Справа № 1-84/10
Провадження № 1/1308/84/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2010 року Жовківський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Зеліско Р. Й., при секретарі Мамедовій Г.1. з участю прокурора Кузь Т.О., Ненчин Р.П. , захисника ОСОБА_1 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовкві кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця , громадянина України , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не одруженого , жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працює , військовозобовязаного , згідно ст.. 89 ККУ не судимого

за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст.296 КК України

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_3. 04 серпня 2009 року біля 22.00 години в стані алкогольного сп»яніння зайшов на територію тракторної бригади навчального парку ЛНАУ у м.Дубляни, Жовківського району де з хуліганських спонукань грубо порушуючи громадський порядок та спокій громадян з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю безпричинно умисно побив потерпілого ОСОБА_4 наносячи йому удари руками та ногами по тілу заподіявши ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Підсудний ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав частково і пояснив , що він 04 серпня 2009 року біля 22.00 години в стані алкогольного сп»яніння зайшов на територію тракторної бригади навчального парку ЛНАУ у м.Дубляни, Жовківського району де з хуліганських спонукань грубо порушуючи громадський порядок та спокій громадян з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю безпричинно умисно побив потерпілого ОСОБА_4 наносячи йому удари руками по тілу заподіявши ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження. Не визнає своєї вини в тому , що наносив потерпілому удари ногами після того, як потерпілий впав. Увесь інцидент почався з того, що з трактора на якому він працював пропало 50 літрів дизпалива і він мав претензії до сторожа, яким потерпілий і працював. Він став пред»являти потерпілому претензії з цього приводу , однак, потерпілий ОСОБА_4 заперечував факт викрадення дизпалива на його зміні і тому він побив потерпілого. Розкаюється у вчиненому.

Крім часткового визнання підсудним своєї вини у вчиненні злочину його вина в скоєному в судовому засіданні є доведеною повністю показами потерпілих, свідків , протоколами слідчих та судових дій , іншими матеріалами справи.

Так , потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав , що 04 серпня 2009 року біля 22.00 години він знаходився на роботі на території тракторної бригади навчального парку ЛНАУ у м.Дубляни, Жовківського району де працював сторожем. До нього, підійшов ОСОБА_3, який був в стані алкогольного сп»яніння і став пред»являти претензії з приводу зникнення дизпалива з трактора на якому працював підсудний, що мало місце в минулому. З приводу цього між ними виникла сварка , яка переросла в бійку, а саме підсудний вдарив його рукою в обличчя і він впав . Після цього , ОСОБА_3 став наносити йому удари ногами по тілу з приводу чого він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Під час цієї події підсудний виражався нецензурними словами, поводив себе грубо і агресивно. До цього випадку, він не мав жодних відносин з підсудним, а претензії підсудного з приводу зникнення нібито під час його чергування дизпалива є надуманими з боку підсудного. Фактично це було не причиною , а поводом щоб вчинити відносно нього хуліганські дії та побиття. В даний час вони не примирились з підсудним. Просить суворо його не карати та задоволити цивільний позов.

Свідок ОСОБА_5 під час попереднього слідства показав, що він працює на посаді інженера навчального парку ЛНАУ, що у м.Дубляни , Жовківського району. 04 серпня 2010 року у вечірній час до нього зателефонував ОСОБА_3 і повідомив його , що з трактора на якому він працює пропало дизпаливо. Він особисто виїхав на тракторну бригаду . Коли він приїхав на місце події , то побачив ОСОБА_3, який був в стані алкогольного сп»яніння та сторожа ОСОБА_4, який присів і тримався за обличчя. Він переконався, що дизпаливо в тракторі на місці і запропонував ОСОБА_3. покинути територію тракторної бригади. Самої бійки він не бачив.

А.с.18,19

З заяви ОСОБА_4 в органи міліції вбачається , що він з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень звертався в органи міліції за допомогою.

А.с.5

З протоколу огляду місця події, план-схеми та фототаблиць до нього вбачається, що місцем події є територія тракторної бригади навчального парку ЛНАУ у м.Дубляни, Жовківського району , Львівської області.

А.с.6,7

З висновку судово-медичної експертизи вбачається, що в потерпілого ОСОБА_4 є наступні ушкодження: закриті переломи п»ятого, шостого , сьомого ребер справа, ускладнені пневмо-гемотораксом; синяки в правій завушній ділянці, в шкірі верхньої губи справа, на повіках лівого ока, в ділянці лівого плеча ; садна- в ділянці перенісся та червоної кайми верхньої губи справа, які утворилися від контакту з тупими предметами , могли бути причинені 04.08.2009 року при обставинах на які вказує потерпілий . Переломи ребер відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров»я; синяки та садна - до легкого тілесного ушкодження.

А.с.25

Аналізуючи усі докази в їх сукупності суд вважає , що вина підсудного у вчиненні злочину в судовому засіданні є доведеною повністю.

Вина підсудного ОСОБА_3 полягає в тому , що він вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю , тобто хуліганство і тому суд такі його дії кваліфікує за ст. 296 ч. 1 КК України.

Крім того, вина підсудного ОСОБА_3 полягає в тому , що він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження , тобто умисне ушкодження , яке не є небезпечне для життя і не потягнуло за собою наслідків , передбачених у ст. 121 ККУ, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя і тому суд такі його дії кваліфікує за ст.122 ч.1 КК України .

Обираючи вид та міру покарання підсудному , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, який посередньо характеризується , не працює .

Вчинення злочину в стані алкогольного сп»яніння суд вважає обставиною , що обтяжує покарання підсудного .

Щире розкаяння підсудного у вчиненні злочину суд вважає обставиною , що помякшує його покарання.

Враховуючи вищенаведене , характер скоєного злочину та особу винного ,а також думку потерпілого суворо не карати підсудного, суд вважає за необхідне обрати щодо підсудного покарання в межах санкцій статей за якими він судиться.

Враховуючи характер та тяжкість скоєного злочину та особу винного, який не працює , посередньо характеризується , а також можливість виправлення підсудного без відбуття покарання, думку потерпілого суворо не карати підсудного і не позбавляти йоро волі, суд вважає за необхідне , звільнити підсудного від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що підлягає до задоволення цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки цивільним позивачем підтверджено витрати матеріального характеру понесені в зв»язку із злочином вчиненим підсудним щодо потерпілого, які складаються з вартості медичних препаратів для лікування , які потерпілий придбавав за власні кошти.

Суд вважає, що підлягає до часткового задоволення цивільний позов про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з підсудного. При цьому, суд враховує характер скоєного злочину, тяжкість моральних страждань перенесених потерпілим з приводу хуліганських дій та побиття щодо потерпілого з боку підсудного, їх характер і обсяг, а саме, що він переніс душевні страждання, був змушений змінити нормальний уклад життя, проходив курс лікування, а також суд враховує майновий стан підсудного і можливість покрити ними завдані збитки.

Враховуючи , що підсудний ОСОБА_3 з 09.12.2010 року по даній справі знаходиться під вартою і по даній справі він звільняється від відбування покарання з випробуванням , то йому необхідно змінити міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши підсудного з залу судового засідання.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України , суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ст. 296 ч. 1 КК України і засудити на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців обмеження волі;

Визнати винним за ст.. 122 ч.1 КК України і засудити на 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_3 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням , встановивши іспитовий строк тривалістю 2(два) роки .

На підставі ст.. 76 ККУ покласти на ОСОБА_3 обовязок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально- виконавчої системи про зміну місця проживання , роботи або навчання, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши підсудного з залу судового засідання.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь потерпілого ОСОБА_4 - 5000 (п»ять тисяч) грн.. моральної (немайнової) шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь потерпілого ОСОБА_4 - 5070 (п»ять тисяч) грн.. 17 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь потерпілого ОСОБА_4 - 1000 (одну тисячу) грн. витрат пов»язаних з наданням правової допомоги.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 15 діб з часу проголошення.

Суддя: Зеліско Р. Й.