Ухвала
іменем україни

28 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора м. Києва на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року щодо ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28.09.2006 року за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, звільненого 20.09.2013 року по відбуттю покарання,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, не судимого в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 18.08.2009 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296, ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 8 місяців,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_4 визнано винними та засуджено за те, що вони за обставин, викладених у вироку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 02 год. 30 хв. 15 квітня 2014 року біля зупинки громадського транспорту на вул. Ползунова, 2 у м. Києві, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, причинили потерпілому ОСОБА_8 легке тілесне ушкодження і відкрито викрали у останнього гроші та майно на загальну суму 944 грн.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 із застосуванням ст. 75 КК України, не в повній мірі врахував, що скоєний ним злочин проти власності є тяжким, який вчинено у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб та із застосуванням насильства щодо потерпілого, а апеляційний суд свою ухвалу належним чином не вмотивував.

Ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у касаційному порядку не оскаржується.
Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, особу винного, який раніше не судимий, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його задовільну характеристику, не саму активну роль у вчиненні злочину та відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним, із застосуванням положень ст. 75 КК України. Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Апеляційний суд переглянув дане кримінальне провадження та виніс мотивовану ухвалу, якою визнав покарання, призначене ОСОБА_4 вироком місцевого суду із застосуванням положень ст. 75 КК України, таким, що в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65-67 КК України.

При цьому доводи апеляційної скарги прокурора про неможливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, в тому числі й ті, на які прокурор посилається в касаційній скарзі, належним чином перевірялись апеляційним судом та були мотивовано відхилені.

Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судових рішень, у провадженні не встановлено.

Переконливих доводів на обґрунтування невиправданої м`якості призначеного ОСОБА_4 покарання в касаційній скарзі прокурора не наведено.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для її задоволення немає, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника прокурора м. Києва на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року щодо ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _______________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3