Справа № 343/1414/15-к
Провадження № 11-кп/779/357/2015
Категорія ст. 115 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника Долинського ВЦ №118 ОСОБА_8 ,

розглянувши кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, на ухвалу Долинського районного суду від 21 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні спільного клопотання Долинського виправного центру №118 Управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області та спостережної комісії при Долинській райдержадміністрації Івано-Франківської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець АДРЕСА_1 , засуджений 07 березня 2003 року Хустським районним судом Закарпатської області за ст.ст. 115 ч.1, 194 ч.2, 70, 71 КК України до 16 років 6 місяців позбавлення волі. Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.03.2014 року йому замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на обмеження волі строком п`ять років. В строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 зараховано час перебування під вартою з 19.03.2014р. по день звільнення з під варти за правилами ст.72 КК України з розрахунку 2 дні обмеження волі за 1 день позбавлення волі. Початок відбування строку покарання засудженому рахується з 10.02.2003 року, кінець строку 25.07.2019 року.

Своє рішення суд мотивував тим, що в судовому засіданні не здобуто доказів того, що засуджений своєю поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

В апеляційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_7 вказує на те, що не згідний з рішенням суду, так як його 12 дисциплінарних стягнень були п`ятирічної давності, а на даний час в нього 2 заохочення правами начальника установи за зразкову поведінку, а також він приймає активну участь у громадськму житті установи. Просить вивчити матеріали справи та прийняти законне рішення;

- прокурор просить ухвалу суду скасувати з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та ухвалити нову, якою задовольнити подання начальника Долинського виправного центру №118 УДПтСУ в Івано - Франкіській області про умовно-дострокове звільнення.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_7 підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги і просить її задовольнити;

- представник виправного центру погодився з доводами апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 і просить її задовольнити;

- прокурор заперечив доводи апеляційних скарг засудженого ОСОБА_7 та прокурора міжрайонної прокуратури і просить ухвалу суду залишити без змін.

З`ясувавши обставини кримінального провадження, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, обговоривши доводи й мотиви апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони до задоволення не підлягають з таких підстав.

У відповідності до ч.5 ст.82 КК, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.2, п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів, засуджений ОСОБА_7 на час розгляду справи відбув більше ? призначеного строку покарання, отримав 2 заохочення: одну подяку та одну нагороду похвальною грамотою за участь у змаганнях за першість установи гирьового спорту, оголошені 30.12.2014 року та 15.05.2015 року.

У Долинський ВЦ №118 засуджений прибув 04.04.2014 року, де й був працевлаштований, порушень трудової дисципліни не допускав.

З характеристики, що є в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_7 за час відбування покарання в Замковій ВК № 58 та Коломийській ВК № 41 отримав 12 стягнень.

Таким чином, з огляду на зазначене, коли єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання, колегія суддів вважає, що поведінка засудженого за час відбування покарання не є сумлінною, оскільки він неодноразово порушував умови відбування та режим відбування покарання.

Отримання 2 заохочення, а саме за участь у змаганнях за першість установи гирьового спорту за більш ніж рік відбування покарання в Долинському ВЦ №118, на думку колегії суддів, не свідчить про відсутність за час відбування покарання у засудженого стягнень і того, що сумлінною поведінкою він довів своє виправлення.

Оскільки сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого, чого ОСОБА_7 протягом всього періоду відбування покарання не дотримано, підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не вбачається.

Покликання прокурора в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою в умовах відбування покарання у вигляді обмеження волі став на шлях виправлення не ґрунтується на матеріалах справи.

За таких обставин апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та прокурора колегія суддів залишає без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419, 376 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, залишити без задоволення.

Ухвалу Долинського районного суду від 21 липня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання Долинського виправного центру № 118 Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області та спостережної комісії при Долинській райдержадміністрації Івано-Франківської області про умово-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4