Кримінальне провадження № 1-кп/331/489/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2015 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, не одруженого, безробітного, який має середньо-спеціальну освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
29 серпня 2015 року, приблизно о 15 годині 45 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи в гостях у ОСОБА_4 , яка мешкає в квартирі АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв зі столу в залі мобільний телефон «Nomi I 240» в корпусі чорного кольору та вийшов з приміщення квартири.
У вказаний час злочинні дії ОСОБА_5 були помічені ОСОБА_4 , яка наказала останньому повернути їй мобільний телефон. ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його злочинні дії були помічені, реалізуючи свій умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та утримуючи в руці мобільний телефон, зник з місця злочину. У вказаний день, ОСОБА_5 продав вищевказаний мобільний телефон.
Таким чином, в результаті своїх злочинних дій, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, відкрито викрав майно, що належало ОСОБА_4 , а саме:
- мобільний телефон «Nomi I 240», вартістю 600 гривень;
- сім-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 , яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, на рахунку якої грошових коштів не було;
- сім-карту оператора мобільного зв`язку «МТС» № НОМЕР_2 , яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, на рахунку якої грошових коштів не було, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 600 гривень.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

В судовому засіданні надійшла угода про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 16.09.2015 року.

Виходячи зі змісту даної угоди, обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно угоди, сторони погодились на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді 120 годин громадських робіт.

У судовому засіданні обвинувачений зазначив, що він цілком розуміє права та наслідки укладення угоди, які передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, які йому були роз`яснені судом в судовому засіданні.

Також в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання.

На підставі пояснень обвинуваченого та потерпілої суд встановив, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ст. 471 КПК України, в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які обвинувачені зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або не призначення покарання та звільнення його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою провину, щиросердно розкаявся у вчиненні злочину, сприяв проведенню досудового розслідування. Ці обставини оцінюються судом, як пом`якшуючі відповідальність обставини, обтяжуючих обставин суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази та судові витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 468-475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 16 вересня 2015 р. у кримінальному провадженні № 1-кп/331/489/15, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

На підставі угоди про примирення призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді 120 годин громадських робіт.

Запобіжний захід, застосований відносно засудженого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області з урахуванням обмежень, визначених ст.394 ч. 3 КПК України.

Суддя ОСОБА_1