У Х В А Л А
про заміну запобіжного заходу
23.12.2015 року м.Львів
Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000094 від 28.11.2012 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Франківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

У ході досудового розслідування на підставі ухвали від 23.07.2014р. слідчого судді Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_6 щодо обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту його фактичного затримання. Обвинуваченого ОСОБА_4 затримано 03.09.2014р. В подальшому Ухвалами Франківського районного суду м.Львова обвинуваченому ОСОБА_4 неодноразово продовжувався строк запобіжного заходу виді тримання під вартою. Останній раз Ухвалою Франківського районного суду м.Львова до 27.12.2015р.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 подала клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі. Свою клопотання обґрунтовує наступним. Підставою для застосування запобіжного заходу було те, що ОСОБА_4 був оголошений в розшук. Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 слідчим жодного разу не розшукувався. Свідченням цього, є показання свідка ОСОБА_7 слідчого, в провадженні якого перебувала кримінальна справа ( протокол судового засідання 11.12.2009р., а.с.149), який був допитаний у судовому засіданні та повідомив, що постанови про привід ОСОБА_4 від 05.01.2006р. та 09.01.2006р. ним не складалися та ним не підписувалися, а також протокол допиту ОСОБА_4 та постанова про оголошення в розшук останнього ним не складались. Також в матеріалах кримінального провадження (а.с.82) міститься пояснення ОСОБА_8 батька ОСОБА_4 , та порівнявши підписи в протоколі із зразком підпису в паспорті, то помітно, що підписи абсолютно різні, що свідчить про те, що ОСОБА_4 по місцю проживання ніхто не викликав та не розшукував, а лише фальсифікувалися матеріали справи, а тому оголошення в розшук ОСОБА_4 було безпідставним. Крім цього, відповідно до відповіді на адвокатський запит, який міститься в матеріалах кримінального провадження (а.с.43), ОСОБА_4 з 9.11.2009р. по 01.12.2009р. перебував на стаціонарному лікуванні в гастроентерелогічному відділенні Комунальної 5-ої міської клінічної лікарні з діагнозом: хронічний гепатит токсикоаліментарного генезу прогресуючий перебіг, активна фаза з явищами портальної гіпертензії. У 2012 році переніс операцію на шлунок. Окрім цього, факт проживання ОСОБА_4 та перебування його за місцем реєстрації може підтвердити його дочка ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , сусідка ОСОБА_10 , сусідка ОСОБА_11 .

Захисник зазначає у своєму клопотанні, що ОСОБА_4 від слідства не переховувався, проживав у с. Заріччя Жидачівського району Львівської області, а також у м. Львові, на даний час перестали існувати будь-які ризики,зазначені в ст.177 КПК України, від слідства ОСОБА_4 не переховувався, а єдиний свідок події ОСОБА_12 помер ще у 2007р.. Дякун раніше не судимий, розлучений, має двоє дітей, має місце проживання, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , де на даний час проживає його батько ОСОБА_13 , 1936 р.н., переніс інсульт, потребує стороннього догляду. Окрім цього, ОСОБА_4 має ряд тяжких захворювань переніс операцію на шлунок та в нього діагностовано хронічний гепатит.

Також захисник ОСОБА_14 посилається на практику Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, який неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання особи під вартою, згідно з п.3 ст.5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані ( рішення справі «Яблонський проти Польщі» від 21 грудня 2000р., «І.А. проти Франції» від 23.09.1998р., «Іловецький проти Польщі»). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено. Крім цього, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просить суд врахувати вік, стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків за місцем реєстрації.

В судовому засіданні прокурор заперечив щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому та просив продовжити строк тримання під вартою, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, а саме позбавлення волі від 7-ми до 10 років, що обвинувачений з 2006 року знаходився в розшуку і на даний час наявні ризики, передбачені ст.177 КК України а саме переховуватися від суду, в т.ч. виїхати за межі України, незаконно впливати на свідка з метою зміни показів свідка в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, зазначив, що з 2006р. по 2010 рік проживав у своєї тітки в с. Заріччя Жидачівського району Львівської області, з 2010 року по 2014р. проживав зі своєю співмешканкою ОСОБА_15 у АДРЕСА_2 , інколи проживав у дочки Куньчик-Дякун за адресою: АДРЕСА_3 , а також проживав за місцем своєї реєстрації АДРЕСА_1 , допомогав батьку, який є особою похилого віку та переніс інсульт.

В судовому засіданні в якості свідків були допитані дочка обвинуваченого ОСОБА_16 , яка пояснила, що зареєстрована на адресою разом з батьком та дідусем АДРЕСА_1 , однак впродовж тривалого часу з 2005 року по даний час виїжджає в ОСОБА_17 разом зі своїм чоловіком, де працює, має посвідку на проживання в Іспанії. З 2006р. по даний час неодноразово приїздила в Україну (1 раз у 2 роки, 1 раз в рік на тривалі періоди по декілька місяців). Під час перебування в Україні, бачила батька за місцем реєстрації та батько приходив до неї в гості, щоб допомогти з дітьми. У випадку застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_18 , вона буде проживати в Україні з батьком та дідусем і допомагати їм.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона є сусідкою ОСОБА_18 , з 2006 р. по 2014р. періодично бачила ОСОБА_18 за місцем реєстрації.

Заслухавши клопотання захисника обвинуваченого, думку прокурора та обвинуваченого, допитавши свідків щодо обставин, зазначених в клопотанні захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, судом встановлено наступне. 05.01.2006р. слідчим СВ Франківського РВ ЛМУ УВМС України ОСОБА_7 винесена постанова про привід стосовно ОСОБА_18 (а.с.34). 12 січня 2006р. постанова про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ст.121 ч.2 КК України, 12 січня 2006р. постанова про оголошення розшуку обвинуваченого та про зупинення досудового слідства (а.с.44). В матеріалах кримінального провадження містяться рапорти працівників міліції від 11.01.2006р. (а.с.5), 07.01.2006р. (а.с.6) 5.01.2006р., рапорт ст.слідчого ОСОБА_19 від 28.12.2012р. (а.с.70), рапорт оперуповноваженого ОСОБА_20 від 05.11.2013р. (а.с.80), відповідно до яких місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_18 в період з 2006р. по 2013р. було невідомим. В матеріалах справи, відсутня інформація про направлення повісток ОСОБА_4 за місцем його реєстрації про виклик його до органу досудового слідства та інформація про те, що ОСОБА_4 було відомо про оголошення його в розшук.

Враховуючи матеріали кримінального провадження, покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України ризику зі сторони обвинуваченого переховуватися від суду та впливати на свідка. Суд також враховує те, що розгляд справи в судовому засіданні продовжується більше року, протягом якого обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою. Розгляд справи неодноразово відкладався через неявку свідків обвинувачення в судове засідання. Ухвала про привід свідків не виконана. Щодо свідка ОСОБА_22 , то адреса йогом місцяпроживання стороною обвинувачення суду не повідомлена, прокурор зобов`язувався забезпечити явку свідка в судове засідання, однак свідок не з`явився.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень про застосування практики Європейського суду з прав людини", суд у своїх рішеннях повинен також застосовувати практику Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи мають належним чином досліджувати можливість застосування альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 утримається під вартою більше року, розгляд справи відкладається через неявку свідків в судове засідання, а також стан здоровя обвинуваченого, який має ряд тяжких захворювань хронічний гепатит, у 2012 році переніс операцію на шлунок, міцність соціальних зв`язків за місцем його реєстрації наявність родичів: батька та дочки, суд дійшов до висновку, що запобігти наявним ризикам обвинуваченого щодо ухилення від явки до суду та впливати на свідка можливо із зміною запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий арешт за місцем його реєстрації АДРЕСА_1 .

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст.177,178,181, 195,196, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою замінити на домашній арешт шляхом заборони цілодобово залишати без дозволу суду своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , на строк два місяці з дати винесення цієї ухвали, тобто до 20 лютого 2016 року включно.
Покласти на ОСОБА_4 наступні зобов`язання:
- прибувати за викликом суду за першою вимогою, в тому числі у разі виклику за допомогою телефонного зв`язку;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Контроль за застосуванням електронних засобів контролю покласти на Франківський ВП ГУ НП Львівської області.
Ухвалу для виконання передати начальнику Франківського ВП ГУ НП у Львівській області.
Зобов`язати Франківський ВП ГУ НУ у Львівській області відповідно до вимог ч. 4 ст. 181 КПК України негайно поставити на облік ОСОБА_4 , до якого застосований домашній арешт.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору негайно після її оголошення та направити в УВП(№19) Державної Пенітенціарної служби України у Львівській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1