Справа №11-669/11 13.10.2011 13.10.2011 13.10.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-669-2011 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 296 ч.4 Доповідач у другій інстанції:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 20011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Погорєлової Г.М.

суддів: Міняйла М. П., Рудяка А. В.

за участю прокурора Гаврилко О. О.

потерпілих: ОСОБА_3, ОСОБА_4

Розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_5 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2011 року, яким

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого по місцю народження АДРЕСА_1, раніше судимого: 24 березня 2011року Миколаївським райсудом Миколаївської області по ст.186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, засуджено:

-по ст. 296 ч. 4 КК України строком на 4 роки позбавлення волі;

-по ст.342 ч.2 КК України строком на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відповідно до ст. 71 КК України, до покарання приєднано частково невідбуте покарання за попереднім вироком від 24 березня 2011 року і остаточно призначено до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_5 визнано винним в тому, що приблизно о 19 годині 20 хвилинах 13 березня 2011 року, знаходячись в стані алкогольного спяніння, в квартирі АДРЕСА_2 із хуліганських мотивів вступив в конфлікт зі своєю матірю ОСОБА_3, а потім цей конфлікт перемістився на вулицю.

Знаходячись в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ОСОБА_5 вчинив опір громадянам, які припиняли хуліганські дії, з застосуванням заздалегідь заготовленого ножа намагався причинити громадянам тілесні ушкодження.

В цей же день, близько 21 години за вищезазначеною адресою прибули працівники міліції і стали вимагати припинити протиправні дії і проїхати з ними в райвідділ міліції для дачі пояснення про скоєння ним хуліганських дій. ОСОБА_5 відмовився і став нецензурними словами ображати склад слідчо-оперативної групи.

Коли працівники міліції стали виводити ОСОБА_5 із квартири, то останній став їх відштовхувати, а потім схватив оперуповноваженого Миколаївського райвідділу ОСОБА_4 за обмундирування і, намагаючись відштовхнути його в бік, зірвав з нього погон.

В апеляції засуджений ОСОБА_5 просить вирок відносно нього скасувати, а справу направити на додаткове розслідування.

Мотивує це тим, що злочину, передбаченого ст.296 ч. 4 КК України не скоював, оскільки заздалегідь не готував ножа для нанесення тілесних ушкоджень, а взяв його в квартирі на кухні, де він лежав поряд з ложками та вилками, конфлікт виник між ним та вітчимом у квартирі його матері ОСОБА_6 і за межі житла і подвіря не виходив, так само як і конфлікт з братами ОСОБА_7, грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю в його діях не було, так як він скоїв лише дрібне хуліганство.

Також стверджує, що опору працівникові правоохоронного органу не чинив, про що свідчать його покази і його мами, суд при оцінці доказів не дав належної оцінки цим твердженням, а надав перевагу показам працівників міліції, досудове слідство, на його думку, велося з порушенням вимог закону, оскільки до нього застосовувався моральний і психологічний тиск в звязку з чим він навіть підписував чисті бланки документів.

Крім того ОСОБА_5 зауважив, що призначаючи остаточне йому покарання суду необхідно було застосовувати правила призначення покарання за сукупністю злочинів, а не вироків.

Заслухавши доповідь судді, потерпілого ОСОБА_4 про залишення вироку без зміни, потерпілу ОСОБА_3 і думку прокурора, які підтримали доводи засудженого про задоволення його скарги, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступного.

Не вдаючись у розгляд питання про доведеність вини засудженого та про відповідність обраного йому покарання колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив обвинувальний вирок з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, що не дає можливості дійти однозначного висновку про правильність застосування кримінального закону.

Відповідно до вимог ст. 334 КПК України мотивувальна частина вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу, та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку вказуються обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо засудженого, із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази. Формулювання обвинувачення повинно містити точний опис обставин із зазначенням ознак обєктивної сторони складу злочину, визнаного судом доведеним, та його кваліфікуючих ознак.

Вказаних вимог закону суд не дотримав.

Із вироку суду вбачається, що обвинувачення ОСОБА_5, яке визнано судом доведеним, на відміну від обвинувачення, яке викладене в постанові про притягнення його як обвинуваченого і в обвинувальному висновку, сформульовано не чітко, не конкретно, без визначення ознак субєктивної і обєктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 296 ч 4 КК України.

Як видно з матеріалів справи, органами досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачувався в тому, що близько 19 години 20 хвилин 13 березня 2011 року в квартирі його матері ОСОБА_3, із хуліганських мотивів вступив з нею в конфлікт, а коли їй не вдалося припинити його дії, вона звернулася за допомогою до голови сільради ОСОБА_8 Він разом зі своїм братом

ОСОБА_7 і ОСОБА_3 прибули до її житла, де брати ОСОБА_7 стали умовляти ОСОБА_5 припинити хуліганські дії. ОСОБА_5 не реагував на це, в звязку з чим вказані особи стали виходити, щоб викликати міліцію. ОСОБА_5 послідував за ними і кинув в них ящик, який у них не влучив. ОСОБА_5 вийшов на вулицю, де продовжив хуліганські дії, а потім піднявся в квартиру, де взяв кухонний ніж, вийшов на вулицю і став розмахувати ним, погрожуючи життю і здоровю ОСОБА_3 і братам ОСОБА_7.

Суд же в мотивувальній частині вироку, описуючи суспільно небезпечне діяння, повязане із скоєнням особливо злісного хуліганства зазначив, що ОСОБА_5 із хуліганських мотивів вступив в конфлікт зі своєю матірю ОСОБА_3, а потім знаходячись в громадському місці вулиці з тих же самих мотивів вчинив опір громадянам, які припиняли хуліганські дії, із застосуванням заздалегідь приготовленого ножа, намагався причинити громадянам тілесні ушкодження.

Таким чином, у вироку при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, суд допустив таке спрощення, яке призвело до втрати сукупності фактичних обставин, що повязані саме з подією інкримінованого злочину. Це потягло за собою постановлення необґрунтованого рішення стосовно суті обвинувачення.

Крім того, мотивуючи кваліфікацію злочину, передбаченого ст. 296 ч. 4 КК України суд послався у вироку на те, що ОСОБА_5 скоюючи хуліганство вчинив опір не громадянам, як про це зазначено в описовій частині вироку, а представникові влади, який припиняв хуліганські дії із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Отже, на підставі такого формулювання не можна дійти однозначного висновку про те, як слід кваліфікувати суспільно небезпечне винне діяння ОСОБА_5.

Таким чином, порушення вимог кримінально-процесуального закону, які допустив суд при розгляді справи щодо ОСОБА_5 є істотними, оскільки ставлять під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі вироку, в звязку з чим він підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на безпідставне застосування вимог ст. 71 КК України замість вимог ст. 70 КК України при призначенні ОСОБА_5 остаточного покарання.

Під час нового розгляду справи необхідно повно, всебічно і обєктивно розглянути обставини справи, дослідити докази відповідно до вимог кримінально-процесуального закону, дати їм належну оцінку, правильно кваліфікувати його дії і в разі доведеності винності призначити покарання відповідно до вимог Закону, перевіривши також твердження засудженого, викладені в його апеляції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляцію засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2011 року у відношенні ОСОБА_5, скасувати а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суддів.

Запобіжний захід ОСОБА_5, взяття під варту, залишити без зміни.

Головуюча:

Судді: