Ухвала
іменем україни

10 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000514, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Сінгури Житомирського району
Житомирської області, який проживає за
адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

за касаційною скаргою засудженого на вирок Апеляційного суду Житомирської області від 24 лютого 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі з доповненнями до неї засуджений ОСОБА_5 , не погоджуючись із ухваленим щодо нього рішенням суду апеляційної інстанції через неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості, просить його змінити, звільнивши від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд апеляційної інстанції при призначенні покарання не взяв до уваги усіх пом`якшуючих обставин, належним чином не мотивував свого рішення та поклав в його основу суперечливі висновки, у зв`язку з чим призначене покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65-67 КК України, а судове рішення ст.ст. 370, 420 КПК України.

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2014 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком Апеляційного суду Житомирської області від 24 лютого 2015 року вирок місцевого суду в частині кваліфікації дій засудженого та призначення покарання скасовано, ухвалено новий, за яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 України, та призначено йому покарання:
- за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді виправних робіт на строк 1 рік 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 20 травня 2014 року у вечірній час з земельної ділянки на АДРЕСА_2 таємно викрав 112 будівельних блоків, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 2 640,96 грн.

Крім цього, в період з 27 червня по 21 липня 2014 року ОСОБА_5 таємно, повторно, з земельної ділянки АДРЕСА_3 викрав будівельні блоки в загальній кількості 680 шт., спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 14 736 грн. 59 коп.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримання скарги, пояснення прокурора із запереченнями проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України встановлено, що підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положенням ч. 3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Однак указаних норм кримінального процесуального закону суд першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 не дотримався та ухвалив вирок, який не відповідає вимогам закону.

Так, за змістом вироку, суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів обставин вини обвинуваченого у зв`язку з визнанням ним своєї вини, за згодою учасників судового провадження.

Проте, як убачається з вироку, обвинувачений відмовився від давання показань, що не відповідає вимогам ч. 4 ст. 349 КПК України, судовий розгляд відбувся за відсутності потерпілих, які не висловили своєї позиції, та детальні обставини вчинення злочинів при цьому не досліджувались.

За таких обставин вирок суду першої інстанції у даному кримінальному провадженні не можна вважати законним й обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню в порядку ст. 433 КПК України з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за апеляційною скаргою прокурора, на допущені судом першої інстанції порушення кримінального процесуального закону уваги не звернув, більш того, ухвалив рішення, яке ґрунтується фактично на припущеннях, оскільки судом першої інстанції докази не досліджувались, тому підлягає скасуванню й вирок суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази, надані сторонами, перевірити інші доводи, викладені у касаційній скарзі засудженого, й відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Житомирської області від 24 лютого 2015 року та в порядку ст. 433 КПК України вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2014 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3