Справа № 1-132/11
Провадження № 1/2214/7524/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2011 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Мацюка Ю.І.,

при секретарі Дризік І.В.,

з участю прокурора Огойко І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Славутського міськрайонного суду кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 сумської області, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, непрацюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

відданого до суду за ст. 185 ч.3 КК України;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, непрацюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого;

відданого до суду за ст. 185 ч.3 КК України;

в с т а н о в и в:

Підсудний ОСОБА_1, за попередньою змовою з підсудним ОСОБА_2, в лютому 2011 року, в вечірній час, поблизу села Крупець Славутського району Хмельницької області, двічі проникли на охоронну територію піщаного карєру ТОВ «Укртеплокамінь», де шляхом демонтажу, таємно викрали :

першого дня - два колеса, вартістю 100 гривень за одне на суму 200 гривень, дві металеві ресори до коліс, вартістю 200 гривень за один на суму 400 гривень, заподіявши матеріальної шкоди на загальну суму 600 гривень 00 копійок.;

другого дня - металеву вісь коліс, вартістю 400 гривень, одне колесо, вартістю 100 гривень, та металеву ресору, вартістю 200 гривень, заподіявши матеріальної шкоди на загальну суму 700 гривень 00 копійок.

В суді підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свою вину у вчиненні крадіжки, поєднаної з проникненням у сховище, визнали повністю.

За даними показань підсудних, вони, маючи на меті заробити кошти на здачі металобрухту, протягом двох вечорів у лютому 2011 року проникли на піщаний карєр, де розібрали та зняли з вагончика колеса, ресори та вісь.

Крім зізнання вину підсудних підтверджено даними показань представника цивільного позивача ОСОБА_3, з яких слідує підтвердження виявлення крадіжки металевих конструктивних частин з корпусу вагончика з території товариства.

Обєктивно вину підсудних підтверджено в суді даними:

протоколу огляду місця події, з фото таблицями до нього, з яких слідує підтвердження факту виявлення відсутності металевих елементів з корпусу вагончика, шляхом демонтажу, з фіксацією слідів скоєння злочинів;

протоколів відтворень обстановки та обставин події, якими підтверджується факт вчинення крадіжок з деталізацією епізодів вчинення злочину;

довідки ТзОВ «Металсервіс», з якої слідує, що вартість одного кілограма брухту чорного металу в лютому 2011 року становила 2 гривні 40 копійок;

довідки ТОВ «Укртеплокамінь», з якої слідує, що вартість викрадених запчастин до переїзного вагончика становить 700 гривень.

Досліджуючи зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про повне доведення вини підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище, за що підсудні повинні нести кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 ч.3 КК України.

Обираючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання підсудних судом не встановлено.

Як помякшуючі покарання обставини, суд враховує щире каяття, сприяння органам досудового слідства та суду.

Враховуючи викладене, ставлення підсудних до вчиненого, їх поведінку у суді, позицію прокурора та представника цивільного позивача, молодий вік підсудних, суд приходить до висновку про необхідність, можливість та доцільність призначення покарання із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 93, 321-341, 328 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_1 визнати винним і призначити покарання за ст. 185 ч. 3 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

Застосувавши ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання у виді трьох років позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку терміном два роки не вчинить нового злочину.

До набрання вироком чинності міри запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 залишити попередню підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

За ст. 76 КК України та в звязку із звільненням від покарання з випробуванням покласти на ОСОБА_1 обовязки:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_2 визнати винним і призначити покарання за ст. 185 ч. 3 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

Застосувавши ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у виді трьох років позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку терміном два роки не вчинить нового злочину.

До набрання вироком чинності міри запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2 залишити попередню підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

За ст. 76 КК України та в звязку із звільненням від покарання з випробуванням покласти на ОСОБА_2 обовязки:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

На вирок може бути подана апеляція у кримінальну палату апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя Мацюк Ю. І.