АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1013/15 Справа № 191/4737/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши 22 жовтня 2015 року в м. Дніпропетровську у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001392 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_10 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2015 року,
встановила:
Цим вироком засуджено:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Фрунзе Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, раніше в силу ст..89 КК України не судимого,
- за п.1 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку суду, ОСОБА_9 26 липня 2014 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою протиправного позбавлення життя ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, взяв вдома кухонний ніж, та направився до місця проживання ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Прибувши на територію зазначеного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей момент знаходилася потерпіла ОСОБА_11 . Між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 виникла обопільна словесна сварка, по закінченні якої ОСОБА_11 нанесла ОСОБА_9 в область голови декілька ударів сапою, внаслідок чого у ОСОБА_9 згідно висновку експерта № 220 виявлені тілесні пошкодження, які по своєму характеру відносяться до категорії легких.
У подальшому, маючи намір на позбавлення життя, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, та бажаючи настання наслідків свого діяння, ОСОБА_9 витягнув з правої кишені шортів, в яких він був одягнений, ніж, який приніс із собою, та навмисно наніс ним один тичковий колючий удар в область обличчя ОСОБА_11 , після чого, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у вигляді настання смерті ОСОБА_11 , та реалізуючи свій злочинний намір, наніс останній ще один тичковий колючий удар в ділянку шиї справа, внаслідок чого, потерпіла ОСОБА_11 померла на місці вчинення злочину.
В цей час, ОСОБА_13 (донька ОСОБА_11 ), яка знаходилася в літньому душі, у подвір`ї за адресою: АДРЕСА_2 , вийшла з літнього душу, та побачивши протиправні дії ОСОБА_9 в той момент, коли останній наносив удари ножем потерпілій ОСОБА_11 з метою запобігти протиправні діяння ОСОБА_9 , стала заспокоювати його усними проханнями, але в цей час в ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя двох осіб, тобто позбавлення життя ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , ОСОБА_9 після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , від яких потерпіла померла на місці події, підійшов до ОСОБА_13 та наніс їй не менше чотирьох ударів ножем в голову спереду, а також в шию спереду, праве плече та зовнішню поверхню правого променево-запястного суглобу, від яких потерпіла ОСОБА_13 померла на місці вчинення злочину.

В апеляціях:
Обвинувачений ОСОБА_9 в своїй апеляції та доповненнях до неї, не оскаржуючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, вважає, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував всі пом`якшуючі обставини по справі, а саме те що він вважається раніше не судимим щиросердно розкаявся та співпрацював зі слідством, має малолітню дитину, а також вважає, що правопорушення вчинене ним у стані сильного душевного хвилювання. Просить вирок суду змінити та призначити йому більш м`яке покарання.
Захисник ОСОБА_10 в своїй апеляції не погоджуючись з вироком в частині призначеного судом покарання, зазначає, що висновки суду про відсутність повного розкаяння не відповідають дійсності, адже обвинувачений визнав свою вину та готовий нести за це відповідальність. Вважає, що умислу на вбивство у її підзахисного не було, а судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_11 першою нанесла ОСОБА_9 тілесні ушкодження. Крім того, зазначає, що суд належним чином не мотивував призначення довічного позбавлення волі. Просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_9 покарання на певний строк.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали свої апеляції, думку прокурора та потерпілої ОСОБА_7 , які заперечував проти задоволення апеляцій, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.
При розгляді апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, колегія суддів виходить із фактичних обставин кримінального провадження, встановлених судом першої інстанції та, відповідно до ст.404 КПК України, переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних вимог.

Висновки суду щодо винності ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, підтверджуються зібраними доказами та матеріалами провадження, яким була надана належна оцінка.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та змісту апеляції обвинуваченого, останній повністю визнав себе винним у тому, що саме він наніс ножем удари потерпілим в життєво важливі органи за фактичних обставин, зазначених у вироку, від чого настала смерть потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .
Але, повністю визнав свою вину в умисному вбивстві двох осіб, ОСОБА_9 вважає, що він діяв у стані сильного душевного хвилювання, який був викликаний протизаконним насильством з боку потерпілої ОСОБА_11 , яка вдарила його по голові сапкою.
Суд, як вбачається з журналу судового засідання та вироку, ретельно перевірив цю версію ОСОБА_9 і дійшов обґрунтованого висновку про те, що вона не підтверджується дослідженими доказами.
Так, дійсно, судом встановлено, що в ході сварки потерпіла ОСОБА_11 нанесла обвинуваченому в область голови удар сапкою, спричинивши йому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких.
Але суд також встановив, що обвинувачений постійно приходив до потерпілих у стані алкогольного сп`яніння та вчиняв сварки. В денний час 26.07.2014 року, тобто перед скоєнням злочину, він черговий раз прийшов до потерпілих додому в нетверезому стані та почав їх оскорбляти, а при виході з двору висловлював погрози.
Стаціонарною судовою психолого-психіатричною експертизою від 02.10.2014 року встановлено, що одразу після скоєного обвинувачений зорієнтувався в ситуації, а саме, побачив лежачих потерпілих, зрозумів, що вони постраждали від нього, зайшов в будинок, зачинив двері, щоб діти не бачили, балакав із співмешканкою, дітьми. Тобто його посткримінальна поведінка була мобілізованою, усвідомленою та цілеспрямованою. Ствердження обвинуваченого про те, що він абсолютно не пам`ятає вчинення ним злочину, є проявом захисно-установчої поведінки. В період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, та на даний час за своїм психічним станом обвинувачений міг та може розуміти значення своїх дій та керувати ними, а також в досліджуваній ситуації в стані фізіологічного афекту не перебував..
Крім того, дані доводи обвинуваченого були спростовані й показаннями свідка ОСОБА_14 , з яких встановлено, що його поведінка після скоєного ним злочину була усвідомленою та такою, що стверджує те, що він розумів свої дії з приводу нанесення ножем тілесних ушкоджень.
З урахуванням викладеного та встановленої поведінки обвинуваченого безпосередньо перед скоєнням злочину і одразу ж після нього, підстави вважати, що в момент вчинення вбивства обвинувачений був в стані сильного душевного хвилювання, відсутні.
Отже, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 , за п. 1 ч.2 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті, двох осіб.
Що стосується покарання, то воно ОСОБА_9 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, згідно якої суди повинні призначати покарання із урахуванням ступеня тяжкості злочину, обставин його скоєння, наслідків і даних про винну особу.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, врахував ступінь тяжкості та характер скоєного злочину, який, згідно ст.12 КК України, відноситься до особливо тяжкого, особу винного, який характеризується за місцем проживання негативно, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, що суд визнав обставинами які обтяжують покарання.
Крім того, суд врахував і тяжкі наслідки, які настали в результаті скоєного злочину, а саме смерті ОСОБА_14 , яка перебувала з потерпілими в близьких родинних відносинах, не витримала своїх душевних страждань та вкоротила собі віку шляхом повішення. Після смерті потерпілої ОСОБА_13 залишився без батьківського піклування її неповнолітній син ОСОБА_15 2004 року народження, якому наданий статус дитини сироти.
Також суд урахував відношення обвинуваченого до скоєного, його поведінку після скоєного ним злочину, думку потерпілої ОСОБА_16 .
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд належним чином мотивував призначене покарання, а тому не знаходить підстав для задоволення вимог обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 і в цій частині апеляцій.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2015 року, відносно ОСОБА_9 - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: