Провадження №1-кп/748/55/16
Єдиний унікальний № 748/242/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2016 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Чернігові кримінальне провадження №0000013 від 04.02.2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лемеші Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, не одруженого, з повною загальною середньою освітою,офіційно не працюючого, раніше не судимого, учасника бойових дій (АТО від 30.10.15 р.), зареєстрованого та проживаючого в будинку АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» рядового ОСОБА_4 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) №54 від 19.03.2014 року призначено на посаду навідника 1 танкового взводу 3 танкової роти 1 танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 і зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 на всі види забезпечення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1, ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включає в себе військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

01 жовтня 2014 року командуванням військової частини було надано відпустку рядовому ОСОБА_4 строком 10 діб у період з 01 жовтня 2014 року по 10 жовтня 2014 року.

У свою чергу рядовий ОСОБА_4 грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 10 жовтня 2014 року, в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ч.ч.1, 2 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), діючи з прямим умислом, направленим на не з`явлення на військову службу до військової частини, з особистих мотивів, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та після закінчення терміну відпустки до розташування військової частини вчасно не повернувся. У період з 10.10.2014 року по 12.08.2015 року ОСОБА_4 перебував за адресою свого постійного проживання: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не виконуючи обов`язків військової служби.

Таким чином рядовий ОСОБА_4 вчинив вчасне нез`явлення на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінуємого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.407 КК України, визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинуваченні, не оспорював, у скоєному щиро розкаявся, та по суті обвинувачення пояснив, що дійсно був мобілізований та проходив службу на посаді навідника танку в зоні АТО в Луганській області. Під час бомбування їх командир танку загинув, сам танк отримав механічні пошкодження, його було поставлено на ремонт, а йому було дано відпустку на строк 10 діб, яку він проводив за місцем проживання. Оскільки його батько є пенсіонером і хворим на ноги, то він вирішив не повертатися до розташування військової частини, адже треба було доглядати батька і вести господарство. Старший брат також проходить службу в зоні АТО, а тому більше нікому було допомогти батьку.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць військовослужбовцем за призовом під час мобілізації.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність наслідків злочину, особу винного - його вік, сімейний стан, перебування на утриманні непрацездатного батька, стан здоров`я, освіту, те, що ОСОБА_4 є учасником бойових дій, офіційно не працює та раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне визнати щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та участь у бойових діях, а обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, враховуючи наявність у обвинуваченого обставин, що пом`якшують покарання, визнання ним своєї вини, враховуючи його особу, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах мінімальної санкції частини статті, якою передбачена відповідальність за вчинений ним злочин, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, слід покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався і відсутні підстави для його обрання до вступу вироку у законну силу. Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти в ці органи про зміну місця проживання і роботи.

На вирок може бути подана через суд, який ухвалив судове рішення апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Роз`яснити учасникам судового провадження право на помилування, право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1