Справа № 203/3472/12
ВИРОК

Іменем України

03 липня 2012 року Вінницький районний суд Вінницької області,

в складі:головуючого судді: Гриценко І.Г.,

при секретарі: Манюк Л.В.,

з участю прокурора: Гантімурової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

02.10.2003 року Ленінським районним судом м.Вінниці за ст.185 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбивання покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 08.06.2004 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ст.ст.185 ч. 2, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

(судимості не погашені),

у вчиненні злочину передбаченого ст.164 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, будучи неодноразово попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), які він зобовязаний був сплачувати згідно рішення Ленінського районного суду м.Вінниця від 16.11.2005 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі ? частини всіх його доходів, заробітку щомісячно, починаючи з 14.10.2005 року і до досягнення дитиною повноліття, умисно, злісно ухиляється від сплати вищевказаних коштів.

Таким чином, ОСОБА_1, який відбував покарання в ОСОБА_4 ВК-123 в період з листопада 2005 року по серпень 2009 року нараховано аліменти в розмірі 10926,36 грн., при чому бухгалтерією ОСОБА_4 ВК-123 з нього утримано і перераховано аліменти в сумі 1293,29 грн. та у нього залишилася заборгованість по аліментах станом на 1.09.2009 року в розмірі 9633,07 грн.

Після цього, ОСОБА_1, в період з 01.09.2009 року умисно, розуміючи протиправність своїх дій, не вживав заходів направлених на погашення вищевказаної заборгованості та злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання сина ОСОБА_3, створивши заборгованість станом на 15.05.2012 року в розмірі 23169,20 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, розкаявся у вчиненому та пояснив, що дійсно вчинив зазначений злочин за умов та при обставинах викладених в обвинувальному висновку, пояснив, що він ніде не працює, має тимчасові заробітки, копає криниці, заробляючи при цьому в місяць приблизно 1500 грн. Офіційно ніде не працює, оскільки не може знайти підходящої роботи, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. З середини 1998 року він проживав в цивільному шлюбі з ОСОБА_2 В ході спільного проживання 10.08.1999 року у них народився син ОСОБА_5. Приблизно в 2002 році ОСОБА_2 вигнала його з квартири її батьків, де спільно проживали, так як між ними дуже часто виникали непорозуміння, сварки, і він переїхав до своїх батьків в с.Якушинці, а син залишився проживати разом з ОСОБА_2 З того часу він з ОСОБА_2 проживають окремо, він ні їй, ні синові матеріальної допомоги не надавав. 08.06.04 року його засуджено Вінницьким районним судом за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. З 30.06.2004р. він відбував покарання в ОСОБА_4 Перебуваючи в установі він дізнався про те, що Ленінським районним судом м.Вінниця 16.11.05р. винесено рішення про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, 10.08.99р.н. в розмірі ? частини всіх його доходів, заробітку щомісячно, починаючи з 14.10.05р. і до досягнення дитиною повноліття. Йому відомо, що в ОСОБА_4, коли відбував покарання, працював в деревообробному цеху, з його заробітку відраховувалися кошти на аліменти. Після звільнення з місць позбавлення волі в липні 2009 року, він аліментів не платив взагалі, оскільки не мав постійного заробітку. За період з 30.07.09р. по теперішній час мав можливість частково сплачувати аліменти, хоча офіційно ніде не працював, але не платив аліменти, оскільки зароблені кошти витрачав на власні потреби.. Він матеріальної допомоги на утримання сина не надавав взагалі. Йому неодноразово приходили повідомлення з ДВС Вінницького району про те, що він повинен платити аліменти, а також про явку до ДВС. В повідомленнях його попереджали про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, проте, незважаючи на це, він аліментів не платив.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, згідно якої просить розглянути кримінальну справу у її відсутності, просила покарати суворо.

Враховуючи клопотання підсудного ОСОБА_1 про недоцільність дослідження інших доказів, у звязку з відсутністю спору по фактичних обставинах справи, на підставі ст.ст. 299, 301-1 КПК України суд визнав за необхідне обмежитися допитом підсудного та дослідженням доказів, характеризуючих його особу, і при цьому підсудному ОСОБА_1 розяснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за ст. 164 ч.1 КК України, як умисне, злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При призначенні виду та міри покарання підсудному, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини його вчинення, дані про особу підсудного, його затруднений сімейний і матеріальний стан, що він раніше судимий, і судимості не погашені, посередньо характеризується за місцем проживання, думку потерпілої щодо покарання підсудного.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України помякшують покарання підсудного, суд встановив щире каяття.

Обставини, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання підсудного відсутні.

З урахуванням всіх обставин справи та даних про особу підсудного, суд вважає, що підсудному ОСОБА_1 необхідно обрати покарання у вигляді громадських робіт.

Керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ст.164 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 залишити попередній підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: