Справа №477/967/15-к 21.10.2015 21.10.2015 21.10.2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати в кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
секретаря судового засідання: ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Центральне Снігурівського району Миколаївської області, раніше судимого: 03.03.2007р. Снігурівським райсудом Миколаївської області за ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 70 КК України до покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/5 частини майна; 19.08.2010р. Снігурівським райсудом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ст. 304 КК України, ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 25.10.2012р. Снігурівським райсудом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; ухвалою Миколаївського райсуду Миколаївської області від 03.07.2014р. звільнений від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію» з невідбутим строком 2 роки 27 днів, проживає за адресою: с. Червоне Знам`я, Снігурівський район Миколаївської області,
- за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України,
___________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/740/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7
Категорія: ч. 1 ст. 263 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_1
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Котлярево Жовтневого району Миколаївської області, не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
-за ч. 1 ст. 263 КК України
прокурора: ОСОБА_9
захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_10
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції
Захисником ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подана апеляційна скарга, в якій він просить вирок суду змінити в частині призначення покарання ОСОБА_8 , застосувавши до нього положення ст. 75 КК України та звільнивши від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
На обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_5 послався на те, що судом не дано належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_8 повністю визнаю свою вину, добровільно повідомив працівникам міліції про наявні при ньому вибухові речовини і видав їх, звернувся із заявою про вчинення злочину, що свідчить не тільки про його щире каяття, але й про активне сприяння розкриттю злочину. Стверджує, що ОСОБА_8 не вів ніякої систематичної діяльності по збуту вибухівки, на цей крок його штовхнуло важке матеріальне становище, думав, що в нього придбали вибухівку для рибальства. Просив врахувати, що при призначенні покарання судом безпідставно, в порушення ст. 89 КК України, зазначено, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та вказано про його задовільну характеристику, тоді як захисник, вважає, що ОСОБА_8 характеризується позитивно, виходячи з трактування характеризуючи даних.

Обставини, встановлені судом першої інстанції
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 восени 2014 року, перебуваючи в с. Червоне Знам`я Снігурівського району Миколаївської області, під час пошуку металобрухту, знайшов пластину вибухової речовини на основі бризантної вибухової речовини гексагену, алюмінієвої пудри та нафтового мастила загальною вагою 1191 г з засобами детонування, яку останній поклав до кишені своєї одежі, тим самим незаконно придбав та переніс до місця свого мешкання, розташованого по АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав.

На початку лютого місяця 2015 року обвинувачений ОСОБА_6 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів вирішили збути на території с. Котлярево Жовтневого району Миколаївської області вибухову речовину, яку він незаконно зберігав за місцем свого мешкання.

Після цього, в кінці лютого 2015 року обвинувачений ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 перевіз 550 г вибухової речовини спорядженої електродетонатором до місця мешкання останнього, за адресою: АДРЕСА_1 , де обвинувачений ОСОБА_8 залишив у себе вдома вибухову речовину з метою подальшого збуту.

03.03.2015р. близько 10 год. 20 хв обвинувачений ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , на дорозі поблизу с. Котлярево Жовтневого району Миколаївської області під час проведення оперативної закупки працівниками міліції незаконно збув ОСОБА_11 за грошову винагороду в сумі 700,00 грн вказану вибухову речовину в кількості 550 г, яку останній цього ж дня добровільно видав працівникам міліції. Виручені від збуту вибухівки кошти обвинувачений ОСОБА_8 витратив на власний розсуд. Не припиняючи злочинну діяльність, продовжуючи діяти за попередньою змовою з ОСОБА_6 , з метою подальшого збуту вибухової речовини, знову повідомив ОСОБА_6 про необхідність надання йому вибухової речовини для подальшого продажу за ціною 700-800 грн за шматок.

Відповідно до висновку вибухотехнічної експертизи, вилучена речовина є пластиковою вибуховою речовиною на основі бризантної вибухової речовини гексагену, алюмінієвої пудри та нафтового мастила, вага речовини з урахуванням затрат під час попереднього дослідження 550 г.

11.03.2015р. в денний час доби ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 на належному йому мотоциклі марки МТ, перевіз вибухову речовину, споряджену електродетонаторами, що залишилась за місцем його мешкання до місця мешкання ОСОБА_8 , де передав останньому з метою подальшого збуту та розподілу виручених коштів. Після цього, 12.03.2015р. в денний час доби ОСОБА_8 за місцем свого мешкання в приміщенні господарчої будівлі за допомогою садової пилки, розділив отриману від ОСОБА_6 вибухову речовину на дві частини, одну з яких спорядив електродетонатором, та став незаконно зберігати за місцем свого мешкання з метою подальшого збуту.

16.03.2015р. близько 10 год. ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_6 з метою збуту заздалегідь приготовленої вибухівки, яку він незаконно зберігав за місцем свого мешкання, поклав її до внутрішньої кишені своєї куртки, та, утримуючи при собі, незаконно носив по с. Котлярево Жовтневого району Миколаївської області з метою збуту невстановленій особі.

Цього ж дня, приблизно о 10 год. 45 хв працівниками Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області перед проведенням санкціонованого обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , при встановленні місцеперебування останнього та отриманні від нього інформації про наявність в кишені одягу вибухової речовини, що створила загрозу для життя та здоров`я вказаної особи, оточуючих громадян та працівників міліції, було затримано ОСОБА_8 та вилучено два предмети з пластичною вибуховою речовиною на основі бризантної вибухової речовини гексагену, алюмінієвої пудри та нафтового мастила, яку останній незаконно зберігав при собі, з метою подальшого збуту та поділу виручених коштів з ОСОБА_6 ..

Відповідно до висновку вибухотехнічної експертизи, вилучена під час обшуку у ОСОБА_8 речовина є пластиковою вибуховою речовиною на основі бризантної вибухової речовини гексагену, алюмінієвої пудри та нафтового мастила, загальна вага речовини з урахуванням затрат під час попереднього дослідження 641 г.

Цього ж дня, приблизно о 10 год. 30 хв під час проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено електронний детонатор, який ОСОБА_6 незаконно зберігав за місцем свого мешкання.

Відповідно до висновку вибухотехнічної експертизи, наданий на дослідження предмет відноситься до засобів детонування пристроїв призначених для збудження вибухового перетворення (детонації) зарядів, а саме є незапобіжним електродетонатором уповільненої дії ЕД-ЗД, спорядженим ініціюючою вибуховою речовиною гримучою ртуттю вагою 0,48-0,5г або азидом свинцю 0,13-0,15г та бризантною вибуховою речовиною ТЕН вагою 0,9-1,1 г, або гексоген вагою 0,9-1,1г. Вказаний предмет придатний для збудження вибухового перетворення (детонації) зарядів вибухових речовин.

Дії ОСОБА_6 та ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується
Заслухавши доповідь судді; захисника ОСОБА_5 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав викладених в ній; думку прокурора, який просив залишити вирок суду першої інстанції без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення, думку захисника ОСОБА_10 , який просив винести рішення на розсуд суду, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні вказаного у вироку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за обставин, встановлених судом, - відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку та ніким не оспорюються.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 та прийшов до висновку про доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Згідно з положеннями ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, що має бути належним чином вмотивовано у вироку.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий (вимоги про судимість на а.с. 190, 191), згідно з повідомленням районного нарколога наркологічного кабінету Жовтневої ЦРЛ ОСОБА_12 (а.с.195), перебував на обліку в наркологічному кабінеті з 10.2009р. по 07.2013р. з діагнозом: синдром залежності від алкоголю, був знятий з обліку у зв`язку з покращенням стану. Відповідно до повідомлення обласного наркологічного диспансеру (а.с. 195), ОСОБА_8 перебуває на обліку в ОНД з 2010 року з діагнозом: синдром залежності від алкоголю; до складу його сім`ї (а.с. 200) входять матір, сестра та племінник; за місцем проживання характеризується задовільно (а.с. 201), проживає разом з матір`ю, не працює, у зловживання алкогольними напоями чи наркотичними речовинами не помічений, з особами, схильними до правопорушень стосунки не підтримує, скарг на нього від односельчан не надходило; зі слів сусідів (а.с. 202, 203, 204), та за час утримання в СІЗО м. Миколаєва характеризується позитивно.

Покарання призначено судом у повній відповідності з вимогами ст.ст. 65-67 КК України з урахуванням тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, який характеризується задовільно; пом`якшуючих обставин щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, обтяжуючої обставини вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб. Тому, доводи апелянта з приводу того, що судом при призначенні покарання не було враховано обставин, які пом`якшують покарання спростовуються даними, відображеними в мотивувальній частині вироку. Що стосується посилань захисника ОСОБА_5 на тяжке матеріальне становище обвинуваченого, що і спонукало його до вчинення злочину, то в матеріалах справи не міститься жодних даних про наявність місця офіційного працевлаштування чи спроб з його боку до пошуку роботи, так само як і даних про наявність в нього міцних соціальних зв`язків, утриманців. Тому, цілком обґрунтованим був висновок суду першої інстанції про неможливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, оскільки відсутність коштів може призвести до продовження злочинної діяльності.

Стосовно тверджень захисника з приводу того, що судом помилково зазначено про те, що його підзахисний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, то згідно зі вступною частиною вироку (а.с. 213), даними, відображеними у вимозі про судимість, ОСОБА_8 раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України (в порядку погашення строку судимості), що і відображено у вступній частині вироку в графі даних про особу обвинуваченого на виконання вимог ст. 374 КПУ України.

Крім того, апелянт стверджує, що, на його думку, матеріали справи свідчать не про задовільну, а про позитивну характеристику його підзахисного. Проте, проаналізувавши всі характеризуючи дані, які містяться в матеріалах справи, слідує, що обвинувачений проживає з матір`ю, не працює, скарг на нього не надходило, проте, з 2010 року і по теперішній час ОСОБА_8 перебуває на обліку ОНД з діагнозом: синдром залежності від алкоголю. Не проявляє ініціативи в громадському житті по місцю проживання, та в будь-яких пошуках місця роботи для отримання законних джерел існування.

До того ж, судом абсолютно обґрунтовано взято до уваги особливу суспільну небезпечність вчиненого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Тому, підстави для застосування до ОСОБА_8 ст. 75 КК України відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для зміни або скасування вироку не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 серпня 2015 року відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_13