№243/9986/15-к
№1-кс/243/570/2015
У Х В А Л А
Іменем України
07 жовтня 2015 року м. Слов`янськ
Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 ,

при секретареві судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника Слов`янського МВ ГУМВС ОСОБА_5 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність 1-го заступника начальника Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 05.10.2015 р. зі скаргою на бездіяльність 1-го заступника начальника Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 звернувся ОСОБА_3 , посилаючись на те, що вказана посадова особа не внесла відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання письмової заяви до Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області, зареєстрованого в ЖЄО за № 15106 від 24.09.2015 року про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 353 КК України. Злочин відбувся під час його перебування в Слов`янському міськрайонному суді за адресою: м. Слов`янськ, вул. Добровольського,2 в судовому залі № 8, де о 09.30 мав відбутися розгляд його адміністративного позову про визнання протиправним і нечинним рішення Прелесненської сільської ради. Заявник попереджав за кілька годин до початку розгляду справи працівників судової міліції про намір упевнитись, що суддя, призначений на розгляд його позову, є професійним суддею і має для цього законні повноваження, чинне посвідчення судді. Такі ж вимоги були доведені ним до секретаря ОСОБА_7 та її асистентки. Але до зали суду зайшла невідома особа в мантії, яка відмовилася підтверджувати свої повноваження та що вона є професійним суддею. Він викликав співробітників МВС, які прийняли від оо. Заяву за ст. 353 КК України. Наступного дня він телефонував на 102 та дізнався у чергового, що його заяву не було внесено до ЄРДР. 25.09.2015 року йому повідомили, що заяву внесено до РДР і нею будуть займатися слідчі з Черкаського відділення міліції, а з ним зв`яжеться майор Курський. 29.09.2015 року у чергового міськвідділу він дізнався, що його заяву ще не внесли до ЄРДР. Вбачає в діях начальника слідчого відділу міліції м. Слов`янська ОСОБА_6 бездіяльність та просить вжити необхідних заходів для обов`язкової участі службової особи, зобов`язати слідчого і керівника відповідного слідчого органу розглянути подану ним заяву про кримінальне правопорушення від 24.09.2015 року згідно з вимогами КПК України, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав доводи скарги, прохав її задовольнити.

Прокурор вважав, що скарга підлягає задоволенню, для перевірки доводів заявника необхідно внести його заяву до ЄРДР та провести досудове розслідування; представник Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на те, що підстав для внесення заяви ОСОБА_3 до ЄРДР не вбачається, начальник слідчого відділу в межах своїх повноважень вирішив порядок розгляду цієї заяви.

Дослідивши надані суду матеріали перевірки ЖЄО №15106 від 24.09.2015 року, заслухавши учасників процесу, які з`явилися, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

24.09.2015 року ОСОБА_3 звернувся до Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 353 КК України, яке полягає в тому, що суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_8 не надала йому своє службове посвідчення та не підтвердила в законний спосіб своїх посадових повноважень.

Вказана вище заява ОСОБА_3 була направлена до Слов`янського МВ ( з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУМВС України в Донецькій області для проведення перевірки. Ця заява була зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події 24.09.2015 р. за № 15106.

Відповідно до матеріалу перевірки ЖЄО № 15106, в матеріалах наявний супровідний лист від 1 заступника начальника МВ - начальника СВ Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області на ім`я начальника Слов`янського МВ, яким заява ОСОБА_3 направлена для розгляду згідно ЗУ «Про звернення громадян» через відсутність в повідомленні даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення. На час розгляду скарги розгляд заяви триває.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявником, потерпілим, їх представником.

Згідно ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Слідчий прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі Реєстр), а також надання відомостей з нього визначає Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затверджене наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012р. ( із змінами, затвердженими наказами Генерального прокурора України від 14.11.2012р. №113, від 25.01.2013р. №13, від 25.04.2013р. №54) (Далі Положення).

Відповідно до п.1.2 Положення відомості про кримінальне правопорушення, викладені в заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, обов`язок слідчого або прокурора внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування існує тільки відносно такої заяви або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах та повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

На практиці визначення приводів та підстав до початку кримінального провадження врегульовано Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19 листопада 2012 року № 1050 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2012 року за № 2095/22407 ( далі Інструкція № 1050).

Згаданою Інструкцією № 1050 врегульовано, зокрема, також порядок вирішення заяв і повідомлень, що надійшли до ОВС і в яких відсутні відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Так, після реєстрації їх в журналі єдиного обліку про відомості у них доповідається начальнику органу ВС для розгляду і прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або КУпАП ( п.3.5 Інструкції № 1050) і такі заяви не вносяться до ЄРДР.

З доводів заяви ОСОБА_3 та доводів, викладених у скарзі до суду, вбачається, що заявник не згодний з тим, що суддя в судовому засіданні під час розгляду адміністративної справи не пред`явив йому на його вимогу своє посвідчення професійного судді.

Слідчим суддею враховується, що подія, про яку повідомив заявник ОСОБА_3 , відбулася в адміністративній будівлі Слов`янського міськрайонного суду в залі судових засідань під час розгляду його адміністративного позову. При цьому суддя ОСОБА_8 перебувала в мантії та мала відповідного зразка нагрудний знак. При цьому процесуальним законодавством України не передбачено обов`язку судді пред`являти на вимогу будь-кого своє службове посвідчення, а законом не передбачено такої стадії судового розгляду як встановлення особи судді.

Професійні судді є носіями судової влади в Україні, посадовими особами судової влади, які відповідно до Конституції України та законів України наділені повноваженнями здійснювати правосуддя і виконувати свої обов`язки на професійній основі в Конституційному Суді України та судах загальної юрисдикції.

Гарантії незалежності суддів закріплені у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., ратифікованій Верховною Радою України 17.07.1997 року, та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалені резолюціями 40/32 від 29.11.1985 р. та 40/146 від 13.12.1985 р. Генеральної Асамблеї ООН, «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджені 24.05.1989 року, Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН, Європейська хартія «Про статус суддів» від 10.07.1998 р., Рекомендації № (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи «Незалежність, дієвість та роль суддів» від 13.10.1994 р. та інших.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканості суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, громадян та їх об`єднань з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення.

У справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч. 1,2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 01.12.2004 року № 19-рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що «недоторканість суддів один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове значення забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом».

Аналогічні роз`яснення змісту гарантій незалежності й недоторканості суддів надано у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року. Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання ( п.10,11).

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду і вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Саме такі правові позиції викладені у висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 02.07.2013р. «Щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства».

З наданих суду матеріалів вбачається, що заява ОСОБА_3 не була внесена до ЄРДР, Слов`янським МВ ( з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУМВС України в Донецькій області було направлено для розгляду заяву ОСОБА_3 в порядку Закону України «Про звернення громадян» та Положення «Про порядок роботи із зверненнями громадян і організацій, їх особистого прийому в системі міністерства внутрішніх справ України», затвердженого наказом МВС України від 10.10.2004р. № 1777, що відповідає нормам чинного законодавства, а тому скарга не підлягає задоволенню. Строк звернення до суду заявником не пропущений.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність 1-го заступника начальника Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1