пр. № 1-кс/759/887/15
ун. № 759/3433/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
В ході досудового розслідування встановлено, що 12.01.2015 року до Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві з письмовою заявою звернувся громадянин ОСОБА_4 , про те, що його знайомий ОСОБА_5 зателефонувавши йому на мобільний телефон, погрожував вбивством.
Оскаржувану постану скаржник вважає незаконною, необґрунтованою та передчасною, оскільки не всі слідчі дії було проведено, а саме не прослухано запис телефонної розмови, наданий представником потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, у ході якої ОСОБА_5 погрожував вбивством потерпілому ОСОБА_4 .
Також не встановлено шляхом проведення слідчих дій і призначенням відповідних експертиз походження голосу та його належність ОСОБА_5 , не проведено одночасні допити.
В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Прокурор прокуратури Святошинського району м. Києва, в судовому засіданні стосовно задоволення скарги заперечувала, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.
В судове засідання слідчий СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві не з`явився, про причини неприбуття слідчого суддю не повідомив, оскільки відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги (ч.3 ст. 306 КПК України) слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду поданої скарги у відсутність слідчого.
Розглянувши зазначену скаргу, долучені до неї матеріали, вислухавши думку скаржника, слідчий суддя дійшов висновку що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 17) ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 94 Кримінального процесуального кодексу України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Виходячи із вищезазначеного та керуючись нормами ст.ст.94, 280, 303-307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -
Скаргу задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: