Справа № 308/1888/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

30.09.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 / головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження 11-кп/777/340/15 щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_13 , потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2015 року.
Цим вироком визнані винними :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Сасівка Свалявського району, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, непрацюючий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ст. 104, ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік і шість місяців, відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст. 76 КК України покладено обов`язки : не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, учень Свалявського професійного - будівельного ліцею Закарпатської області,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ст. 104, ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік і шість місяців, відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженец та мешканець АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючий;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 104, ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покараня з іспитовим строком на один рік і шість місяців, відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України покладено обов`язки : не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирався.
Стягнуто солідарно з обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь поетрпілої ОСОБА_21 106384 грн. 33 коп. майнової шкоди, завдано кримінальним правопорушенням.
Стягнуто солідарно з обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_22 8100 грн. майнової шкоди та 1000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Стягнуто солідарно з обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 документально підтверджені витрати на залучення експерта на загальну суму 6909 грн. 54 коп. та 147 грн 42 коп. як процесуальні витрати в дохід держави.
Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.
Вироком суду визнані винними ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за вчинення ряду крадіжок:
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за попередньою змовою між собою, зокрема, у тому, що
- 02 травня 2013 року близько 02 години 00 хв. по АДРЕСА_4 шляхом пошкодження замків на металевих гратах та вхідних дверях проникли до приміщення магазину комп`ютерної техніки " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", який орендує для здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_21 , де діючи умисно, таємно викрали з каси даного магазину грошові кошти в сумі 948 гривень 20 копійок, а також різноманітні товари до комп`ютерної техніки іноземного виробництва на загальну суму 69 013 грн. 18 коп., тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_21 значну матеріальну шкоду .
- 08 травня 2013 року близько 01 год.30 хв. пов АДРЕСА_5 , шляхом пошкодження замків на металевих гратах та вхідних дверях проникли до приміщення перукарні " ІНФОРМАЦІЯ_5 ", який орендує для здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_22 , та діючи умисно, повторно, таємно, викрали з каси перукарні грошові кошти в сумі 3300 гривень , пляшку шампанського " Київ", вартістю 35 грн. 99 коп., а також предмети для здійснення діяльності, а саме лаки, гелі тощо для обробки нагтів на загальну суму 4592,99 грн., тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_22 матеріальну шкоду на загальну суму 8092,99 грн.
- 30 травня 2013 року близько 02 год.30 хв. неповнолітні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за попередньою змовою між собою, по АДРЕСА_8 , шляхом пошкодження замків на вхідних дверях приміщень проникли до кафе " ІНФОРМАЦІЯ_6 ", який належить на праві приватної власності ОСОБА_23 та в якому вона здійснює підприємницьку діяльність, таємно викрали товарно-матеріальні цінності на загальну суму 4004 грн., спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_15 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі. Обгрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що вказаний злочин вчинено групою осіб, а сам злочин відноситься до середньої тяжкості. Посилається на постанову Пленуму ВСУ України № 13 від 2 липня 2004 року "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів". Зазначає, що внаслідок злочину втратив все майно, яке було його торгівлею, внаслідок чого і втратив роботу, доходи, позбавлений реально забезпечити сім`ю. Вважає, що його права судом не забезпечені .
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_16 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 і ОСОБА_7 покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі. Обгрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що вказаний злочин вчинено групою осіб, а сам злочин відноситься до середньої тяжкості. Посилається на постанову Пленуму ВСУ України № 13 від 2 липня 2004 року "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів", а судом його права не забезпечені. Внаслідок злочинних дій він втратив здоров`я через душевні страждання, оскільки майно, яке збирав 40 років як фотохудожник втратив в один день і отримав інвалідність.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступ обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , їх законних представників, захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про підтримання апеляційної скраги ОСОБА_7 та залишення без зміни вироку в частині призначеного покарання, потерпілих ОСОБА_16 і ОСОБА_15 в підтримання своїх апеляційних скарг, виступ прокурора з запереченнями проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, судова колегія приходить до наступного висновку.
З вироку убачається, що ОСОБА_26 , ОСОБА_17 і ОСОБА_27 вину у вчиненні крадіжок визнали, хоча заперечили кількість викраденого та суму заявлених цивільних позовів потерпілих, разом з тим фактичні обставини справи не оспорювали. Тому доводи апелянта ОСОБА_17 з приводу кількості викраденого майна не заслуговують на увагу.
Щодо апеляційних доводів обвинуваченого, його законного представника та захисника про неправильне вирішення судом сум відшкодування у користь потерпілих, судова колегія приходить до наступного.
Суд стягнув 13 тис. грн.;
- у потерпілого ОСОБА_15 встановлена крадіжка майна на суму 22 704 грн.
Позовна заява ним подана на суму 28 тис. грн. матеріальної шкоди ( а.с. 72 т.1).
Суд стягнув 28 тис. грн. матеріальної шкоди та 2 тис.грн. моральної шкоди ;
- у потерпілого ОСОБА_16 встановлена крадіжка майна на суму 15 533 грн.
Позовна заява ним подана на суму 38 972 грн. матеріальної шкоди і 25 тис. грн. моральної шкоди ( а.с. 79 т.1)
Суд стягнув 38 972 грн. та 2 тис. грн. моральної шкоди;
- у потерпілої ОСОБА_22 встановлена крадіжка на суму 8092 грн. 00 коп.
Позовна заява нею подана на суму 8100 грн. матеріальної шкоди та 5 тис. грн. моральної шкоди ( а.с. 115 т.1).
Суд стягнув 8100 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди, з урахуванням попереднього відшкодуванна на суму 3 тис. грн. від 07.11.2014 та 2 тис. грн. від 29.01.2015;
Позовна заява нею подана на суму 112 884 грн. 33 коп. ( а.с. 100-101 т.1) в наступному зменшена з урахуванням відшкодування,тобто за мінусом 6500 грн., що в еквіваленті складає 500 доларів США, які відшкодовано ( розписка ОСОБА_25 про отримання 300 доларів США від 15.05.2014 та від 02.09.2014 200 доларів США).
Суд стягнув 106 384 грн. 33 коп.
- у потерпілої ОСОБА_23 збитки на суму 4004 грн. відшкодовані в ході досудового розслідування.
Потерпілим ОСОБА_24 цивільний позов не заявлявся.
З позовних заяв потерпілих убачається, що вимоги про відшкодування матеріальної шкоди ними висунуто відповідно до ст. 1192 ЦК України , а саме, що розмір збитків підлягає відшкодуванню потерпілому визначеному до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Як вказували потерпілі, на момент розгляду справи вартість викраденого майна в еквіваленті до банківського курсу долара виросла у два-три рази. Суд першої інстанції з урахуванням наведеного та поданих потерпілими доказами про вартість майна, вирішив цивільні позови про відшкодування матеріальної шкоди правильно, при цьому врахував часткове відшкодування.
З наведених підстав апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 , його законного представника та захисника задоволенню не підлягає.
Судова колегія бере до уваги апеляційні доводи потерпілого ОСОБА_16 про те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував його пояснення з приводу заподіяння йому моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях з приводу викраденого майна, а саме архівних даних про його роботу фотохудожника, що містилися на флеш-карті, і які в силу пошкодження цієї картки відновленню не підлягають. Апеляційний суд вважає, що суму відшкодування моральної шкоди слід збільшити в межах заявленого потерпілим розміру, однак з урахуванням розумності, об`єктивності і матеріального стану обвинувачених в межах 10 тисяч гривень, як справедливого розміру відшкодування моральної шкоди.
Тому вирок, у відповідності до п.3 ч.1 ст. 408 КПК України підлягає зміні в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_16 щодо відшкодування моральної шкоди.
Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_15 і ОСОБА_16 про м`якість призначеного покарання обвинуваченим із застосуванням ст. 75 КК України задоволенню не підлягають з таких підстав.
Встановлено, що обвинувачені вчинили кримінальні правопорушення у неповнолітньому віці. З часу їх вчинення до постановлення вироку пройшло два роки. За цей період часу обвинувачені інших протиправних дій не вчиняли, частково відшкодували заподіяну шкоду, щиро розкаялися. Суд першої інстанції врахував кожного роль у вчиненому, суспільну небезпеку вчиненого та призначив покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції даної норми закону. Призначене покарання відповідає вимогам ст. 65, ст. 102, ст.103 КК України.
Суд врахував обставини, що пом`якшують покарання : щире розкаяння винних, активне сприяння розкриттю злочину, за місцем навчання і проживання обвинувачені характеризуються позитивно, до кримінальної відповідальності притягаються вперше, на обліку у відділі кримінальної міліції у справах неповнолітніх не перебували, як і служби у справах дітей Свалявської РДА, частково відшкодували шкоду потерпілим , дійшов обгрунтованого висновку про можливість виправлення їх в умовах суспільства, звільнивши їх від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України та в межах періоду іспитового строку, визначеного ст. 104 КК України, якою передбачено встановлення іспитового строку неповнолітнім від одного до двох років.
Судова колегія вважає звільнення від відбування призначеного покарання неповнолітніх обвинувачених правильним. В апеляційній інстанції обвинувачені висловили щире розкаяння з приводу вчиненого, продовжують відшкодовувати заподіяні збитки. Дане свідчить про те, що останні не позбавлені можливості виправитись в умовах суспільства. Апеляційні доводи потерпілих про м`якість призначеного покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з якими вони пов`язують неповне відшкодування їм заподіяної шкоди, не може слугувати підставою для скасування вироку.
Таких порушень вимог КПК України чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного вироку, судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_16 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_15 , апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , його представника ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_13 залишити без задоволення.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити в частині вирішення цивільного позову в користь потерпілого ОСОБА_16 .
Стягнути солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в користь потерпілого ОСОБА_16 моральну шкоду в розмірі 10 тисяч гривень.
В решті вирок залишити без зміни.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з з дня її проголошення.
СУДДІ :