УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/1073/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія п.3 ч.3 ст.314 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Бродецьке Козятинського району Вінницької області, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м. Воркута, Комі АРСР, проживаючого в АДРЕСА_2
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 209 ч.2, 366 ч.1, 191 ч.3 КК України, повернуто до прокуратури Житомирської області.
Суд першої інстанція умотивував своє рішення тим, що в обвинувальному акті міститься ряд невідповідностей вимогам ст.291 KПK України, а саме: в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відсутнє чітке формулювання обвинувачення по кожному епізоду оголошених їм підозр та акт не містить обставин, які відповідно до вимог ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.
Крім того, суд зазначив, що інкримінуючи у вину обвинуваченим скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, в обвинувальному акті не зазначені найменування кожного з підроблених ними документів, час та місце їх підробки, форма вини, а також спосіб їх підробки. Аналогічні недоліки стосуються і договору № 35 від 25.10.2012 р., у підробці якого підозрюються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Не зазначено між якими юридичними особами вказаний договір був укладений, не вказано в чому саме виразилася саме ця підробка ними вказаного документу. Слідчий суддя вважає, що в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини скоєння ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.209, ч.3 ст.191 КК України. Також, на думку суду першої інстанції, органом досудового слідства не сформульовано конкретне обвинувачення обом підозрюваним по всім епізодам оголошених їм підозр, що позбавляє останніх можливості захищатися від пред`явленого їм обвинувачення. Крім того, судом зазначено, що доданий до обвинувального акту реєстр не відповідає вимогам ст. 109 КПК України і всупереч вимогам ст. 293 КПК України захиснику ОСОБА_11 не вручена копія обвинувального акту.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить цю ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Прокурор вказав, що даний обвинувальний акт відповідає вимогам, зазначеним в п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.
Зазначив, що згідно вказаного обвинувального акту ОСОБА_8 та ОСОБА_7 інкриміновано кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України, яке виразилось в умисному підроблені договору № 35 від 25.10.2012 року шляхом внесення до нього завідомо неправдивих відомостей щодо походження якості майна. Обвинувальний акт містить і інформацію щодо юридичних осіб, між якими укладений даний договір.
Також сторона обвинувачення не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в акті не зазначені фактичні обставини скоєння обвинуваченими кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 209 КК України, оскільки із змісту акту, в діях ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , чітко вбачаються об`єктивна та суб`єктивна сторони цього злочину.
Аналогічно прокурор не погоджується із висновком райсуду про те, що в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини із зазначенням усіх чотирьох елементів будь-якого кримінального правопорушення, а саме об`єкту, суб`єкту, об`єктивної та суб`єктивної сторін при кваліфікації дій обвинувачених за ч.3 ст. 191 КК України.
Щодо не конкретизації обвинувачення, апелянт зазначив, що суд першої інстанції вийшов за межі повноважень на підготовчому судовому засіданні, оскільки фактично надав під час підготовчого судового засідання оцінку доказам і діям обвинувачених, суб`єктивній та об`єктивній сторонам вчиненого злочину.
Крім того, апелянт зазначає, що згідно протоколу про надання тимчасового доступу до матеріалів досудового розслідування від 02.06.2015 року захисник ОСОБА_11 власноручно вказав, що не укладав угоду з ОСОБА_7 на участь в досудовому розслідуванні, а тому посилання суду, що захиснику ОСОБА_15 не вручена копія обвинувального акту, є безпідставним.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляцію, пояснення обвинувачених та їх захисників, які заперечили проти її задоволення, перевіривши ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Належним чином досліджуючи та оцінюючи зміст обвинувального акту, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про його невідповідність вимогам ст.291 КПК України, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
?анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
?анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
?прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
?виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
?обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
?розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
?розмір витрат на залучення експерта ( у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
?дату та місце його складення та затвердження;
Як видно зі змісту обвинувального акту зазначені вимоги закону органами досудового розслідування були дотримані, а вище перелічені дані внесені у повному об`ємі.
Колегія суддів вважає не обґрунтованим посилання суду першої інстанції на те, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відсутнє чітке формулювання обвинувачення по кожному епізоду оголошених їм підозр, та останній не містить обставин, що підлягають доказуванню. Зокрема обвинувальний акт містить посилання, що підроблення документів відбулося шляхом внесення до них неправдивих відомостей, правопорушення вчиненні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 умисно, з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб. В акті зазначено які саме дії вчинялись обвинуваченими під час вчинення інкримінованих правопорушень, а також з прямим умислом та за попередньою змовою.
Колегія суддів вважає несуттєвими встановлені судом першої інстанції неточності в обвинувальному акті щодо підроблення документів по факту вчинення правопорушення за ч.1 ст.366 КК України та обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.209 та ч.3 ст.191 КК України, оскільки такі обставини можуть бути з`ясовані під час розгляду кримінального провадження по суті.
Безпідставним є висновок суду щодо не зазначення в договорі № 35 від 25.10.2012 року між яким юридичними особами його укладено, оскільки в обвинувальному акті чітка вказано його укладання між ТОВ «Полісся-Профіт» та ПБФ «Яніцький».
Відсутність в доданому до обвинувального акту реєстрі даних про визнання Департаменту містобудування, архітектури та будівництва Житомирської обласної державної адміністрації потерпілою стороною не може бути підставою повернення обвинувального акту прокуророві, оскільки не суперечить вимогам ст.291 КПК України.
Посилання суду першої інстанції щодо порушення права на захист у зв`язку з неконкретним обвинуваченням є необґрунтованим, оскільки в обвинувальному акті зазначено правову кваліфікацію інкримінованих кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність.
Неотримання захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_11 копії обвинувального акту не є суттєвим порушенням вимог ст.291 КПК України, яке перешкоджало б проведенню підготовчого судового засідання.
У цьому зв`язку, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що органами досудового розслідування було дотримано вимоги ст.291 КПК України.
Крім того, прокурор, відповідно до ст.ст. 337-339 КПК України, має право під час судового розгляду кримінального провадження уточнити, змінити обвинувачення та висунути додаткове обвинувачення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах,-
апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: