Справа № 1/1416/856/2012 р.
П О С Т А Н О В А

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

7 грудня 2012 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого Захарченка Д.В.

при секретарі Титовій Т.Е.

за участю прокурора Коньшиної Н.В.

представника потерпілого ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянувши в попередньому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ст.296 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються в тому, що 21.09.2012 р. в період часу з 18.00 год. до 18.30 год., біля літнього торгового павільйону напроти матеріальних воріт заводу «Зоря» по пр. Жовтневому в м. Миколаєві, діючи з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до громадської моралі почали безпричинно нанесли удари ОСОБА_5І в різні частини тіла, внаслідок чого заподіяли йому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

В судовому засіданні представник потерпілого заявила клопотання про направлення справи на додаткове розслідування в зв'язку з наявністю підстав для пред'явлення обвинувачення у спричиненні тілесних ушкоджень.

Вислухавши думку учасників судового засідання суд вважає, що клопотання представника потерпілого підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст.246 КПК України, суддя за клопотанням потерпілого чи його представника може повернути справу на додаткове розслідування у випадках наявності підстав для пред'явлення обвинувачення, яке до цього не було пред'явлено.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4, пред'явлено обвинувачення за ст.296 ч.2 КК України, та їх дії кваліфіковані, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

Проте, пред'явленим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинуваченням, фактично встановлено, що їх діями потерпілому спричиненні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

При, цьому ст.296 ч.2 КК України не передбачені наслідки у вигляді заподіяння потерпілому середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, хоча наявність таких наслідків була встановлена, та вони повинні бути враховані при кваліфікації дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з пред'явленням відповідного обвинувачення за вчинення іншого злочину, тобто за заподіяння тілесних ушкоджень відповідної тяжкості.

Враховуючи вказане, кримінальна справа, на підставі ч.2 ст.246 КПК України, підлягає поверненню для додаткового розслідування, в ході якого необхідно вирішити питання про пред'явлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачення відповідно до фактично встановлених обставин справи з врахуванням наслідків злочину.

Крім того, представником потерпілого були заявлені скарга на дії слідчого та бездіяльність прокурора, про досудовому розслідуванні, доводи якої заслуговують на увагу та підлягають розгляду при попередньому розгляді справи.

Так, представник потерпілого скаржиться, що їй не вручено копію постанови про порушення кримінальної справи, безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про призначення експертизи з врахуванням додаткових даних про тяжкість тілесних ушкоджень потерпілого та разом з потерпілим не ознайомлено з матеріалами справи.

Представником потерпілого 12.11.2012 р. заявлялося клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи з метою встановлення тяжкості спричинених йому тілесних ушкоджень, до якого додавалися відповідні медичні документи, та яке постановою слідчого від 13.11.2012 р. в порушення вимог ст.75 КК України, необґрунтовано було залишено без задоволення з тих підстав, що експертиза по справі вже проводилася.

Постановою слідчого від 13.11.2011 р. адвокат ОСОБА_6 була визнана представником потерпілого, їй було повідомлено про це, та цього ж дня повідомлено листом про можливість ознайомлення 16.11.2012 р., її та потерпілого з матеріалами справи, яка буде направлена до суду.

При цьому, суд вважає що таке повідомлення не було вчасно направлено потерпілому та його представнику, в зв'язку з чим вони були позбавлені можливості ознайомитися з матеріалами справи, відповідно до вимог ст.217 КПК України.

Також відповідно до вимог ст.52 КПК України, представник потерпілого користується процесуальними правами, особи інтереси якої представляє.

Згідно ст.98-2 КПК України, потерпілий, а відповідно до вимог ст.52 КПК України, і його представник мають право на негайне вручення копії постанови про порушення справи.

Проте, копія постанови про порушення справи була вручена лише потерпілому.

З приводу цих порушень представником потерпілого подавалися скарги прокурору Ленінського району м. Миколаєва, які залишені без уваги, в порушення вимог ст.235 КПК України, за умов встановленого законом строку для їх вирішення.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним визнати дії слідчого та бездіяльність прокурора, такими, що не відповідають вимогам КПК України.

Керуючись ст.234, 236, 237, 244, 246 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.296 ч.2 КК України, направити прокурору Ленінського району м. Миколаєва для проведення додаткового розслідування.

Дії слідчого та бездіяльність прокурора у вказаній справі визнати такими, що не відповідають вимогам КПК України.

Запобіжний захід підсудним у вигляді підписки про невиїзд - залишити без змін.

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області протягом 7 діб з дня її винесення.

Головуючий :