Дата документу Справа № 336/322/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/322/16-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11сс/778/50/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
заявника ОСОБА_7 ,
представника заявника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2016 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність Шевченківського відділення полії Ленінського відділу ГУНП в Запорізькій області, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вказаною ухвалою слідчого суді ОСОБА_7 відмовлено у відкритті провадження за його скаргою на бездіяльність Шевченківського відділення поліції Ленінського відділу ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення до ЄРДР відомостей за його заявою про вчинений злочин.
В обґрунтування такого рішення слідчий суддя зазначив, що ст. 303 КПК встановлює, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені лише рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора.
Натомість, заявник звернувся до слідчого судді не з приводу оскарження бездіяльності слідчого чи прокурора, а з приводу оскарження бездіяльності ОВС Шевченківського відділення поліції Ленінського ГУНП в Запорізькій області, що не передбачено чинним КПК України.
Також, обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на практику Європейського суду з прав людини, викладену в його рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року та «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року, де Суд зазначив, що право на суд, окремим аспектом якого є право на доступ до правосуддя, не є абсолютним, воно може бути піддано обмеженням дозволеним за змістом.
В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати Шевченківське відділення поліції Ленінського відділу ГУНП в Запорізькій області прийняти та невідкладно зареєструвати подану ним заяву про вчинення злочину до ЄРДР та розпочати за цією заявою досудове розслідування у формі досудового слідства за вчинення дій, які мають ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.
Зазначає, що 30.11.2015 року ним було подано заву про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, яку було направлено до прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя, звідки він отримав відповідь, що його звернення спрямовано на адресу начальника Шевченківського відділення поліції Ленінського відділу ГУНП в Запорізькій області полковнику міліції ОСОБА_9 . Після цього жодних дій, спрямованих на внесення наданих ним відомостей до ЄРДР та здійснення досудового розслідування даним органом досудового слідства не вчинялось. 21 грудня 2015 року його адвокат ОСОБА_8 звернулась до Шевченківського відділення Ленінського відділу ГУНП в Запорізькій області з приводу надання інформації щодо руху його заяви та 12.01.2016 року їй було надано відповідь, що в Шевченківському ВП кримінальні провадження за заявою ОСОБА_7 до ЄРДР не реєструвалися.
В судовому засіданні апеляційного суду заявник ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.
Представник заявника ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , підтримуючи апеляційну скаргу ОСОБА_7 та також прохаючи її задовольнити, пояснила, що звертаючись до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинений злочин, ОСОБА_7 дійсно не вказав певного слідчого, бездіяльність якого він оскаржує, разом як під час звернення зі скаргою до слідчого судді, так і на цей час він не має можливості вказати певного слідчого оскільки бездіяльність саме органу досудового розслідування в тому і полягає, що за його заявою при вчинене кримінальне правопорушення відомості не зареєстровані, слідчого не визначено.
Заслухавши доповідь судді по справі, заявника ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , прокурора яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, розглянувши матеріали провадження та дослідивши посилання, що наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

З доданої до скарги копії заяви про вчинення злочину вбачається, що ОСОБА_7 30.11.2015 року звернувся до прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя із заявою, в якій просив внести до ЄРДР відомості про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, визнати його потерпілим та розпочати досудове розслідування (а.с. 3).
З доручення прокурора Шевченківського району м. Запоріжжя від 30.11.2015 року вбачається, що звернення ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення у відповідності до ст. 216 КПК України за підслідністю було направлено до Шевченківського відділення поліції Ленінського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, начальнику якого було доручено негайно зареєструвати його в ЄРДР відповідно до вимог ст. 214 КПК України та розпочати досудове розслідування (а.с. 4).
Як також вбачається з повідомлення в.о. начальника СВ Шевченківського відділення поліції Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області від 31 грудня 2015 року на запита адвоката ОСОБА_8 , в Шевченківському ВП кримінальні провадження за заявою ОСОБА_7 до ЄРДР не реєструвались (а.с. 6).
На вказані обставини послався заявник ОСОБА_7 у скарзі на бездіяльність, копії листів додав до неї.
У відповідності до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Оцінивши наведені обставини в їх сукупності, судова колегія приходить до висновку, що заявником ОСОБА_7 в достатній мірі було обґрунтовано його право на звернення зі скаргою на бездіяльність службових осіб, уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, до кола яких відносяться, в тому числі, слідчий та прокурор.
Судова колегія вважає слушними доводи представника ОСОБА_7 про те, що з об`єктивних причин він не мав можливості в скарзі на бездіяльність вказати певного слідчого або прокурор, оскільки заяву його не зареєстровано та слідчого у кримінальному провадженні не визначено.
Частиною 4 статті 304 КПК України встановлено, що підставою для відмови у відкритті провадження за скаргою є лише її подання на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Разом з тим, як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою на бездіяльність, єдиною підставою для прийняття такого рішення було звернення ОСОБА_7 зі скаргою не на бездіяльність слідчого або прокурора, а на бездіяльність відповідного органу внутрішніх справ, тобто рішення про відмову у відкритті провадження було прийнято за відсутністю підстав, передбачених ч. 4 ст. 304 КПК України.
За наведених обставин рішення слідчого судді не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з мотивів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
При цьому суд апеляційної інстанції не вправі розглядати скаргу ОСОБА_7 та виносити рішення по суті, оскільки зазначена скарга не розглядалась по суті слідчим суддею місцевого суду.
Враховуючи, що прийняття рішення про відкриття провадження за скаргою, відповідно до вимог ст. 304 КПК України є прерогативою слідчого судді місцевого суду і за змістом ст. 407 КПК України не входить до повноважень апеляційного суду за наслідками розгляду скарги на ухвалу слідчого судді, матеріали провадження підлягають поверненню до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2016 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 скасувати.

Матеріали провадження повернути до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя для вирішення питання про відкриття провадження за скаргою.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

1. 2. 3.