Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/5539/14-к
Провадження №: 1-кс/332/506/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2015 р. м. Запоріжжя

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Заводського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором прокуратури Заводського району м. Запоріжжя ОСОБА_4 на підставі матеріалів досудового розслідування № 0001053 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.05.2013 року про арешт майна за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся з клопотанням у кримінальному провадженні № 0001053 слідчий слідчого СВ Заводського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором прокуратури Заводського району м. Запоріжжя ОСОБА_4 .

Згідно змісту клопотання встановлено, що 30.03.2007 року, невідома особа, діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, знаходячись на судовому засіданні Заводського районного суду при розгляді цивільної справи № 2-1068/2006 р. за позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про визнання права власності на ? частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, дала завідомо неправдиві показання на користь ОСОБА_6 , чим позбавила права на спадщину ОСОБА_7 , в результаті чого заволоділа 31/50 частиною вищевказаного домоволодіння.

На даний час відносно вищевказаного нерухомого майна відбуваються дії, направлені на заволодіння цим майном, яке по даному кримінальному провадженню є предметом кримінального правопорушення і по якому до теперішнього часу ще триває досудове розслідування.

Враховуючи вищевикладене, слідчий вважає, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 є предметом кримінального правопорушення, на нього необхідно накласти арешт.
У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився. підтримав клопотання, просить його задовольнити.

Прокурор та власник вищевказаного домоволодіння у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 1ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, розглянувши подані матеріали, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.167 КПК України, такий арешт може бути накладений на речі, якщо вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Із матеріалів, доданих до подання слідчого встановлено наступне.

Із рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2006 року встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 та на половину 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_3 задоволено частково: визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , та ОСОБА_7 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

В частині позову ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_3 відмовлено з недоведеністю позову.

В частині зустрічного позову ОСОБА_7 про визнання за нею права власності на 23/50 частини житлового будинку АДРЕСА_3 відмовлено за недоведеністю позову, а саме за відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок

Дане рішення суду набрало чинності 21.02.2006 року.

Із рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30.03.2007 року, яке набуло чинності 10.04.2007 року, встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом задоволено: визнано за ОСОБА_6 право власності на 31/50 частину вищевказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті його дядька ОСОБА_8 .

Із рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2008 року, яке набрало чинності 05.02.2009 року встановлено, що у задоволенні позову ОСОБА_7 про визнання довіреностей недійсними відмовлено.

Із ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 13.03.2013 року встановлено, що у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_7 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30.03.2007 року відмовлено.

Із ріщення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2013 року встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності на ? частину спадкового майна та визнання свідоцтва про право власності частково недійсним задоволено: визнано за ОСОБА_7 право власності на 31/100 частину будинку АДРЕСА_3 та скасовано державну реєстрацію права власності в частині реєстрації права власності на 31/100 частин вищевказаного будинку за ОСОБА_6 .. В іншій частині залишити реєстрацію права власності на 31/100 частин вищевказаного будинку за ОСОБА_6 .

Із рішення Апеляційного суду Запорізької області від 06.09.2013 року встановлено апеляційна скарга ОСОБА_6 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2013 р. задоволена: рішення суду від 20.06.2013 року скасувати та ухвалити нове рішення: у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна - будинку АДРЕСА_3 та визнання свідоцтва про право власності частково недійсним відмовити.

Із ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 04.12.2013 р. встановлено, що касаційна скарга ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 06.08.2013 року відхилена.

Із ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 28.05.2014 р. встановлено, що апеляційна скарга ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2014 р. у справі за заявою ОСОБА_7 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30.03.2007 року.

Згідно витягу з ОП ЗМБТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно 24.12.2003 року, власником 31/50 частини житлового будинку АДРЕСА_3 є ОСОБА_9 .

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.06.2007 року встановлено, що ОСОБА_6 є власником 31/50 частини житлового будинку АДРЕСА_3 .

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_6 власником 31/100 частин житлового будинку АДРЕСА_3 .

Із пояснень ОСОБА_7 в якості потерпілої вбачається, що вона своїх прав на спадкове майно, а саме на частину будинку АДРЕСА_3 не оформила.

Громадянин ОСОБА_6 є власником 31/50 частини вищевказаного будинку на законних підставах рішення суду, яке набуло чинності т не скасовано.

Посилання ОСОБА_7 на той факт, що рішення суду від 30.03.2007 року є незаконне спростовується ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13.03.2013 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилено, а рішення суду від 30.03.2007 року залишено без змін.

Підстав для арешту вищевказаного житлового будинку у ньому згідно положень ч.1 ст.170 КПК України не вбачається, оскільки суду не подано відомостей про пред`явлення кому-небудь підозри або цивільного позову у кримінальному провадженні

Також не вбачається і підстав для накладення арешту на житловий будинок , розташований по АДРЕСА_1 згідно положень ч.2 ст.170 КПК України, оскільки вищевказаний житловий будинок , виходячи з обставин справи, не відповідає жодній із характеристик, визначених ч.2 ст.167 КПК України: власником житлового будинку АДРЕСА_3 є встановлена особа ОСОБА_6 , а ОСОБА_7 правовстановлюючих документів на частину спірного будинку немає.

Всупереч зазначеним вимогам кримінально-процесуального законодавства, прокурором та слідчим не надано достатніх доказів того, які саме відбуваються дії, направлені на заволодінням вищевказаним житловим будинком. Вказаний будинок знаходиться у законному володінні встановленої особи ОСОБА_6 , в інтересах якого виступає ОСОБА_5 , згідно витягу з Єдиного державного реєстру речових прав, а накладення арешту на цей будинок це є грубим порушенням прав ОСОБА_6 як власника нерухомого майна.

Тому, клопотання слідчого ОСОБА_3 є необґрунтованим, безпідставним та незаконним, оскільки взагалі відсутні підстави для порушення кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167,170-173 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Заводського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1