Єдиний унікальний номер 264/6013/15-к
Номер провадження 11-кп/775/411/2015(м)

У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного провадження
12 жовтня 2015 року суддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1 , розглянув апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_2 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 7 вересня 2015 року, яким на підставі угоди між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_2 про визнання винуватості останню засуджено за ч.3 ст.109 КК України, -
Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 7 вересня 2015 року затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_2 , останню визнано винуватою та засуджено за ч.3 ст.109 КК України до трьох років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком один рік), з покладанням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Зазначає, що рішення суду в частині призначення додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, що є речовими доказами по справі, в дохід держави є незаконним та необґрунтованим, оскільки суд в порушення вимог ст.475 КК України, фактично призначив більш суворе покарання, ніж узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, що є неприпустимим.
Перевіривши матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_2 , приходжу до висновку, що за даною апеляційною скаргою необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.394, ч.4 ст.475 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Перелік зазначених підстав для апеляційного оскарження такого судового рішення є вичерпним, відповідно до п.1 ч.1 ст.392 КПК України, а сам порядок такого оскарження є особливим, так як регламентується спеціальною нормою.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та змісту вироку, судом першої інстанції в повному обсязі було затверджено угоду про визнання винуватості між обвинуваченою ОСОБА_2 і прокурором та призначено покарання, саме те, яке зазначено в угоді.
Обвинувачена ОСОБА_2 фактично оскаржує рішення суду у вироку щодо речових доказів, що не є за своєю правовою природою покаранням, відповідно до ст.51 КК України, ст.ст.100,374 КПК України, тобто з підстав, не передбачених діючим КПК.
З урахуванням викладеного та відповідно до вимог ч.4 ст.399 КПК України, слід відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_2 , оскільки судове рішення оскаржено виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.394,399 КПК України, -
Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_2 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 7 вересня 2015 року щодо останньої.
Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати апелянту.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя судової палати у кримінальних справах

Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1