Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 1-381/10
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2010 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді Лешко С.М.

з секретарем Іванцовою Л.Б.

з участю прокурора Шокала В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коростені кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

с.Ришовка Коростенського району Житомирської обл., громадянина України, з освітою 8 класів, працюючого робітником Вигівської ЗОШ, інваліда 3-ої групи, раніше не судимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 186 ч.1, 185 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :

24.04.2010р. близько 14-ої години ОСОБА_1, знаходячись в приміщенні Вигівської сільської ради по вул. Першотравневій №16 в с. Вигів Коростенського району, відкрито викрав вихопив з руки ОСОБА_2 мобільний телефон Самсунг вартістю 170грн. з сім-картою вартістю 25 грн, на рахунку якої знаходились кошти в сумі 5грн., а всього на суму 200грн., чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Повторно, 25.04.2010року близько 13-ої години ОСОБА_1, знаходячись на території Ушомирської сільської лікарні в с. Ушомир по вул. Наумова,12, шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед Аіст, вартістю 180грн., належний ОСОБА_3

Допитаний в судовому засіданні по суті пред'явленого обвинувачення підсудний винним себе визнав повністю і пояснив, що дійсно 24.04.2010р. в обідній час він забрав мобільний телефон з руки ОСОБА_2, бо хотів зателефонувати своїй сестрі. Ввечері цього ж дня телефон повернув. На слідуючий день він перебував в Ушомирі і на його велосипеді спустило колесо. Тоді він на території лікарні взяв велосипед, на якому поїхав додому.

Враховуючи повне визнання своєї вини підсудним, відсутність сумнівів у добровільності та істинності його позиції та правильне розуміння ним змісту ст. 299 КПК України, суд, керуючись вказаним законом, інші докази по справі не досліджує.

Також винність підсудного стверджується письмовими матеріалами справи.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що винність підсудного ОСОБА_1 у відкритому викраденні чужого майна і у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, повністю доведена і його дії вірно кваліфіковані за ст.ст. 186 ч.1, 185 ч.2 КК України.

Обираючи покарання підсудному, суд враховує тяжкість вчинених злочинів.

Як особа, ОСОБА_1 за місцем проживання і місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, являється інвалідом 3-ої групи, на спеціалізованих обліках не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Помякшуючою покарання підсудного обставиною суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обтяжуючих покарання підсудного обставин судом не встановлено. При цьому суд виключає з обвинувачення таку обтяжуючу обставину, як вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, оскільки ні в ході досудового ні в ході судового слідства ця обставина свого підтвердження не знайшла.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання підсудного можливе без ізоляції його від суспільства, і міру покарання йому слід обрати в межах санкції ст.ст. 186 ч.1, 185 ч.2 КК України з застосуванням ст. 75 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.186 ч.1, 185 ч.2 КК України і обрати покарання:

- за ст. 186 ч.1 КК України - один рік позбавлення волі;

- за ст. 185 ч.2 КК України два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити до відбування два роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки, якщо протягом цього часу він не вчинить нового злочину, не виїжджатиме за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-воконавчої системи і буде повідомляти про зміну місця проживання і роботи.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Речові докази, передані на зберігання потерпілим залишити у їх володінні.

Вирок може бути оскаржений в Житомирський апеляційний суд через Коростенський районний суд протягом 15 діб з дня проголошення.

Суддя Коростенського

міськрайонного суду ОСОБА_4