінованого їй злочинного діяння доведена показаннями потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які в судовому засіданні ствердили, що ОСОБА_7 , зустрічаючись з ними 7, 8 та 9 червня 2015р. відповідно в м. Стрию, назвалася знайомою їхніх дітей, працівником пенсійного відділу, переконувала їх у тому, що їй подобаються ювелірні вироби із золота (сережки, кулон), які потерпілі мали на собі, що вона хотіла б виготовити собі такі ж самі і просила надати їй ці вироби на деякий час як зразок для копіювання. Потерпілі, будучи введеними в оману обвинуваченою, добровільно знімали із себе ювелірні вироби із золота та віддавали їх ОСОБА_7 . Остання так і не повернула їм ці вироби.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання, в якому просив розглянути кримінальну справу та не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачена вину у вчиненому злочині визнала повністю.
Отримавши показання обвинуваченої, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачена не оспорює фактичні обставини справи і судом встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченій ОСОБА_7 положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, тому кваліфікація її дій за ч.2 ст.190 КК України як повторне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою є вірною.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до злочинів середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винної, те, що вона має постійне місце проживання та реєстрації, посередньо характеризується за місцем проживання.
Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченій, суд визнає рецидив злочинів.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудної: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, те, що вона раніше судима.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. При цьому враховуються вимоги п.п.2-5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. №7 Про практику призначення судами кримінального покарання (із наступними змінами).

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів буде покарання в межах санкції ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі реально.
Враховуючи наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, суд вважає, що обраний обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту слід змінити на запобіжний захід у виді тримання під вартою із зали суду.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_7 визнати винною за ч.2 ст.190 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання, тобто з 10.09.2015 року. Змінити ОСОБА_7 міру запобіжного заходу із домашнього арешту на тримання під вартою.
Речовий доказ: сережки із металу жовтого кольору із маркуванням «ОЛЮ 583» - залишити ОСОБА_8 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_1