Справа № 11а-731/2010 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Категорія: ст.ст. 121, 187 КК України Доповідач: Ревер В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2010 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого, судді Перетятька В.О.

суддів Ревера В.В., Романюка М.Ф

з участю прокурора Шахрайчук Н.І.

захисника ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляціями: прокурора у справі ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_4 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 3 червня 2010 року.

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого 11.08.2004 року Дрогобицьким районним судом Львівської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі,

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.187 КК України на вісім років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України виправдано.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 залишено взяття під варту.

Початок терміну відбування покарання рахується з 15 жовтня 2008 року, тобто з часу затримання.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше судимого 09.10.1997 року Дрогобицьким міським судом Львівської області за ч.1 ст.142 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого умовно-достроково на підставі ст.52 КК України 26.02.1999 року з невідбутим терміном 1 рік 5 місяців 4 дні, 11.10.2000 року Дрогобицьким міським судом Львівської області за ч.3 ст.140, ч.2 ст.141, ч.1 ст.222, ч.2 ст.223 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі,

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.187 КК України на вісім років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.4 ст.187 КК України на десять років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.2 ст.121 КК України на девять років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточну міру покарання визначено десять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 залишено взяття під варту.

Термін відбування покарання рахується з 15 жовтня 2008 року, тобто з часу затримання.

Вирішено питання з речовими доказами.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно в користь потерпілого ОСОБА_6 595 гривень матеріальної та 2000 гривень моральної шкоди.

Згідно вироку районного суду, ОСОБА_5, 12 жовтня 2008 року, в період часу з 01 по 03 годину, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись в парку біля кафе «Ольга», що по вул. Майдан Злуки, 1 в м. Дрогобич Львівської області, вийшовши за межі домовленості щодо обсягу злочинних дій вчинення розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7, кримінальна справа відносно якого закрита у звязку зі смертю останнього та ОСОБА_4, умисно наніс декілька ударів ногами ОСОБА_8 в ділянку життєво важливих органів в голову та шию, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті останнього.

Крім цього, ОСОБА_5, 12 жовтня 2008 року, в період часу з 01 по 03 годину, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, вийшовши за межі домовленості щодо обсягу злочинних дій вчинення розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7, кримінальна справа відносно якого закрита у звязку зі смертю останнього та ОСОБА_4, маючи намір заволодіти чужим майном, застосував до ОСОБА_9 насильство, що було небезпечним для життя та здоровя останнього, поєднане із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень у вигляді нанесення йому декілька ударів ногами у ділянку життєво важливих органів в голову та шию, та відкрито заволоділи грошима в сумі 600 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_9, витягнувши їх з кишені куртки, чим заподіяли матеріальну шкоду останньому на загальну суму 600 гривень.

ОСОБА_7, кримінальна справа відносно якого закрита у звязку зі смертю останнього та ОСОБА_4, 12 жовтня 2008 року, в період часу з 01 по 03 годину, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, за попередньою змовою з групою осіб з ОСОБА_5, який вийшов за межі домовленості щодо обсягу злочинних дій, маючи намір заволодіти чужим майном застосували до ОСОБА_9 насильство, що було небезпечним для життя та здоровя останнього, поєднане із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, що викликало короткочасний розлад здоровя останнього, відкрито заволоділи грошима в сумі 600 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_9, витягнувши їх з кишені куртки, чим заподіяли матеріальну шкоду останньому на загальну суму 600 гривень.

Крім цього, ОСОБА_5, 12 жовтня 2008 року в період з 01 по 03 годину, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7, кримінальна справа відносно якого закрита у звязку зі смертю останнього, та ОСОБА_4, маючи намір заволодіти чужим майном, застосували до ОСОБА_6 насильство, що було небезпечним для життя та здоровя останнього, поєднане із заподіянням легких тілесних ушкоджень, що викликало короткочасний розлад здоровя у вигляді нанесення йому ударів ногами і руками в різні ділянки обличчя, голови та тулуба, та відкрито заволоділи мобільним телефоном марки Нокіа 7210 вартістю 475 гривень, зі стартовим пакетом оператора стільникового звязку Діджус вартістю 25 гривень, гаманцем вартістю 25 гривень, грошима в сумі 70 гривень, витягнувши їх з кишені куртки та штанів, які належали потерпілому ОСОБА_6, чим заподіяли матеріальну шкоду останньому на загальну суму 595 гривень.

На вирок районного суду подано апеляції прокурором у справі ОСОБА_3, адвокатом ОСОБА_1 та засудженим ОСОБА_4

Прокурор в поданій апеляції просить скасувати вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.06.2010 року у звязку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочинів та особам засуджених внаслідок мякості, а також через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Постановити новий вирок суду, яким ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.187, ч.4 ст.187, ст.70 КК України та призначити покарання у вигляді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна; ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.187, ч.4 ст.187, ст.70 КК України та призначити покарання у вигляді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На думку прокурора висновки суду першої інстанції викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочинів та особам засуджених внаслідок мякості. В ході судового розгляду справи було встановлено, що тілесні ушкодження ОСОБА_8, внаслідок яких наступила його смерть, були заподіяні в процесі розбійного нападу групою осіб ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_5, а тому і дії ОСОБА_4 слід було кваліфікувати за ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України.

Крім цього, при постановленні вироку відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд не врахував такі обтяжуючі покарання обставини як рецидив злочинів та їх вчинення у стані алкогольного спяніння, а також те, що дані особи неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності, однак після звільнення з місць позбавлення волі не стали на шлях виправлення, а повторно вчинили інкриміновані корисливі злочини.

Адвокат ОСОБА_1 в апеляції, поданій в інтересах засудженого ОСОБА_5, просить змінити вирок та виправдати ОСОБА_5 за ч.2 ст.187, ч.4 ст.187 КК України.

В мотивах апеляції вказує, що висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_5 розбійного нападу на потерпілих з мотивів особистої наживи не відповідають дійсності, оскільки досліджені судом докази є суперечливими, а деякі із них зібрані органом досудового слідства з порушенням норм кримінально-процесуального закону, на що суд не звернув увагу при винесенні вироку. Натомість були взяті до уваги, в якості доказів винуватості, протоколи слідчих дій, які проводилися всупереч вимогам Конституції України та КПК, та з приводу яких подавалися письмові скарги на дії слідчих, клопотання про виключення як недопустимих окремих доказів.

Засуджений ОСОБА_4 в апеляції просить змінити вирок суду та виправдати його за ч.2 ст.187 КК України.

На обґрунтування апеляції вказує, що вирок не відповідає фактичним обставинам справи, призначене покарання є надто суворим. Його втручання в бійку не несло загрози для потерпілих, а навпаки розуміючи конфліктну ситуацію, збудженість молодих людей, намагався вжити відповідних заходів щоб розборонити хлопців і уникнути непередбачуваних наслідків. Зговору на вчинення розбійного нападу не було.

Судом також не взято до уваги і того факту, що потерпілий ОСОБА_6 постійно змінював покази. Не міг згадати скільки грошей у нього було. Докази його вини у вчиненні розбійного нападу є суперечливими на що суд не звернув увагу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5, виступ захисника ОСОБА_1 на підтримання апеляцій, думку прокурора Шахрайчук Н.І. та виступ потерпілої ОСОБА_2 на підтримання апеляції державного обвинувача Сисина С.В., перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені апелянтами доводи, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають до задоволення.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Як безспірно встановлено в справі, саме ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_4, за попередньою змовою групою осіб, маючи намір заволодіти чужим майном, вчинили розбійний напад на потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_6 При цьому ОСОБА_5, вийшовши за межі домовленості щодо обсягу злочинних дій вчинення розбійного нападу, умисно наніс декілька ударів ногами ОСОБА_8 в голову та шию, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті останнього.

На досудовому слідстві засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 давали визнавальні показання, однак в судовому засіданні заперечили вину.

У сукупності з іншими зібраними у справі доказами, суд належно оцінив такі показання підсудних, ґрунтуючись на повному і всебічному розгляді всіх обставин справи, і правильно визнав їх такими, що не відповідають дійсності та взяв за основу вироку їх первинні показання, показання потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_10, потерпілого ОСОБА_6 про обставини вчинення злочинних дій щодо нього та ОСОБА_8, які підтверджуються іншими доказами.

Так потерпілий ОСОБА_6 ствердив, що саме ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_4, підбігши до нього та ОСОБА_8, почали наносити удари, в процесі чого Хомин обшукував кишені та забрав гроші і телефон, а ОСОБА_5 наніс декілька сильних ударів в шию ОСОБА_8 Лише після цього засуджені залишили їх та пішли з місця події.

На впізнанні осіб, які вчинили напад, ОСОБА_6 вказав на ОСОБА_5, ОСОБА_7 і ОСОБА_4 та пояснив, що саме вони наносили удари йому та ОСОБА_8 а також заволоділи їх грошима та майном (т.1 а.с. 173-175, 201-203, 204-206).

Також потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_10 ствердили, що на час вчинення розбійного нападу у ОСОБА_8 були гроші в сумі 600 гривень, якими заволоділи засуджені.

За висновками судово-медичних експертиз № 1222 від 11.11.2008 року та № 1121 від 27.10.2008 року у потерпілого ОСОБА_8С виявлено тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до його смерті, а у ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, що викликали короткочасний розлад здоровя (т.3 а.с. 103-106, 162-163).

Висновки зазначених експертиз належно аргументовані з наукової точки зору, не суперечать іншим доказам у справі, а тому суд правомірно визнав їх достовірними доказами.

Наведеними показаннями, які всебічно перевірялися в судовому засіданні, та показаннями потерпілого ОСОБА_6 на очних ставках (т.1 а.с. 176, 207, 208, т.2 а.с. 53-54, 55-56), висновками експертиз та іншими зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами доводиться факт вчинення засудженими саме розбійного нападу на потерпілих, а тому доводи апеляції ОСОБА_4 про його непричетність до вчинення розбійного нападу та бажання лише зупинити бійку між потерпілими та ОСОБА_5 і ОСОБА_7, а також доводи апеляції захисника ОСОБА_1 про недоведеність вини ОСОБА_5 в вчиненні розбійних нападів на потерпілих є необґрунтованими.

При перевірці справи не виявлено даних, які давали б підстави вважати, що потерпілий ОСОБА_6 міг обмовити засуджених ОСОБА_5 і ОСОБА_4 про їх участь у розбійному нападі на нього та ОСОБА_8.

Колегія суддів вважає також, що місцевим судом вірно дано оцінку висновку експертизи щодо локалізації, характеру та механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_4 лише за ч.2 ст. 187 КК України, оскільки встановлено, що ОСОБА_5 вийшов за межі домовленостей та внаслідок лише його дій потерпілому ОСОБА_8 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті останнього, а тому апеляція прокурора щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_4 є безпідставною та не підлягає до задоволення.

На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст. 67 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності і правильно кваліфікував дії ОСОБА_4 за ч.2 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 за ч.2 ст. 187, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України.

Покарання засудженим призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке відповідає характеру тяжкості вчинених злочинів і даним про особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Таке є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Тому підстав для задоволення апеляції прокурора про призначення більш суворого покарання засудженим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не має. Також не вбачається підстав і для помякшення їм покарання, а тому апеляції засудженого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 в цій частині не підлягають до задоволення.

Колегія суддів при розгляді справи не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку, про що порушуються питання в апеляціях прокурора Сисина С.В. та захисника ОСОБА_1

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а:

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 3 червня 2010 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляції прокурора у справі ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_4 без задоволення.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13